Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-04 00:00:00

Позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулися в суд з позовом до Жовківської міської ради Львівського району Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Жовківська державна\~нотаріальна контора\~Західного міжрегіонального\~управління Міністерства\~юстиції (м.\~Львів)про визнання права власності на нерухоме майно. Просять суд: 1) визнати за [PERSON] , право власності на 3\\6 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , в тому числі 2\\6 частини в порядку спадкування після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , а 1\\6 частина, як члена колгоспного двору; 2) визнати за [PERSON] , право власності на 2\\6 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , в тому числі 1\\6 в порядку спадкування після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , а 1\\6 частина як члена колгоспного двору; 3) визнати за [PERSON] , право власності на 1\\6 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , з підстав зазначених у позові. Вважають, що їх право підлягає захисту в судовому порядку, як наслідок, просять задовольнити позовні вимоги. Позивачі в підготовче судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час та місце проведення такого були повідомлені належним чином, однак подали на адресу суду письмову заяву, у якій просять справу розглядати у їх відсутності. Зазначили, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять такі задовольнити. Представник відповідача, Жовківської міської ради Львівського району Львівської області, в підготовче судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника, зазначив, що при вирішенні справи покладається на думку суду. Представник третьої\~особи,\~яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Жовківської державної нотаріальної контори Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) в підготовче судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце проведення такого була повідомлена належним чином, однак надала на адресу суду заяву з проханням слухати справу у її відсутності. При вирішенні справи покладається на думку суду. А тому, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі позивачів, представника відповідача та представника третьої особи, які не з`явилися в судове засідання, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце проведення такого, зважаючи на подані позивачами, представником відповідача та третьої особи заяв про розгляд справи у їх відсутності, висловлені позиції у справі. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Ч. 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що видно з копії свідоцтва про смерть. Після її смерті залишилося наступне спадкове майно: 1\\6 частина житлового будинку [ADDRESS] , що стверджується довідкою Виконавчого комітету Жовківської міської ради від 18.11.2021р. № 1082. [INFO] помер [PERSON] , що видно з копії свідоцтва про смерть. Після його смерті залишилося наступне спадкове майно: 1\\6 частина житлового будинку [ADDRESS] , що стверджується довідкою Виконавчого комітету Жовківської міської ради від 18.11.2021р. № 1082. Спадщину після смерті [PERSON] прийняв її чоловік [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 21.11.2005 року. Спадкоємцем майна [PERSON] є його дочка [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 21.11.2005 року та копією спадкової справи № 821 (а.с. 107-122). [INFO] помер [PERSON] , що видно з копії свідоцтва про смерть. Після його смерті залишилося наступне спадкове майно: 1\\6 частина житлового будинку [ADDRESS] , що стверджується довідкою Виконавчого комітету Жовківської міської ради від 18.11.2021р. № 1082. Спадкоємцем майна [PERSON] є його донька [PERSON] , ящо видно з копії спадкової справи 408/2021 (а.с. 38-88). Копією довідки Виконавчого комітету Жовківської міської ради від 18.11.2021р. № 1082 (а.с. 12) стверджується, що станом на 30.06.1990 року членами колгоспного двору, який знаходиться по [ADDRESS] , були: - [PERSON] - голова двору; - [PERSON] - дружина; - [PERSON] - зять; - [PERSON] - донька; - [PERSON] - внук; - [PERSON] -внучка. Відповідно до копії свідоцтва про право особистої власності на будівлі від 15.05.1987 р. (а.с.13) житловий будинок [ADDRESS] , зареєстрований на праві колгоспного двору головою якого є [PERSON] . Відповідно до ст.120 Цивільного кодексу Української PCP майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Таким чином всі вище перелічені особи, являються співвласниками даного будинковолодіння в рівних частинах тобто по 1\\6 частині кожен. [PERSON] зверталася до державного реєстратора з речових прав на нерухоме майно з приводу реєстрації права власності на частку в майні колишнього колгоспного двору, однак реєстратором було відмовлено у реєстрації такого через зміни в діючому законодавстві. [PERSON] змінила своє прізвище на « [PERSON] » у зв`язку з одруженням, стверджується копією свідоцтва про шлюб. Відповідно п. 6 до постанови Пленуми Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.1995 р. до правовідносин, що виникли раніше, застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і зберіглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору. Розмір частки члени двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та не працездатних. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 01.07.2004р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсним у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрації, передбаченої цим Законом, за таким умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства України, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок. [PERSON] та [PERSON] зверталися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак нотаріус в письмовій формі їм відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, оскільки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] такого права належним чином не зареєстрували. Відповідно до п.4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого наказом МЮ України від 22.02.12 № 296\\5 за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини. Згідно ст. 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття такого права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права власності в порядку спадкування. Враховуючи встановлені обставини та досліджені докази, суд приходить до висновку, що право позивачів підлягає захисту в судовому порядку, як наслідок, їх позовні вимоги підлягають задоволенню. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог позивачів.

Outcome: approved