Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-04 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернулося до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №6073225від 17.12.2022 в розмірі 46\~057,70 грн. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 17.12.2022 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено кредитний договір №6073225, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у сумі 13 000,00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів й можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. ТОВ «Мілоан» умови кредитного договору виконало в повному обсязі, надавши відповідачу кредит на потрібну їй суму. У подальшому 27.04.2023 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит Капітал» було укладено договір відступлення прав вимоги №95-МЛ від 27.04.2023, відповідно до умов якого відбулося відступлення права вимоги, у тому числі за кредитним договором №6073225від 17.12.2022, що укладений між ТОВ «Мілоан» та відповідачем. У порушення умов договору відповідач зобов`язання належним чином не виконала, кредит у повному обсязі не погасила, у зв`язку\~з чим\~за нею\~рахується заборгованість в розмірі 46\~057,70 грн., з яких прострочена заборгованість за сумою кредиту 11 180,00 грн., прострочена заборгованість за сумою відсотків - 33 577,70 грн., прострочена заборгованість за комісією 1 300 грн., яку позивач просить стягнути на свою користь, а також понесені судові витрати. Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 30.12.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження. У судове засідання представник позивача не з`явився, просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила, відзив на позовну заяву до суду не направляла. Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе, за згодою представника позивача, провести заочний розгляд справи. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши й дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності та кожен окремо, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 17.12.2022 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит №6073225 в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт Товариства та\\або відповідний мобільний додаток чи інші засоби (а.с. 7-12). Відповідно до п. 1.1 Договору кредитодавець зобов`язався на умовах визначених цим договором, на строк, визначений п. 1.3. договору, надати позичальнику грошові кошти у сумі, визначеній у п. 1.2 договору, а позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений договором термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Згідно з пунктом 1.2 [PERSON] отримала грошові кошти в сумі 13 000,00 грн., строком на 100 днів з 17.12.2022 (п. 1.3 кредитного договору), з терміном повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом: 27.03.2023, із процентною ставкою за користування кредитом 1,50% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом пільгового періоду та 3,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду (п. 1.5.2, 1.5.3 кредитного договору). Відповідно до п. 1.5.1, 2.2.1 Договору позичальник зобов`язався сплатити кредитодавцю комісію за надання кредиту в сумі 1 300 грн., яка нараховується за ставкою 10,00% від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту. Пунктом 2.2.2. договору передбачено, що нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування. Підтвердженням добровільного укладення відповідачем договору є анкета-заява на кредит №6073225 від 17.12.2022, заповнена [PERSON] (а.с. 14 на звороті -15). Відповідно до довідки про ідентифікацію відповідачу 17.02.2022 на її номер мобільного телефону було надіслано для підписання кредитного договору одноразовий ідентифікатор №Z84898 (а.с. 14). На виконання умов договору 17.12.2022 відповідачу було надано кредитні кошти в розмірі 13 000,00 грн. шляхом перерахунку на банківську картку [PERSON] № [NUMBER] , що підтверджується платіжним дорученням №89311108 від 17.12.2022 (а.с. 15 на звороті). З матеріалів справи вбачається, що 27.04.2023 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» було укладено договір відступлення прав вимоги №95-МЛ, за умовами якого до останнього перейшло за плату право грошової вимоги до ряду боржників, зазначених у реєстрі боржників, у тому числі й до позичальника [PERSON] за кредитним договором №6073225 (а.с. 18-22). Відповідно до витягу з реєстру боржників до вищевказаного договору, ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набув права грошової вимоги до [PERSON] на загальну суму 46 057,70 грн., з яких 11 180 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 33\~577,7 грн. - заборгованість за нарахованими процентами; 1 300 грн. - заборгованість за комісією (а.с. 23 на звороті). Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 526\~ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 1054 ЦК України\~передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно\~ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до частини першої\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до частин першої, другої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей\~626,628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Положеннями ст. 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Частиною 1\~ст. 13 ЦПК України\~визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За загальними правилами доказування, визначеними статями\~12,\~81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи на підставі поданих доказів, які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, свідчать про те, що відповідач [PERSON] не виконала належним чином своїх зобов`язань, передбачених умовами кредитного договору, по поверненню\~одержаних в\~якості кредиту\~грошових коштів\~та сплати\~процентів за\~користування кредитом,\~а тому з неї на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором №6073225 від 17.12.2022 року в сумі 44 757,70 грн., з яких заборгованість за сумою кредиту: 11 180 грн.; - заборгованість за відсотками: 33\~577,70 грн., оскільки заявлені вимог є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Разом з тим, суд не вбачає правових підстав для стягнення з відповідача на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» заборгованості за комісією в розмірі 1 300 грн., оскільки така вимога не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та досліджених доказах по справі. Згідно з п. 1.5.1, 2.2.1 договору про споживчий кредит №6073225 зобов`язався сплатити кредитодавцю комісію за надання кредиту в сумі 1 300 грн., яка нараховується за ставкою 10,00% від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту. Стягнення із [PERSON] комісії за надання кредиту, а саме за дії, які банк здійснює на власну користь (електронне інформування (нагадування) про здійснення щомісячних платежів по кредиту та процентах, надання інформації щодо стану заборгованості через дистанційні системи обслуговування, інформування позичальника про виникнення простроченої заборгованості консультування позичальника (як усне, так і письмове) щодо погашення заборгованості, своєчасності сплати платежів тощо), або за дії, які позичальник здійснює на користь банку, чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин, протирічить ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність». Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку. Зазначене узгоджується з постановою Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 по справі № 363/1834/17 та не суперечить постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 по справі № 496/3134/19. Зокрема, у справі № 496/3134/19 суд касаційної інстанції констатував, що «умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» (п. 31.33). Верховним Судом в постанові від 07 червня 2023 року у справі № 686/14530/15 (провадження № 61-13299св22) зроблений висновок, що оскільки сплата позичальником винагороди за надання фінансового інструменту та винагороди за проведення додаткового моніторингу є платою за послуги, що супроводжують кредит в даному випадку, тому пункти договору, які передбачають сплату такої винагороди є нікчемними, у зв`язку з чим підстави для нарахування банком комісії на підставі нікчемних умов договору є безпідставними і вказані кошти не підлягають сплаті позичальником. Таким чином, у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за комісією в розмірі 1 300 грн. необхідно відмовити з наведених підстав. Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2 354,03 грн. судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на викладене та

Outcome: partial