Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-10 00:00:00

Представник позивачки адвокат Логуш Л.О., яка діє від імені та в інтересах позивачки звернулась до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів та просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача. В обґрунтування позову вказує, що заочним рішенням Коропського районного суду Чернігівської області від 26 травня 2015 року стягнуто з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої доньки у твердій грошовій сумі в розмірі 1792 грн. щомісячно, починаючи з 10 лютого 2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Вказує, що на той час у відповідача не було сталих доходів, аліменти були нараховані у твердій грошовій сумі. На даний час відповідач має постійну роботу, доходи від якої дозволяють йому краще дбати про доньку. З часу коли було прийнято рішення суду про стягнення аліментів, сукупний рівень інфляції в Україні збільшився на 337,734%. Через загальний рівень інфляції та значне подорожчання цін на всі товари, стягнутих аліментів не вистачає щоб покрити половину витрат на утримання доньки. Крім того, позивачка з донькою проживають у м. Києві, тому змушені орендувати житло, вартість якого в середньому становить 7 500 грн, не враховуючи комунальні платежі. Тому, розмір який просить стягнути позивачка є виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища позивачки, буде слугувати задоволенню актуальних життєвих потреб дитини її віку, відповідати життєвому стандарту проживання в місті Києві, а не призводити до збагачення та бути джерелом інших нецільових витрат позивачки. Ухвалою судді від 27 грудня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання позивачка та її представник не з`явились, проте від представника позивачки надійшла заява про розгляд справи без участі позивачки та представника, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про розгляд справи був повідомлений своєчасно, через Офіційний веб-портал «Судова влада України» Коропський районний суд Чернігівської області, у зв`язку з чим, суд за згодою позивачки постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. \~ \~ \~ Дослідивши\~матеріали справи,\~суд дійшов\~наступного висновку.\~ Як встановлено судом, заочним рішенням Коропського районного суду Чернігівської області від 26 травня 2015 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 1792 (одна тисяча сімсот дев`яносто дві) грн. щомісячно, починаючи з 10 лютого 2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно розрахунку сукупного індексу інфляції за період 10.02.2015-19.11.2024 сукупний індекс інфляції складає 337,734 %. Згідно довідки середньої загальноосвітньої школи I-III ступенів № 201 м. Києва від 11.11.2024 року № 02-25/284 [PERSON] , [INFO] дійсно навчається в 5-А класі середньої загальноосвітньої школи I-III ступенів № 201 Дніпровського району м. Києва. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 16.06.2021 (справа 643/11949/19, провадження № 61-2698св21) суд дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Таким чином, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце і внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. У пунктах 17, 23 постанови № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням зміни матеріального становища платника аліментів є зміна доходів, витрат, активів тощо. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. Відповідно до частини другої статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років з 01.01.2025 становить 2563 гривні, від 6 до 18 років - 3196 гривень. Згідно з частиною другою статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 11.03.2020 у справі № 759/10277/18 (провадження 61-22317св19) зводяться до того, що інтереси дитини превалюють над майновим становищем платника аліментів. Аліменти на утримання дитини є гарантією виконання кожним з батьків свого обов`язку забезпечувати дитину, надавати їй можливість на користування всіма благами соціального забезпечення, належним харчуванням, житлом, розвагами, надати їй захист і піклування, які необхідні для її благополуччя. При цьому, виходячи з положень чинного законодавства, доступ дитини до даних благ не залежить від перебування батьків у шлюбі. Аліменти є власністю самої дитини, а не батьків. Батьки лише отримують та використовують їх від імені дітей. Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Тобто перебування батьків у шлюбі або його розірвання не впливає на обов`язок батьків утримувати дитину. При цьому суд виходить з того, що до Сімейного кодексу було внесено норму, згідно з якою той з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про стягнення аліментів у розмірі: на одну дитину 1/4, на двох дітей 1/3, на трьох і більше дітей 50% заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. Враховуючи вік дитини, вартість продуктів харчування, послуг, ліків, одягу, засобів і заходів для розвитку дітей та їх навчання, які є об`єктивно необхідними для забезпечення гарантованих потреб дітей, обов`язок обох батьків утримувати дітей, суд вважає справедливим та обґрунтованим збільшити розмір аліментів, змінивши спосіб їх стягнення з твердої суми на 1/4 частину доходу відповідача. Визначений розмір аліментів не є надмірним, а є об`єктивним та справедливим з врахуванням наведених вище обставин. Щодо розподілу судових витрат. На підставі статті 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1211,20 гривень, від сплати якого позивачка звільнена на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: partial