Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше одного неоподаткованого мінімуму доходів громадян щомісяця, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову і до закінчення дитиною навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23 років. В обґрунтування позову посилалась на те, що вона з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано, від шлюбу вони мають спільну дитину- [PERSON] , [INFO] , яка мешкає з нею. Донька навчається на 3 курсі Відокремленого підрозділу Фаховий коледж Харківського університету, відділення денне, термін навчання до 30.06.2025 року. Як вказує позивач, відповідач працює, отримує заробітну плату, аліменти нікому не платить, тобто має можливість надавати фінансову допомогу, однак добровільно цього не робить. Враховуючи вище вказане, [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з батька на утримання доньки, що продовжує навчання. Ухвалою судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, надано час для подання заяв по суті. До суду надійшов відзив [PERSON] , в якому він просив задовольнити позов частково та стягнути з нього 1/10 частки з усіх видів заробітку (доходу), починаючи від дати прийняття рішення, оскільки викладене позивачем не відповідає дійсності. Так, відповідач вказав, що ним було виконано всі вимоги судового наказу від 01.08.2023 року у справі №629/3828/23. Крім того, зазначив, що навчальний заклад доньки знаходиться у м.Харкові та освітні послуги здійснюються дистанційно, жодного графіку навчання не надано позивачем. Відповідач вказав, що у разі якщоу доньки є вільний час від навчання, то вона може підробляти та частково забезпечувати себе. Додав, що його дохід складається лише з заробітної плати, яка повністю витрачається на його сім`ю, комунальні потреби, оплату житла, допомогу батькам та інше. [PERSON] зазначив, що придбань на суму, що перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб він не здійснював. Витрати на судовий збір просив розділити з позивачем у рівних частинах. Позивач надала до суду письмові пояснення на відзив на позовну заяву, в яких зазначила, що відповідач помилково вважає сплату аліментів на виконання судового наказу добровільною матеріальною допомогою та якби він допомагав добровільно, то вона не була б змушена звертатися з заявою про видачу судового наказу. Також, [PERSON] зазначила, що відповідач знає про те, що згідно договору дитина навчається на денній формі навчання. Твердження відповідача про витрачання всією зарплати на сімю та батьків нічим не підтверджено. Крім того, [PERSON] знає вартість навчання, однак не надав жодної копійки. [PERSON] вказала, що на даний час вона самостійно утримує дитину та наразі не може в повній мірі сплачувати за навчання доньки. Відповідач інших осіб на утриманні не має, працездатний, інвалідом не є, а тому може сплачувати аліменти в розмірі, вказаному в позові. Враховуючи вище вказане, позивач просила задовольнити позов в повному обсязі. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебували з 10.06.2005 року у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 26.01.2023 року, що підтверджується копією рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області про розірвання шлюбу(а.с.11-13). Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] , про що свідчить копія повторно виданого свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.10). Вище вказане сторонами не оспорюється. Донька навчається на 3 курсі Відокремленого підрозділу Фаховий коледж Харківського університету, відділення денне, термін навчання до 30.06.2025 року. Вказане підтверджується довідкою(а.с.4). Заперечення відповідача щодо навчання доньки на денному відділенні не знаходять свого підтвердження в матеріалах справи. Згідно копії договору та копій платіжних інструкцій, долучених позивачем, вартість навчання становить за один навчальний семестр 9000, 00 грн, загальна вартість -36 000, 00 грн. Донька [PERSON] мешкає з матірю, про що свідчать витяги(а.с.5, 8-9). Позивач вказала в позові, що відповідач добровільно не допомагає матеріально, хоча є працездатним, працевлаштованим, має заробітну плату, не є інвалідом, інших осіб на утриманні не має, аліментні зобовязання відсутні, за виконавчими листами стягнень не має. Як вказав відповідач у відзиві його дохід складається тільки з заробітної плати, яка витрачається на його сімю, оплату житла та комунальні послуги, допомогу батькам, однак жодних доказів на підтвердження викладеного [PERSON] не надано. Посилання [PERSON] на те, що ним добровільно сплачувалися аліменти, спростовуються наявністю копією судового наказу та копією постанови про закінчення виконавчого провадження, долученими до відзиву. Жодних доказів добровільного надання додаткової матеріальної допомоги не надано. Враховуючи вище вказане, [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з батька на утримання доньки, що продовжує навчання. Згідно з ч.1 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.3 ст.199 СК України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно з ч.1 ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу, в ч.1 якої вказано, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п.20 роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При визначенні розміру аліментів на повнолітніх дітей суд враховує такі обставини: стан здоров`я та матеріальне становище повнолітніх дочки, сина; стан здоров`я й матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інших дітей; можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дітьми; інші обставини, що мають істотне значення. Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. За змістом статей 191, 200 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Позивач просила стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше одного неоподаткованого мінімуму доходів громадян щомісяця, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову і до закінчення дитиною навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23 років. Так, згідно з ч. 1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З урахуванням вищевказаних обставин, зважаючи на відсутність стягнень з [PERSON] за виконавчими листами та наявність постійного стабільного заробітку, суд вважає за можливе задовольнити позов, стягнувши з [PERSON] аліменти у розмірі у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше одного неоподаткованого мінімуму доходів громадян щомісяця, починаючи стягнення з 16.10.2024 року і до закінчення дитиною навчання, але не довше, ніж до досягнення нею 23 років. Згідно з п. 7 ч. 1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про: стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, суд приходить до висновку про звернення до негайного виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Судовий збір на користь держави стягується з відповідача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved