Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить позбавити [PERSON] , [INFO] батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: дочки - [PERSON] , [INFO] , дочки - [PERSON] , [INFO] , сина - [PERSON] , [INFO] та збільшити розмір аліментів, що стягуються з відповідача на користь позивача на утримання дітей із розміру 2833 гривень щомісячно на 4000 грн. на кожну дитину щомісяця починаючи з часу вступу рішення суду у законну силу і проводити до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування вимог у позові зазначено, що позивач [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони мають трьох неповнолітніх дітей: дочку - [PERSON] , [INFO] , дочку - [PERSON] , [INFO] , сина - [PERSON] , [INFO] . Шлюб між сторонами розірвано у судовому порядку. Після розірвання шлюбу діти залишилися проживати з [PERSON] . До початку повномасштабного вторгнення російської федерації вони проживали за адресою: [ADDRESS] . Відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, дітей не утримує, не спілкується з ними, не цікавиться їхнім життям. На даний час позивачці відомо, що у відповідача є інша дружина та він продовжує проживати у їхній колишній квартирі на окупованій території. Рішенням Галицького районного суду Івано-Франківської області від 11.09.2023 р. ухвалено стягувати з відповідача аліменти у розмірі прожиткового мінімуму на кожну дитину, що становить 2833 грн. Станом на 01.06.2024 р. у відповідача наявна заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 101200,40 грн. На сьогоднішній день, у неї змінилися витрати на утримання дітей, а тому просить змінити розмір стягуваних аліментів з твердої грошової суми 2833 грн. на тверду грошову суму у розмірі по 4000 грн. на кожну дитину. Їй складно самостійно утримувати дітей, оскільки для нормального розвитку дитини необхідні відповідні умови, своє житло, тому просить суд збільшити розмір стягуваних аліментів. Ухвалою судді Галицького районного суду Івано-Франківської області від 15.09.2024 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с. 26). 11.03.2024 року представник служби у справах дітей Галицької міської ради Івано-Франківської області через канцелярію суду подала висновок про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] 27.02.2024 р. від 10.12.2024 р. №02.1-18/2294 (а.с.42-43). Ухвалою суду від 17.12.2024 року підготовче провадження у справі закрито та справа призначена до судового розгляду по суті (а.с.49). Представник позивача - адвокат Раврик І. Д. позовні вимоги підтримав та посилаючись на доводи та обґрунтування викладені в позові, а також на матеріали справи, просив задовольнити їх в повному обсязі. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала заявлені позовні вимоги, зазначивши, що перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 2009 році. Проживали вони постійно в м. Сватове Луганської області. Від шлюбу мають трьох спільних дітей: [PERSON] , 2009 р.н., [PERSON] , 2013р.н., [PERSON] , 2014р.н. Зазначає, що за весь час проживання з відповідачем відносини в них складались по різному. Після початку бойових дії на сході країни в 2014 році, вона з дітьми виїжджали до Галицького району Івано-Франківської області до її родичів. Вона приїздила до Івано-Франківської області разом з дітьми, тут народився їх менший син [PERSON] . Після народження сина [PERSON] , якого назвали на честь чоловіка, повернулась до м. Сватове до чоловіка. В подальшому після смерті матері чоловіка, чоловік став більше вживати алкоголь та між ними з різних причин траплялись непорозуміння. У 2022 році після початку повномасштабного вторгнення російської федерації до України, місто Сватове було окуповане росіянами. Вони з чоловіком та дітьми вирішили виїжджати на не окуповану територію України. Коли проїжджали останній російський блок пост, російські військові чоловіка не пропустили, а вона з дітьми за їх спільним рішенням виїхала з окупації. Як вона вважає, що чоловік спеціально домовився щоб його не випускали, оскільки не хотів виїжджати. В подальшому їй стало відомо, що чоловік почав проживати з іншою жінкою, вона в подальшому почала проживати з іншим чоловіком з яким уклали шлюб. Рішенням Галицького районного суду від 04.09.2023 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. 11.09.2023 року Галицьким районним судом Івано-Франківської області ухвалено рішення про стягнення аліментів з відповідача на утримання неповнолітніх дітей. Зазначає, що чоловік в теперішній час продовжує проживати на окупованій території за місцем постійного проживання, ніякої участі в утриманні та вихованні дітей не приймає. Наразі майже не телефонує та аліменти не сплачує. З дітьми не спілкується, останній раз телефонував на день народження старшої доньки. Відповідач бажає, щоб її дітей в подальшому, в разі задоволення позову, усиновив її теперішній чоловік, який проходить військову службу в складі ЗСУ по мобілізації. Щодо збільшення розміру аліментів зазначає, що така необхідність виникла у зв`язку з тим, що її золоті прикраси залишились на окупованій території за місцем їх проживання з колишнім чоловіком, тому таким чином бажає компенсувати втрату свого майна, яке залишилось у колишнього чоловіка. Представник третьої особи [PERSON] позов не підтримала, просила відмовити в його задоволенні, посилаючись на висновок комісії із захисту прав дитини, який долучений до матеріалів справи. Зазначає, що на засіданні комісії члени комісії зв`язувались по телефону з відповідачем, який категорично заперечував проти позбавлення його батьківських прав щодо дітей. Зазначив, що бажає спілкуватись та піклуватись про дітей проте не має змоги у зв`язку зі знаходженням в окупації. Також зазначив, що не можливості звідти переводити кошти в рахунок сплати аліментів, оскільки перевід коштів на не окуповану територію України кримінально переслідується окупаційними органами влади. Представник третьої особи в судовому засіданні зазначила на недоцільність взяття до уваги пояснень неповнолітніх дітей, оскільки в даному випадку останні знаходяться повністю під впливом ідеї позивача про необхідність позбавлення батьківських прав відповідача. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , пояснила, що вона є рідною сестрою позивача. Зазначає, що також після початку повномасштабної війни виїхала зі своєю сім`єю з окупованого міста Сватове. Вказує, що відносини її сестри [PERSON] з колишнім чоловіком були не дуже добрими. Каже що вона та їхні батьки підтримували ідею їхнього розлучення. Відповідач останнім часом почав часто вживати алкоголь, влаштовувати скандали з [PERSON] . Зазначає, що відповідач знаходиться на тимчасом окупованій території за місцем постійного проживання, не спілкується з дітьми та не платить аліменти на їх утримання. В судовому засіданні неповнолітні діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] пояснили, що з батьком не спілкуються та зв`язок не підтримують, останнього разу спілкувались на день народження [PERSON] . Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився про причини неявки суд не повідомив. На офіційному веб - сайті судової влади України розміщено відповідне оголошення про виклик відповідача. Будь-яких заяв або клопотань щодо участі у справі до суду не надходило (а.с.30,40,56,65). Таким чином, згідно з вимогами ст.ст.128,131 ЦПК України, відповідач повідомлений про час та місце слухання справи належним чином та не з`явилася у судове засідання без поважних причин. У зв`язку з цим, відповідно до ст.280 ЦПК України, наявні законні підстави для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд дійшов наступного висновку. Встановлено, що сторони позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який 04.09.2023 року рішенням Галицького районного суду Івано-Франківської області розірвано (а.с. 10). Відповідно до свідоцтва про народження Серії [NUMBER] виданого 24 травня 2023 року Галицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції [PERSON] народилася [INFO] , та батьками зазначені: батько - [PERSON] (відповідач), мати - позивач [PERSON] (а. с.11). Відповідно до свідоцтва про народження Серії [NUMBER] виданого 24 травня 2023 року Галицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції [PERSON] народилася [INFO] , та батьками зазначені: батько - [PERSON] (відповідач), мати - позивач [PERSON] (а. с.13). Відповідно до свідоцтва про народження Серії [NUMBER] виданого 24 травня 2023 року Галицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції [PERSON] народилася [INFO] , та батьками зазначені: батько - [PERSON] (відповідач), мати - позивач [PERSON] (а. с.15). На підставі рішення Галицького районного суду від 11.09.2023 р. з [PERSON] стягуються аліменти на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі (а.с.18-19). Відповідно до довідки виданої Сватівським відділом державної виконавчої служби у Сватівському районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства про наявність заборгованості зі сплати аліментів №6536 від 17.06.2024 р. станом на 01.06.2024 р. розмір заборгованості по аліментах [PERSON] становить 101200,40 грн (а.с.17). Відповідно до довідки від 30.06.2022 р. №2603-7001310079 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , фактично проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с.9). Згідно витягу з реєстру Сватівської територіальної громади [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.9). Відповідно до висновку, комісії з питань захисту прав дитини Виконавчого комітету Галицької міської ради, «про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] », від 10.12.2024 р. №02.1-18/2294, зазначено, що [PERSON] та [PERSON] одружилися 10 січня 2009 р. В шлюбі у них народилося троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Заочним рішенням Галицького районного суду Івано-Франківської обл. шлюб між сторонами розірвано. 06.11.2024 р. працівниками служби у справах дітей Галицької міської ради спільно з працівниками ювенальної превенції відвідано сім`ю [PERSON] , яка зареєстрована як ВПО за адресою: [ADDRESS] . За результатом відвідування сім`ї складено акт обстеження умов проживання №39 від 06.11.2024 р. З`ясовано, що [PERSON] перебуває у повторному шлюбі та проживає за адресою: [ADDRESS] разом зі своїми дітьми та теперішнім чоловіком. Позивач має намір позбавити колишнього чоловіка батьківських прав відносно трьох неповнолітніх дітей, з метою усиновлення її дітей теперішнім чоловіком. Згідно листа отриманого від служби у справах дітей Сватівської міської військової адміністрації Сватівського р-ну Луганської області про надання інформації щодо ставлення [PERSON] , [INFO] з приводу позбавлення його батьківських прав відносно трьох дітей, з`ясовано, що 08.03.2022 р. по теперішній час територія Сватівської міської територіальної громади Сватівського району Луганської області перебуває під тимчасовою окупацією рф, у зв`язку з чим у спеціаліста служби у справах дітей Сватівської міської військової адміністрації Сватівського району Луганської області відсутній доступ до територіальної громади, що унеможливлює відвідати [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] та отримати пояснення від відповідача щодо несплати аліментів, участі у вихованні, навчанні та розвитку вище зазначених дітей. 04.12.2024 р. Під час засідання комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Галицької міської ради [PERSON] зателефонувала до свого колишнього чоловіка [PERSON] , який знаходиться на окупованій рф території України, під час розмови [PERSON] повідомив, що він проти позбавлення батьківських прав відносно трьох неповнолітніх дітей, а причиною несплати аліментів назвав кримінальну відповідальність за переказ коштів на територію України з окупованої території. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. У статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. У справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (параграф 100). Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду № 641/2867/17-ц від 06.05.2020 року. Згідно з положенням пункту 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року із змінами від 19.12.2008 року, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Суд неодноразово в своїх рішеннях акцентував увагу, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Як зазначив Європейський суд з прав людини в рішеннях від 16.07.2015 року у справі «Мамчур проти України» та від 01.07.2017 року у справі «М.С. проти України», при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Відповідно до вимог статті 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і етичний розвиток. Посилання позивача на те, що [PERSON] , не сплачує аліменти на утримання дітей, не виконує своїх батьківських обов`язків, суд оцінює критично, адже причини невиїзду відповідача з тимчасово окупованої території невідомі. Крім того, сумнівною є можливість виконання обов`язку зі сплати аліментів, враховуючи відсутність фактичної можливості перерахування грошових коштів [PERSON] . Під час телефонної розмови на засіданні комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Галицької міської ради [PERSON] та [PERSON] , останній повідомив, що він проти позбавлення його батьківських прав відносно трьох неповнолітніх дітей, а причиною несплати аліментів назвав кримінальну відповідальність за переказ коштів на територію України з окупованої території. Крім того, відповідно до висновку комісії з питань захисту прав дитини Галицької міської ради встановлено, що така комісія не вбачає за доцільне позбавлення батьківських прав відповідача стосовно неповнолітніх дітей: дочки - [PERSON] , [INFO] , дочки - [PERSON] , [INFO] , сина - [PERSON] , [INFO] . З огляду на досліджені докази та встановлені обставини справи, суд не вбачає підстав для позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно дітей, адже на момент розгляду справи відсутні підстави вважати, що відповідач мав можливість виконувати свої батьківські обов`язки, але умисно ухилявся від їх виконання. Щодо вимоги позивачки про збільшення розміру стягуваних з відповідача аліментів, суд зазначає наступне. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Встановлено, що 11.09.2023 року Галицьким районним судом Івано-Франківської області ухвалено рішення про стягнення аліментів з відповідача на утримання неповнолітніх дітей. Даним рішенням задоволено заявлені позовні вимоги [PERSON] в повному обсязі. Зазначене рішення набрало законної сили, не змінено та не скасовано. Частиною 1 ст.192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При розгляді позовів, заявлених з таких підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", ст.183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", ст.184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі"). Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, а також погіршення чи поліпшення їх здоров`я. У відповідності до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У позовній заяві як на підстави збільшення розміру стягуваних з відповідача аліментів позивач в позовні заяві вказує на збільшення витрат на утримання неповнолітніх дітей. Разом з тим вказані обставини позивачем лише самі по собі не можуть бути підставою для збільшення розміру аліментів. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. При цьому стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Законом України від 03 липня 2018 року № 2475-VIII частину першу статті 71 Закону України "Про виконавче провадження" доповнено абзацом другим, яким передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Тобто законодавством передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України навіть при наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення. Вказаний висновок щодо застосування норм права викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі №632/580/17 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 березня 2020 року у справі №682/3112/18. Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням зміни матеріального становища платника аліментів є зміна доходів, витрат, активів тощо. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. Позивач зазначає на необхідність збільшення розміру присуджених рішенням суду від 11.09.2023 року аліментів у зв`язку з тим, що у неї змінилися витрати на утримання дітей, про те стороною позивача наведено конкретних обставин, що саме змінилось з моменту винесення судом рішення про стягнення аліментів, що являлось би правовою підставою, в розумінні ст.. 192 СК України, для зміни розміру аліментів та не надано належних доказів цьому. Крім того, не являється правовою підставою для задоволення позову в частині збільшення розміру аліментів, бажання позивача таким чином компенсувати втрату золотих прикрас, які залишились у відповідача на тимчасово окупованій території. З урахуванням наведеного суд дійшов висновку, що позивачем не доведено наявність правових підстав для збільшення розміру аліментів. З огляду на викладене суд приходить до переконання, що у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed