Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-12 00:00:00

11.09.2025 року до суду надійшла позовна заява органу опіки та піклування виконавчого комітету Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Позов обґрунтовано тим, що позивачем було проведено перевірку додержання вимог законодавства України щодо захисту прав неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , які з 31.07.2023 року перебувають на обліку дітей, які позбавлені батьківського піклування. Мати дітей, [PERSON] померла [INFO] . Батько, [PERSON] , фактично припинив займатися вихованням дітей. До смерті матері вихованням дітей батьки не займалися, в будинку був постійний безлад, продуктів харчування не вистачало, батько та мати часто знаходилися в стані алкогольного сп`яніння, виникали сварки та бійки. В подальшому дітей було влаштовано до комунального закладу «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Полтавської обласної ради на цілодобове утримання. З початку повномасштабної війни в України дітей було евакуйовано із закладом до Республіки Польща, де вони і знаходяться по даний час. За час перебування дітей за кордоном, батько телефонує і спілкується з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , рідше з найменшою донькою [PERSON] . Під час розмов цікавиться життя та здоров`ям дітей в Республіці Польща. Водночас за місцем проживання відповідача комунікації до будинку не підключені, відключена електроенергія за борги, запас продуктів харчування відсутній, для дітей умови не створені. З [PERSON] проведено бесіди щодо створення необхідних умов для повернення дітей в біологічну родину, однак недоліки усунені не були. Враховуючи відсутність у батька постійного заробітку, зловживання алкоголем, відсутність належних умов для життя, забезпечення найкращих інтересів дітей, представник позивача прохав суд позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню до неповнолітньої [PERSON] , малолітніх [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 20.09.2024 року провадження по даній справі відкрито за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 15.10.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала та прохала задовольнити. Повідомила також, що не має можливості забезпечити допит дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , оскільки вони евакуйовані до Республіки Польща. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового розгляду, в судове засідання не з`явився. Раніше в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Повідомив, що діти проживали з ним близько три роки тому, потім їх забрали через неналежний догляд та пізніше евакуювали до Польщі. Вказав, що постійно спілкується з дітьми через Вайбер, цікавиться їхнім життям та навчанням. Неофіційно підробляє та отримує дохід. Наразі алкогольними напоями не зловживає. Також зазначив, що має намір купити будинок. Суд, заслухавши представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а. с. 13-20). [INFO] померла [PERSON] (а. с. 21). Рішенням виконавчого комітету Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області №397 від 15.09.2021 року вирішено вважати за доцільне влаштувати [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] до комунального закладу «Центр соціально-психологічної реабілітації» Полтавської обласної ради в м.Гадяч на цілодобове перебування (а. с. 22). Як вбачається з копії рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області №532/581/23 від 20.06.2023 року в батька [PERSON] відібрано дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] без позбавлення батьківських прав, стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання дітей у розмірі 1/10 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 27 березня 2023 року і до досягнення дітьми повноліття з перерахуванням аліментів на особисті рахунки дітей в банківській установі (а. с. 30-36). 31.07.2023 року [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] надано статус дітей, позбавлених батьківського піклування (а. с. 23-26). Судом встановлено, що неповнолітня [PERSON] , малолітні [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у 2022 році були евакуйовані до Республіки Польща (а. с. 27). Згідно листа КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Полтавської обласної ради №01-04/344 від 02.08.2024 року батько [PERSON] по телефону часто спілкується зі своїми дітьми [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , рідко спілкується з [PERSON] . Під час спілкування розповідає про своє життя, цікавиться життям та здоров`ям дітей в Республіці Польща (а. с. 28-29). Як вбачається з листа Підгорянського старостинського округу виконавчого комітету Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області №16.6-33/52-03 від 02.08.2024 року [PERSON] проживає в с.Золотарівка в будинку без реєстрації за адресою: [ADDRESS] одиноко, ніде не працює. Будинок знаходиться в занедбаному стані без світла, газу та води. На [PERSON] неодноразово зверталися зі скаргами сусіди через зловживання алкоголю та порушення громадського порядку. Також стояв на обліку в «Центрі пробації» (а. с. 37). Відповідно до актів обстеження умов проживання від 27.10.2023 року, 06.08.2024 року до будинку відповідача не підключені комунікації, опалення пічне. У будинку наявні меблі та речі тривалого користування, але в неохайному стані, брудні, присутній неприємний запах. Продукти харчування в обмеженій кількості. Для дітей відведені спальні місця, але вони знаходяться в забрудненому стані. Умови для повноцінного навчання, виховання не створені (а. с. 38, 41). Відповідно до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] [PERSON] до служби у справах дітей за допомогою у повернення йому дітей жодного разу не звертався, з часу влаштування дітей до закладу (з 22 вересня 2021 року) умови практично не змінилися. Батьку було надано достатньо часу для облаштування помешкання та подолання складних життєвих обставин, проте наразі він не зможе належним чином утримувати дітей та забезпечувати їх потреби. Враховуючи наведене орган опіки та піклування виконавчого комітету Кобеляцької міської ради вважає за доцільне рекомендувати позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню до неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а. с. 42-47). Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 164 Сімейного Кодексу України, батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. У ст. 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Статтею 9 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року (далі - Конвенція про права дитини), ратифікованої Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-ХІІ, держави-учасниці зобов`язуються забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Статтею 11 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Відповідно до ст.14 Закону України "Про охорону дитинства", діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Статтею 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Хант проти України» від 07.12.2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). ЄСПЛ також зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09, рішення ЄСПЛ від 11 липня 2017 року у справі «М.С. проти України», заява № 2091/13). Представником позивача не доведено, що поведінка відповідача відносно дітей є свідомим нехтуванням ним своїми батьківськими обов`язками та наявність в його діях вини. Суду не надано доказів, які б безспірно свідчили про умисне ухилення відповідачем від виконання батьківських обов`язків відносно дітей, а також, що неналежне виконання батьком його батьківських обов`язків створило загрозу життю дітей чи інші тяжкі наслідки. Відповідач постійно спілкується з дітьми, цікавиться їхнім життям та навчанням, висловив наміри влаштувати умови для проживання своїх дітей. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позбавлення батьківських прав не забезпечуватиме інтересів самих дітей. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є не доцільним, оскільки є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, який за обставин, що склались, застосовувати не можна, а тому вважає за необхідне у позові відмовити повністю. Водночас відповідача варто попередити про необхідність належного виконання батьківських обов`язків та виховання дітей.

Outcome: dismissed