Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-12 00:00:00

ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС» звернулося до Пирятинського районного суду Полтавської області з позовом до [PERSON] , про стягнення заборгованості. Даний позов мотивований тим, що 11 жовтня 2019 року АТ «АЛЬФА БАНК» та [PERSON] уклали кредитний договір №501194138 відповідно до умов якого АТ «АЛЬФА БАНК» надало відповідачу кредит у сумі 55011,90 грн, строк кредиту 48 місяців на споживчі потреби з відсотковою ставкою 18,99%. АТ «АЛЬФА БАНК» виконало умови кредитного договору та перерахувало на рахунок відповідача кошти в сумі 55011,90 грн, в свою чергу позичальник не виконав умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 20.09.2021 р. становить 85218,27 грн, з яких: 50131,45 грн, - тіло кредиту; 35086,82 грн, - заборгованість по відсотках за користування кредитом. 20 вересня 2021 року між АТ «АЛЬФА БАНК» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС» укладено договір факторингу № 3, за яким ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС» отримало (набуло) право грошової вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, в тому числі і до відповідача. Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №501194138 від 11.10.2019 року у розмірі 85218,27 грн, а також судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 3028,00 грн та витрати на правову допомогу в розмірі 7100 грн. Представник позивача у судове засідання не з`явився, однак позовна заява містить клопотання представника позивача про розгляд справи у його відсутності, на позовних вимогах наполягає. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явились, від представника відповідача надійшла заява в якому останній просив розглядати справу без його та відповідача участі. Окрім цього, представник відповідача надав письмові пояснення по суті заявлених позовних вимог в яких вказав, що згідно розрахунку заборгованості за [PERSON] рахується заборгованість в сумі 85218,27 грн. Проте відповідно до Додатка до Договору факторингу від 20 листопада 2021 року АТ «АЛЬФА БАНК» передало право вимоги ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС» відносно [PERSON] в розмірі 6457,36 грн, а тому вимога про стягнення коштів у більшому, ніж 6457,36 грн, є необґрунтованою та безпідставною. Окрім цього, з розрахунку вбачається, що до заборгованості включена комісія в сумі 21413,41 грн, що не ґрунтується на нормах закону, а тому вказана сума не підлягає до стягнення. Окрім цього, позов містить вимогу відшкодувати витрати на правничу допомогу в сумі 7100 грн, однак вказана вимога не підтверджена належними доказами, оскільки договір на надання правничої допомоги укладено між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС» та адвокатом Макеєвим В. М., а кошти в розмірі 7100 грн були зараховані на користь ТОВ «Перший інвестиційний клуб». Представник відповідача просив врахувати вказані пояснення при ухваленні рішення. Відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, так як розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного: Судом встановлено, що 11 жовтня 2019 року між АТ «АЛЬФА БАНК» та [PERSON] у письмовій формі було укладено кредитний договір №501194138, відповідно до умов якого відповідач отримав кошти в сумі 55011,90 грн на строк 48 місяців на споживчі потреби з відсотковою ставкою 18,99%. Щомісячна комісія за обслуговування кредиту становить 2,25 % від суми кредиту. Кредит надавався позичальнику для: власних потреб у розмірі 18243,80 грн, повернення заборгованості за кредитним договором №501149046 від 31 травня 2019 року у розмірі 31941,23 грн, оплати страхового платежу в розмірі 4576,87 грн та оплати страхового платежу в розмірі 250,00 грн (а.с. 5). Позивачкою [PERSON] було власноручно підписано Паспорт споживчого кредиту та Графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супутніх послуг (а.с. 6-8). Факт отримання кредитних коштів відповідачем підтверджено випискою по особовому рахунку відповідача\~ [PERSON] згідно кредитного договору №501194138 від 11 жовтня 2019 року за період з 11.10.2019 по 20.09.2021 (а.с. 19-33). 20 вересня 2021 року між АТ «АЛЬФА БАНК» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС» укладено договір факторингу №3 (а.с. 9-13), відповідно до якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає фактору, а фактор набуває належне клієнту право вимоги до боржників за договорами, перелік яких наведений в додатку №1-1 до договору. Відповідно до п. 2.3 Договору, право вимоги вважається відступленим фактору з дати оплати фактором ціни права вимоги відповідно до п. 4.2 Договору. В дату здійснення оплати фактором ціни права вимоги відповідно до п. 4.2 Договору сторони підписують акт приймання-передачі реєстру боржників, за формою встановленою у додатку №2 до цього договору. Згідно платіжного доручення №559 від 20.09.2021, ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» здійснило оплату ціни права вимоги згідно договору факторингу №3 від 20.09.2021 на суму 12 844 800,00 грн (а.с. 18). Згідно акту приймання-передачі реєстру боржників від 20.09.2021 до договору факторингу №3 від 20.09.2021, АТ «АЛЬФА БАНК» передав, а новий кредитор ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС» прийняв реєстр боржників в кількості 9188 (а.с. 17). Відповідно до Додатку № 1-1 до договору факторингу №3 від 20.09.2021, ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором №501194138 від 11 жовтня 2019 року (а.с. 14-16). Після встановлення зазначених обставин справи, суд зазначає наступне: Згідно зі\~ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1\~ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно з ч. 2\~ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~ст. 1048 цього Кодексу. За змістом статей 626,628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638ЦКУкраїни\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно\~ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 527 ЦК України\~передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Статтею 610 ЦК України\~визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 512\~ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. \~ \~ \~ \~Згідно вимог ч.1\~ст.\~513\~ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Статтею 514 ЦК України\~передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 516\~ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 517\~ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. \~ \~ \~ \~Згідно зі ст. 525\~ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а ч. 1 ст. 526\~ЦК України встановлює, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦПК України\~якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Судом встановлено, що свої зобов`язання перед [PERSON] АТ «АЛЬФА БАНК» виконало у повному обсязі, надавши їй кредитні кошти за договором №501194138 від 11 жовтня 2019 року. Натомість, відповідач свої зобов`язання за вказаним договором ані перед первісним кредитором, ані перед новим кредитором - позивачем у справі в повній мірі не виконала, заборгованість не погасила. Відповідно до наданого розрахунку загальний розмір заборгованості за кредитним договором №501194138 від 11 жовтня 2019 року, станом на 20 вересня 2021 року становить 85218,27 грн, з яких: 50131,45 грн, - тіло кредиту; 13673,40 грн, - заборгованість по відсотках; 21413,42 грн заборгованість за комісією (а.с. 34). Перехід права вимоги за кредитним договором від АТ «АЛЬФА БАНК» до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС» підтверджено належними доказами. При цьому, доводи представника відповідача про те, що позовні вимоги про стягнення коштів у більшому розмірі, ніж 6457,36 грн, є необґрунтованими та безпідставними, оскільки саме такий розмір заборгованості за кредитним договором №501194138 від 11 жовтня 2019 року, було відступлено відповідно до Додатку № 1-1 до Договору факторингу №3 від 20.09.2021, суд не бере до уваги, оскільки вважає, що зазначений в Додатку № 1-1 до Договору факторингу №3 від 20.09.2021, розмір відступленої заборгованості в сумі 6457,36 грн, являється технічною помилкою, яка спростовується наявними матеріалами справи, зокрема, випискою по особовому рахунку відповідача\~ [PERSON] згідно кредитного договору №501194138 від 11 жовтня 2019 року за період з 11.10.2019 по 20.09.2021, випискою руху коштів за рахунком клієнта [PERSON] за період 11.10.2019 по 24.09.2021 (а.с. 19-33, 110-111). Однак суд не в повній мірі погоджується з наданим позивачем розрахунком, зокрема в частині нарахування комісії за обслуговування кредиту, у зв`язку з наступним. Споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (п. 11 ч. 1ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування»). Тобто, споживчим є будь-який кредит, наданий споживачу для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Ч. 2 ст.\~8\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» передбачено можливість встановлення кредитодавцем у межах споживчого кредитування додаткових комісій, пов`язаних з наданням, обслуговуванням та поверненням кредиту, які включаються до загальних витрат за споживчим кредитом. Водночас, згідно ч. 1\~ст.\~11\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними (ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування»). З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності\~Законом України «Про споживче\~кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та\~другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19. У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою\~статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті\~11, частини п`ятої статті\~12 Закону України «Про споживче кредитування». Схожі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 14 вересня 2022 року у справі № 755/11636/21, від 08 лютого 2023 року у справі № 168/349/20 та інших. Наведені висновки в подальшому також підтримані й у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21, згідно якої якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті12 Закону України «Про споживче кредитування». Суд встановив, що кредитний договір не містить конкретного переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з обслуговуванням кредиту, що надаються відповідачу, та за які банком встановлена щомісячна комісія. Також позивач не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору. Тому положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника вносити плату за обслуговування кредиту (комісію) є нікчемними. З огляду на викладене відсутні підстави для стягнення заборгованості за комісією у розмірі 21413,42 грн. Суд також зазначає, що з наданої представником позивачем виписки з особового рахунку відповідача та розрахунку заборгованості вбачається, що на погашення комісії направлено отримані від відповідача кошти у розмірі 7426,62 грн. Оскільки умова договору про стягнення щомісячної комісії є нікчемною, тому заборгованість за кредитом також слід зменшити на вказану суму коштів спрямованих на погашення заборгованості по комісії. Отже, загальний розмір заборгованості за кредитним договором, що підлягає стягненню з відповідача, становить 56378,23 грн. Окрім цього, позивачем заявлено про стягнення судових витрат на правову допомогу в розмірі 7100 грн. Відповідно до частини першої\~статті 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно з частиною другою цієї статті за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Позивач просить стягнути з відповідача 7100,00 грн витрат за професійну правничу допомогу. На підтвердження факту наданих послуг правової допомоги до матеріалів справи долучено Договір про надання правової допомоги № 05-10/23 від 05.10.2023, укладений між адвокатом Макєєвим В. М. та позивачем ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС»; Акт №1 прийому\~передачі наданих послуг за Договором про надання правової допомоги від 07.03.2024, зі змісту якого вбачається перелік правових послуг, та сума гонорару за надання правової допомоги у розмірі 7100,00 грн. Проте, у квитанції №343 від 26 січня 2024, зазначено, що позивач ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» оплатив ТОВ «Перший інвестиційний клуб» 7100,00 грн за Договором №02-10/23,а не за Договором 05-10/23. З огляду на зазначене вище, суд вважає, що факт отримання позивачем правових послуг, наданих адвокатом Макєєвим В.М. та їх оплата не підтверджена належними доказами. Відтак, у відшкодуванні витрат позивачем на правову допомогу слід відмовити. Щодо судових витрат на оплату судового збору, суд зазначає, що позивач надав суду докази сплати ним судового збору в сумі 3028,00 грн (платіжна інструкція № 3463 від 17.07.2024 року). Оскільки позов задоволено частково, зазначені судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до заявлених позовних вимог, а саме в сумі 2003,25 грн з розрахунку: 56378,23\~грн х 3028,00 грн / 85218,27 грн = 2003,25 грн.\~

Outcome: partial