Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-12 00:00:00

В листопаді 2024 року ТОВ «Бізнес Позика» звернулось до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за договором № 498441-КС-001 від 03.05.2024 в розмірі 15\~073,15 грн. та судові витрати. Як на підставу позовних вимог вказує, що 03.05.2024 між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] було укладено договір № 498441-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний в порядку, визначеному ЗУ\~«Про електронну комерцію». На виконання вказаного договору позивачем надано відповідачу грошові кошти в розмірі 5\~000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку. Сторони визначили, що за користування кредитними коштами встановлено фіксовану відсоткову ставку за кожен день користування кредитом. Позивач належним чином виконав свої зобов`язання, надавши кредитні кошти в порядку і строки, передбачені договором. Натомість відповідач [PERSON] свої зобов`язання належним чином не виконувала, лише частково здійснюючи погашення кредитної заборгованості та відсотків. В зв`язую з цим станом на 14.11.2024 утворилась заборгованість розмірі 15\~073,15 грн., яка складається з: 4\~970,89 грн. сума прострочених платежів по тілу кредиту, 9\~852,59 грн. сума прострочених платежів по процентам, 249,67 грн. сума прострочених платежів за комісією. Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 27.11.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. В судове засідання представник позивача не з`явився, про розгляд справи повідомлені належним чином. 06.12.2024 від представника позивача ТОВ «Бізнес Позика» надійшла заява, згідно якої він просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти постановлення по справі заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнала, просила розстрочити їй виконання рішення суду через скрутний матеріальний стан (є інвалідом другої групи, чорнобильцем, отримує лише пенсію у розмірі 7\~000,00 -8000,00 грн., має сина інваліда з діагнозом ДЦП, який не працює, має кредитні зобов`язання у АТ «Ідея Банк», сплачує за кредитом близько 3\~000,00 грн. на місяць). Також просила долучити до матеріалів справи докази на підтвердження вказаних обставин. Протокольно вказане клопотання задоволено. 03.05.2024 ТОВ «Бізнес Позика» направило [PERSON] пропозицію (оферту) укласти договір № 498441-КС-001 про надання кредиту. [PERSON] прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення договору (а.с. 39-48, 49-58). 03.05.2024 між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено договір № 498441-КС-001 про надання кредиту, відповідно до умов якого кредитодавець надав позичальнику грошові кошти в розмірі 5\~000,00 грн. на засадах строковості, зворотності,платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором (а.с. 29-38). Відповідно до умов договору строк кредиту 24 тижні; стандартна процентна ставка: в день - 1,5 %, фіксована; знижена процентна ставка в день 1,14462815 %, фіксована; комісія за надання кредиту 750,00 грн.; загальний розмір наданого кредиту 5\~000,00\~грн.; строк дії договору до 18.10.2024; орієнтовна реальна річна процентна ставка 19\~570,22 процентів. ТОВ «Бізнес Позика» направлено Ванєєвій Т.І. через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор на номер телефону, котрий було повідомлено боржником. Грошові кошти в зазначених вище розмірах було перераховано на картковий рахунок, визначений позичальником [PERSON] , що підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «Платежі Онлайн» від 15.11.2024 (а.с. 64). В зв`язку з тим, що відповідач лише частково здійснювала операції з погашення кредиту та відсотків за його використання, виникла заборгованість, яка станом на 14.11.2024 становить 15\~073,15 грн., та складається з: 4\~970,89 грн. сума прострочених платежів по тілу кредиту, 9\~852,59 грн. сума прострочених платежів по процентам, 249,67 грн. сума прострочених платежів за комісією (а.с. 20-22). Отже у справі, що розглядається, предметом розгляду є правовідносини сторін, що склалися у зв`язку з укладенням кредитного договору, однією із форм якого є онлайн кредит. Наведене свідчить про належне укладення між сторонами кредитного договору, в тому числі погодження основних умов шляхом одноразового ідентифікатора, умови якого позивачем були виконані. Відповідач належним чином свої зобов`язання за цим договором щодо повернення кредитних коштів не виконала. Аналогічна правова позиція сформована у ряді постанов Верховного Суду. Так, у постанові від 16.12.2020 у справі № 561/77/19, скасовуючи судові рішення про відмову у позові і ухвалюючи нове про стягнення боргу за кредитним договором, Верховний Суд зазначив, що матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що між сторонами був укладений кредитний договір в електронній формі, умови якого позивачем були виконані, однак відповідач у передбачений договором строк кредит не повернув. Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19 та від 10.06.2021 у справі № 234/7159/20. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини другої статті 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним в письмовій формі. Законом України\~«Про фінансові\~послуги та\~державне регулювання\~ринків фінансових\~послуг» передбачено договір про надання фінансових послуг (включно, мікропозики) укладається виключно в письмовій формі: у паперовому вигляді; у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг»; шляхом приєднання клієнта до договору, який може бути наданий йому для ознайомлення у вигляді електронного документа на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, та/ або (у разі надання фінансової послуги за допомогою платіжного пристрою) на екрані платіжного пристрою, який використовує особа, яка надає фінансові послуги; в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до положень статей 5, 15\~Закону України\~«Про електронні\~документи та\~електронний документообіг» електронний документ - це документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Суб`єкти електронного документообігу, які здійснюють його на договірних засадах, самостійно визначають режим доступу до електронних документів, що містять конфіденційну інформацію, встановлюють для них систему (способи) захисту. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону визначає, яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже з\~огляду на\~положення вище\~вказаного законодавства\~можливо дійти\~висновку,\~що з\~урахуванням особливостей\~договору щодо\~виконання якого\~виник спір\~між сторонами,\~його укладання\~в електронному\~вигляді через\~інформаційно-комунікаційну\~систему позивача\~можливе за\~допомогою електронного\~цифрового підпису\~відповідача лише\~за умови\~використання засобу\~електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку, електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Із матеріалів справи вбачається, що Банком використовується електронний договір та застосування цифрового підпису. Попередня ідентифікація особи відбувалася за допомогою завантаження копії паспорту та реєстраційного номеру облікової картки платника податків (РНОКПП) в мобільний додаток, а видача платіжної картки - після верифікації фізичної особи. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054\~ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що між сторонами був укладений кредитний договір, умови якого позивачем були виконані. Однак відповідач [PERSON] свої зобов`язання за цим договором щодо повернення кредитних коштів виконувала неналежним чином, внаслідок чого утворилась заборгованість згідно розрахунку позивача, а також сумам, отриманим відповідачем. Доказів, які б спростовували правильність наданого позивачем розрахунку, матеріали справи не містять. Враховуючи, що відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала, кредитні кошти не повернула, внаслідок чого виникла заборгованість, яка не спростована, згідно статей 526, 1054\~ЦК України з відповідача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором в розмірі 15\~073,15 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Згідно з ст. 129 - 1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Згідно з ч. 2 ст. 13 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Аналогічні положення закріплені в статті 18 ЦПК України, відповідно до якої судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Відповідно до ст. 33 ЗУ «Про виконавче провадження» у виняткових випадках за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання. Згідно ч.ч. 1, 3, 4 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3)\~стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочка - спосіб виконання зобов`язання, при якому виконання проводиться не одночасно і в повному обсязі, а частинами і в строки, встановлені наперед. Закон пов`язує можливість відстрочки та розстрочки виконання рішення лише з об`єктивними, тобто такими, що не залежать від волі боржника, обставинами, які носять винятковий характер і утруднюють виконання рішення суду у строк чи у встановлений судом спосіб. Таким чином, розстрочка виконання рішення суду може бути надана у виняткових випадках, що обумовлюють об`єктивні ускладнення при виконанні судового рішення або наявність яких робить його виконання неможливим. Відстрочення виконання судового рішення не є правоперетворюючим судовим рішенням. Саме розстрочення впливає лише на порядок примусового виконання рішення, а природа зобов`язань залишається незмінною. Натомість таке розстрочення або відстрочення унеможливлює примусове виконання судового рішення до спливу строків, визначених судом. Така правова позиція сформована Великою Палатою ВС у постанові від 04 06.2019 року у справі №916/190/18. Відповідно до положень ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач стверджує, що можливості сплатити розмір заборгованості в повній мірі на даний час немає, просить суд врахувати, що вона є пенсіонером, інвалідом, має сина-інваліда з діагнозом ДЦП, який не працює через хворобу, та має лише дохід у вигляді пенсії, яка станом на лютий 2025 року має складає 7\~299,12 грн. та березень 2025 року 8\~112,33 грн., інших доходів не має. Крім того відповідач сплачує за кредитними договорами в АТ «ІдеяБанк» щомісячно близько 3000,00 грн., надавши суду відповідні докази. Враховуючи наведене, суд вважає за доцільне розстрочити відповідачу виконання рішення строком на 10 місяців зі сплатою кожного місяця - по 1\~507,32 грн. Оскільки позовні вимоги задоволено повністю, а відповідач є інвалідом 2 групи та має посвідчення потерпілої від Чорнобильської катастрофи, відповідно до статі 141 ЦПК України судовий збір, сплачений позивачем в сумі 2\~422,40 грн., слід компенсувати за рахунок держави, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: approved