Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-10 00:00:00

У вересні 2024 до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 17.11.2000 року сторони зареєстрували шлюб у відділі РАГС Вінницької міської ради Вінницької області, свідоцтво [NUMBER] . Від шлюбу сторони мають спільних дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . На теперішній час шлюб між подружжям припинено та існує формально, що й стало підставою звернення позивача до суду. Ухвалою суду від 12.09.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 05.12.2024 сторонам надано термін для примирення тривалістю три місяці, на вказаний період провадження у справі зупинялося. Ухвалою суду від 13.02.2025 провадження у справі відновлено. Сторона позивача у судове засідання не з`явилася, представник надав заяву у якій просив суд позов задовольнити та розірвати шлюб, розгляд справи здійснити у їх відсутність. Відповідачка у судовому засіданні позов визнала та просила розгляд справи здійснити у її відсутність. Також просила суд залишити їй шлюбне прізвище « [PERSON] ». Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають зареєстрованому шлюбі відділом РАГС Вінницької міської ради Вінницької області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб з 17.11.2000 року (свідоцтво про шлюб а.с.11). Від шлюбу сторони мають спільних дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (свідоцтва про народження а.с. 9-10). Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до частини першої статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У частині першій статті 55 СК України встановлено, що дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями частин третьої та четвертої статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно із частиною другою статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з того, що збереження сім`ї і подальше спільне проживання подружжя є неможливим, сторони спільного господарства не ведуть, не підтримують подружніх відносин, а продовження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Беручи до уваги клопотання позивача, суд вважає за можливе судові витрати залишити за ним. На підставі викладеного та

Outcome: approved