Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-13 00:00:00

30 квітня 2021 року представник Комунального підприємства «Водоканал» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги централізованого водопостачання та водовідведення, в якому просить стягнути з відповідачів на його користь заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання і водовідведення за період з 01.01.2011 року по 28.02.2021 року у розмірі 20185,94 гривень та витрати на сплату судового збору в сумі 2270 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що в квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS] , проживає [PERSON] . Відкритий особистий рахунок на вказану квартиру № [NUMBER] . Відповідач користується послугами Комунального підприємства «Водоканал», але оплату за централізоване водопостачання і водовідведення вносять не в повному обсязі, і за вищевказаний період часу у нього утворилась заборгованість в сумі 20185,94 гривні, що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості. Заочним рішенням\~Комунарського районного\~суду м.\~Запоріжжя від\~06.06.2022\~р.\~позовні вимоги\~Комунального підприємства\~«Водоканал» до\~ [PERSON] про\~стягнення заборгованості\~за надані\~послуги централізованого\~водопостачання та\~водовідведення задоволені\~повністю,\~стягнуто з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , на користь Комунального підприємства\~«Водоканал» заборгованість з оплати послуг з централізованого водопостачання і водовідведення у розмірі 20 185 грн. 94 коп. (двадцять тисяч сто вісімдесят п?ять гривень дев?яносто чотири копійки та витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 270,00 грн. 22.08.2024 року до суду надійшла заява [PERSON] про перегляд заочного рішення. 03.10.2024 року заочне рішення Комунарського районного суду від 06.06.2022 року по цивільній справі за позовом комунального підприємства "Водоканал" до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги централізованого водопостачання та водовідведення скасовано, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження в судове засідання. 18.10.2024 року від представника відповідача Сопіна А.С. до канцелярії суду надійшла заява про застосування строків позовної давності, оскільки позивач нарахував відповідачу заборгованість майже за 10 років, а не за останні 3 роки перед подачею позовної заяви, тому з урахуванням п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України в межах позовної давності позивач КП «Водоканал» має право на стягнення заборгованості по оплаті комунальних послуг з централізованого водопостачання та водовідведення за період не більше ніж з 30 квітня 2018 року по 28 лютого 2021 року. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності та зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, надав додаткові письмові пояснення. Відповідач та його представник будучи повідомленими судом своєчасно і належним чином про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази і проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, дійшов таких висновків. Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Місце проживання [PERSON] зареєстровано за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується інформацією, наданою Департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 05.05.2021 року (а.с.11). Особовий рахунок № [NUMBER] по сплаті послуг за водопостачання та водовідведення за адресою: [ADDRESS] , відкрито на ім`я [PERSON] (а.с.3). З копії Витягу статуту Комунального підприємства «Водоканал» вбачається, що основним видом діяльності комунального підприємства «Водоканал» є забезпечення безперебійного постачання населенню, підприємствам, організаціям м. Запоріжжя й області питної води та відведення, отже позивач є виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та її водовідведення в м. Запоріжжі (а.с. 8). Як зазначено позивачем у позові, у період з 01.11.2011 року по 28.02.2021 року за вказаною адресою КП «Водоканал» були надані, а відповідачем по справі спожиті послуги з централізованого водопостачання і водовідведення. З письмових доказів по справі вбачається, що відповідач свої обов`язки щодо оплати отриманих послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення частково виконував по червень 2014 року. З липня 2014 року оплата за надані послуги водопостачання та водовідведення не здійснювалась взагалі, про що свідчить розрахунок заборгованості, наданий позивачем, який суд вважає належним та допустимим доказом. Враховуючи викладене, судом встановлено, що відповідач не належним чином виконували свої зобов`язання по оплаті отриманих комунальних послуг у вищезазначений період. Відповідно до Закону України «Про житлово-комунальніпослуги» №1875-IV від 24.06.2004 року, який діяв в період виникнення спірних правовідносин і втратив чинність з 01.05.2019 року, а також Закону України «Про житлово-комунальніпослуги» № 2189-VIII від 09.11.2017 року, який введено в дію з 01.05.2019 року, правовідносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг, мають ознаки зобов`язання, в силу яких споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно зі\~ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~(у редакції на час виникнення спірних правовідносин), житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. До житлово-комунальних послуг законодавство відносить комунальні послуги: постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення (ст.5 цього Закону). Відповідно до п. 5 ч. 2\~ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно з п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої та холодної води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі - Правил), затверджених\~постановою КМУ від 21.07.2005 р. №630\~(втратили чинність 1 травня 2022 року), що діяли на час виникнення спірних правовідносин, розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Пунктом 30 Правил передбачено що споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлені договором строки та дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг. За загальними правилами доказування, визначеними статтями\~12,\~81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази повинні бути належними, допустимими, достовірними та достатніми (статті 78-80 ЦПК України). Відповідно до частин першої-третьої\~статті 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), які містяться у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно з отриманою судом в порядку частини шостої\~статті 187 ЦПК України\~інформації про реєстрацію місця проживання особи від 05.05.2021 року у квартирі за адресою: [ADDRESS] , значиться зареєстрованим відповідач [PERSON] . Отже, останній був у період з 01.11.2011 року по 28.02.2021 року споживачем послуг централізоване водопостачання і водовідведення, які надавало Комунальне підприємство «Водоканал» за вищевказаною адресою, у зв`язку з чим позивач як надавач послуг в силу приписів частини третьої\~статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~має право вимагати виконання обов`язку щодо сплати житлово-комунальних послуг від відповідача. Споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якими він фактично користувався. При цьому наявність чи відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Зазначене узгоджується з висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 7 липня 2020 року у справі № 712/8916/17. Щодо застосування позовної давності у спірних правовідносинах слід зазначити наступне. Відповідно до положень ст. ст.\~256,\~257 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з ч. ч. 1 та 5\~ст. 261 ЦК України\~перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п. 1 ст. 32 Конвенції), наголошує, що «позовна давність\~це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав учасників Конвенції, виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу» (п.51 рішення від 22.10.1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»). Відповідно до ч. ч. 3, 4\~ст. 267 ЦК України\~передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Як убачається із матеріалів справи, а саме з розрахунку заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення, нарахування заборгованості відповідачу здійснювалось з 01.11.2011 року по 28.02.2021 року. Тобто, у відповідача виникла заборгованість з листопада 2011 року. Позивач звернувся з позовом до суду 30 червня 2021 року. Зважаючи на те, що споживач зобов`язаний сплачувати щомісячні платежі за надані у попередньому місяці послуги з централізованого водопостачання і водовідведення, тому позовна давність має застосовуватися до відповідного щомісячного платежу, за яким споживач допустив прострочення. До спірних правовідносин застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Відповідно до\~Закону України від 30.03.2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)»\~доповнено\~Розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України\~п.12, яким визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), визначені статтями\~257,\~258,\~362,\~559,\~681,\~728,\~786,\~1293\~цього\~Кодексу\~строки продовжуються на строк дії такого карантину. Вказаний Закон набрав чинності 02.04.2020 року, а тому саме з цієї дати строк позовної давності продовжувався у зв`язку із введенням на території України карантину. Строк позовної давності за всіма вимогами, що виникли після 02 квітня 2017 року, та на які поширюється загальна позовна давність у три роки вважаються продовженим на підставі п.12\~Прикінцевих та перехідні положень ЦК України, до закінчення дії карантину, встановленої Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19). Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»\~(із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався. Карантин в Україні було безперервно встановлено з 12.03.2020 року до 30.06.2023 року. Тобто, після застосування загальної позовної давності, періодом нарахування та стягнення заборгованості з відповідача за послуги з водопостачання та водовідведення є період з квітня 2017 року по лютий 2021 року включно. Згідно зі\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1\~ст. 611 ЦК України). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1\~ст.612 ЦК України). Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що сума основного боргу, яка підлягає стягненню з відповідача, розраховується за період з квітня 2017 року по лютий 2021 року включно і складає 13716,07 гривень. Відповідно до ч.ч. 1, 2ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У даній справі при поданні позовної заяви сплачено судовий збір у сумі 2270 гривень. Оскільки позов, ціна якого була заявлена 20185,94 гривень, задоволено частково (67,94 %), то судові витрати підлягають стягненню з відповідача у розмірі 1542,43 грн.

Outcome: partial