Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-09 00:00:00

В обґрунтування\~позову прокурор\~посилається на\~те,\~що за\~результатами опрацювання\~відомостей Державного\~реєстру речових\~прав на\~нерухоме майно\~встановлено,\~що 22.04.2021\~ Державним\~реєстратором виконавчого\~комітету Добропільської\~міської ради\~Донецької області\~за [PERSON] (яка є\~громадянкою російської\~федерації)\~на підставі\~Розпорядження Добропільської\~райдержадміністрації від\~18.03.2005\~№81\~про що\~виданий державний\~акт ЯЖ\~№441049\~від 24.09.2008,\~зареєстроване право\~власності на\~земельну ділянку\~із цільовим\~призначенням для\~ведення товарного\~сільськогосподарського виробництва,\~з кадастровим\~номером 1422084400:01:000:0419,\~площею 5,3158 га, розташовану на території Криворізької сільської ради Добропільського району Донецької області. Право власності на вказану земельну ділянку зареєстроване за [PERSON] у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 22.04.2021 за №41705142 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2346989314220). Відповідно до відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, земельна ділянка кадастровий номер 1422084400:01:000:0419 передана в оренду Товариству з обмеженою відповідальністю "Рута-Плюс" на підставі договору оренди землі від 22.09.2010 строком на 20 років. Право оренди земельної ділянки зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 22.04.2021 (за номером запису про інше речове право 41705332). Отже, відповідач набув право власності на земельну ділянку, зареєстрував право власності на неї та передав її в оренду. Як вбачається з інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, договору оренди землі, [PERSON] станом на дату набуття права власності на вказану земельну ділянку була громадянкою російської федерації. Відповідно до інформації Головного управління Державної міграційної служби у Донецькій області №1401.3.1.1-6865/14.3-23 від 28.12.2023 встановлено, що за наявними обліками та бази даних ЄІАС УМП ДМС України громадянка російської федерації [PERSON] , [INFO] , з питань оформлення паспорта громадянина України, паспорта громадянина України для виїзду за кордон, посвідки на тимчасове/постійне проживання в Україні не документувалась, з питань оформлення громадянства України не зверталась. Крім того, згідно з договором оренди земельної б/н від 22.09.2010 [PERSON] є громадянинкою рф відповідно до паспорту громадянина рф [NUMBER] , відомості ким та коли виданого відсутні, та, маючи право власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення, всупереч вимогам Земельного кодексу України не відчужила вказаний об`єкт зі спливом законодавчо визначеного ст. 145 Земельного кодексу України строку, залишаючись на теперішній час його власником. Прокурор просив суд ухвалити рішення та конфіскувати на користь держави земельну ділянку, зазначену вище. Прокурором позов підтриманий в повному обсязі. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Товариство з обмеженою відповідальністю «Рута Плюс», в окремо поданій суду заяві просив суд про розгляд справи у його відсутності. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Судом на підставі доказів, наданих у порядку ст.ст. 76- 80 ЦПК України, встановлено, що 22.04.2021\~р.\~державним реєстратором\~виконавчого комітету\~Добропільської міської\~ради Донецької\~області за\~ [PERSON] (яка є\~громадянкою російської\~федерації)\~на підставі\~розпорядження Добропільської\~райдержадміністрації від\~18.03.2005\~№81\~про що\~виданий державний\~акт ЯЖ\~№441049\~від 24.09.2008,\~зареєстроване право\~власності на\~земельну ділянку\~із цільовим\~призначенням для\~ведення товарного\~сільськогосподарського виробництва,\~з кадастровим\~номером 1422084400:01:000:0419,\~площею 5,3158 га, розташовану на території Криворізької сільської ради Добропільського району Донецької області. Право власності на вказану земельну ділянку зареєстроване за [PERSON] у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 22.04.2021 за №41705142 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2346989314220). Відповідно до відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, земельна ділянка кадастровий номер 1422084400:01:000:0419 передана в оренду Товариству з обмеженою відповідальністю "Рута-Плюс" на підставі договору оренди землі від 22.09.2010 строком на 20 років. Право оренди земельної ділянки зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 22.04.2021 (за номером запису про інше речове право 41705332). Отже, відповідач набув право власності на земельну ділянку, зареєстрував право власності на неї та передав її в оренду. На підставі інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, договору оренди землі, судом встановлено, що [PERSON] станом на дату набуття права власності на вказану земельну ділянку була громадянкою російської федерації. Спірна земельна ділянка відповідачем не відчужена. Процесуальні дії у справі: -ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13.01.2025 р. відкрито провадження у цивільній справі; -ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13.01.2025 р. забезпечено позов: заборонено [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків\~ [NUMBER] ) та будь-яким суб`єктам реєстраційних дій (державним реєстраторам, приватним та державним нотаріусам) вчиняти будь які реєстраційні дії щодо відчуження нерухомого майна - земельної ділянки сільськогосподарського призначення з кадастровим номером 1422084400:01:000:0419\~площею 5.3158\~га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2346989314220). -ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10.03.2025 р. закрито підготовче провадження. Правовідносини між учасниками справи виникли з примусового припинення права власності на земельну ділянку\~сільськогосподарського призначення, яка належить іноземцю. Дослідив докази в межах заявлених суду позовних вимог, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Статті 13,14\~Конституції України визначають, що земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави. Особливості правових підстав набуття та припинення права власності на об`єкти нерухомого майна іноземцями встановлені нормами розділу V Закону України "Про міжнародне приватне право", положеннями Цивільного кодексу України,Земельного кодексу України. Відповідно до ч. 1ст.\~38\~закону України\~"Про\~міжнародне приватне\~право" право власності та інші речові права на нерухоме та рухоме майно визначаються правом держави, у якій це майно знаходиться, якщо інше не передбачено законом. Згідно з ч. 1 ст. 39 закону України "Про міжнародне приватне право"виникнення та припинення права власності та інших речових прав визначається правом держави, у якій відповідне майно перебувало в момент, коли мала місце дія або інша обставина, яка стала підставою для виникнення або припинення права власності та інших речових прав, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України. Отже, враховуючи, що спірна земельна ділянка, яка належить до нерухомого майна, знаходиться на території України, на неї поширюється дія законодавства України. Згідно зі ст.\~19\~Земельного кодексу\~України землі сільськогосподарського призначення віднесено до категорії особливо цінних. Відповідно до ч. 5 ст.\~22\~ЗК України визначено, що землі сільськогосподарського призначення не можуть передаватись у власність іноземцям, особам без громадянства, іноземним юридичним особам та іноземним державам. Частинами 3 та 4 ст.\~81\~ЗК України визначено, що іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі прийняття спадщини. Землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. Відповідно до ст.\~125\~ЗК України право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації таких прав. Відповідно до п. "д" ч. 1 ст.\~140\~ЗК України однією з підстав припинення права власності на земельну ділянку є конфіскація за рішенням суду. Відповідно до п. "в" ч. 1 ст.\~143\~ЗК України примусове припинення прав на земельну ділянку здійснюється у судовому порядку у разі конфіскації земельної ділянки. Відповідно до частини 1 та 2 ст.\~145\~ЗК України якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може набуватися нею у власність, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права. У разі, якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Пунктом 10 ч. 1 ст.\~346\~ЦК України визначено конфіскацію, як одну з підстав припинення права власності. Згідно ст.\~356\~ЦК України до особи може бути застосовано позбавлення права власності на майно за рішенням суду як санкція за вчинення правопорушення (конфіскація) у випадках, встановлених законом. Конфісковане майно переходить у власність держави безоплатно, крім випадків, визначених законом. Обсяг та порядок конфіскації майна встановлюються законом. Частиною 6 ст.\~41\~Конституції України визначено, що конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. Відповідно до ст.\~148\~ЗК України земельна ділянка може бути конфіскована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. Згідно з ч. 4 ст.\~145\~ЗК України позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель. Стаття 13 Конституції України визначає, що земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Згідно з частиною 1 "Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру", затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 N15\~Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику у сфері державного нагляду (контролю) зокрема, в агропромисловому комплексі в частині дотримання вимог земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів. Отже, враховуючи зазначені вище положення законодавства, саме Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області є уповноваженим органом щодо здійснення державного нагляду (контролю) в частині дотримання вимог земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності та з урахуванням вимог ч. ч. 2, 4 ст.\~145\~Земельного кодексу\~України має право звернутися до суду з позовом про конфіскацію земельної ділянки. Статтею 131-1\~Конституції України на прокуратуру покладено функцію представництва інтересів держави в суді у виключних випадках та в порядку, що визначені законом. Відповідно до ч. 3 ст.\~23\~закону України\~«Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Відповідний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі N 912/2385/18. За п. 76-77 зазначеної постанови Великої Палати Верховного Суду прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу. Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк. Відомостей про відчуження відповідачем спірної земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером 1421784400:02:000:0172 Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна не містить. Враховуючи, що відповідач упродовж року після державної реєстрації права власності на земельну ділянку не здійснила її відчуження, для суду наявні підстави для визнання слушними доводів прокурора в цій частині. Проаналізувавши практику ЄСПЛ щодо критеріїв сумісності заходу втручання у право на мирне володіння майном із гарантіями ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, колегія суддів виснувала, що у даному випадку\~наявна справедлива рівновага між державним (суспільним) інтересом та приватним інтересом власника\~оспорюваної земельної ділянки. Відповідач мав достатньо часу та засобів для реалізації свого права та виконання свого обов`язку, однак у встановлений законом строк земельну ділянку не відчужив (ч. 4 ст. 81 ЗК України), чим порушив вимоги земельного законодавства та що потребує невідкладного втручання уповноваженого органу. Зазначене узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду у справі № 513/444/15-ц від 23 січня 2018 р. Враховуючи характер спірних правовідносин, не вбачається невідповідності заходу втручання держави в право власності відповідача критеріям правомірного втручання в право особи на мирне володіння майном, так і порушення принципу пропорційності, котрі сформовані у сталій практиці ЄСПЛ. Обраний спосіб захисту порушеного права власності на земельну ділянку в частині конфіскації земельної ділянки є ефективним та належним способом захисту порушених прав держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області, як уповноваженого органу на здійснення функцій держави щодо конфіскації у власність держави земельних ділянок сільськогосподарського призначення, які незаконно використовуються іноземними громадянами, оскільки зазначений спосіб захисту визначений ч. 2 ст. 145 Земельного кодексу України. Позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Ціна проданої на земельних торгах земельної ділянки, за вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем, виплачується її колишньому власнику (ч. 4 ст. 145 ЗК України). Отже, особу може бути позбавлено її власності лише в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності має бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника. Підстави набуття права власності це\~передбачені законом юридичні факти, за наявності яких особа набуває майно, стає його власником. Підстава виступає результатом реалізації способу. Відповідно, вони співвідносяться як загальна передумова (спосіб) і окрема основа (підстава) виникнення правовідносин власності. За ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Відповідно до ст. 354 ЦК України, до особи може бути застосовано позбавлення права власності на майно за рішенням суду як санкція за вчинення правопорушення (конфіскація) у випадках, встановлених законом. Конфісковане майно переходить у власність держави безоплатно, крім випадків, визначених законом. У даній справі на користь держави підлягає конфіскації земельна ділянка, яка вчасно не була відчужена відповідачем з підстав, зазначених в даному судовому рішенні. Право власності припиняється у разі конфіскації (п. 10 ч. 1 ст. 346 ЦК України). Підставами припинення права власності на земельну ділянку є \~конфіскація за рішенням суду (п. д ст. 140 ЗК України). Держава набуває права власності на землю у разі конфіскації земельної ділянки (п. ґ) ч. 5 ст. 84 ЗК України). Отже, конфіскація земельної ділянки має наслідком її перехід у власність держави на підставі п. ґ) ч. 5 ст. 84 ЗК України безоплатно, тому окреме визнання за державою права власності на спірну земельну ділянку не вимагається. Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості. Щодо розподілу судових витрат. При зверненні до суду прокурором сплачено судовий збір у розмірі 3028,00 грн. за подання позовної заяви та судовий збір за подачу заяви про забезпечення позову в розмірі 1514 грн., у зв`язку з чим відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь Донецької обласної прокуратури підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 4542 (чотири тисячі п`ятсот сорок дві) грн. 00 коп. Щодо забезпечення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Згідно з ч. 7 ст. 158 ЦПК України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Отже, заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Outcome: approved