Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-13 00:00:00

ТОВ «Фінансова компанія Кеш Ту Гоу», в інтересах якого діє представник - адвокат Пархомчук С.В., звернулося до Нетішинського міського суду Хмельницької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 24402 від 17.03.2021 в розмірі 9372,00 грн. Окрім цього просили вирішити питання щодо розподілу судових витрат, стягнувши з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 2422,40 грн, витрати на правову допомогу у розмірі 10500,00 грн. В обґрунтування позовних вимог представник позивача в позовній заяві вказав, що 17.03.2021 між ТОВ "ФК "Авіра Груп" та [PERSON] укладено кредитний договір про надання фінансового кредиту № 24402, який відтворений позичальником шляхом використання одноразового ідентифікатора (електронного підпису). Відповідно до умов договору відповідач отримала кредит у сумі 1500,00 грн строком на 30 днів, на умовах строковості, зворотності, платності. За користування кредитом відповідач зобов`язався сплатити позикодавцю 912,5% річних від суми кредиту або 2,5% на добу. Кредит надано в безготівковій формі у національній валюті шляхом перерахування коштів на реквізити платіжної банківської картки, надані відповідачем, № [NUMBER] . Відповідач кредитні кошти отримав, але свої зобов`язання належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 25.06.2024 у неї виникла заборгованість у розмірі 9375,00 грн, яка складається з: 1500 грн заборгованості за сумою кредиту; 7875 грн заборгованості за процентами. 17 лютого 2022 року між ТОВ "ФК "Авіра Груп" та ТОВ "ФК "Кеш Ту Гоу" був укладений Договір факторингу № 02-17/02/2022, відповідно до якого ТОВ "ФК "Авіра Груп" передало (відступило) ТОВ "ФК "Кеш Ту Гоу" за плату права вимоги, а ТОВ "ФК "Кеш Ту Гоу" прийняло належні ТОВ "ФК "Авіра Груп" права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, в тому числі право вимоги за до відповідача за кредитним договором № 24402 від 17.03.2021. Враховуючи викладене представник позивача просить стягнути з відповідача на користь суму заборгованості за кредитним договором та стягнути судові витрати. 13.01.2025 ухвалою суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Роз`яснено відповідачу право подати відзив на позов, а позивачу відповідь на відзив. Позивач та його представник про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження повідомлялися належним чином. Представник позивача у позові просив справу розглянути за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін. Відповідач про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження повідомлявся належним чином. До суду від відповідача не надійшло клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, у встановлений судом строк відзив на позов до суду не подав. За відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено частиною 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідач відзив на позов до суду не надіслав, з будь-якими клопотаннями до суду не звертався, в зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи. За таких обставин, у відповідності до положень ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, оскільки клопотання про інше від сторін не надходили. Такий висновок суду, зважаючи, що відповідачем не подано відзив на позовну заяву та не повідомлено про причину невчинення ним своєчасно такої процесуальної дії, узгоджується також із положеннями частини восьмої статті 178 вказаного Кодексу. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін не надходили. Враховуючи вищевикладене, у відповідності до ст. 280 ч. 1 п. 4 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення по справі на підставі наявних у ній доказів. Судом досліджуються представлені письмові докази на підтвердження та спростування тих обставин, на які посилався позивач, інших суду не представлено та про їх витребування перед судом не порушувалося клопотань. Суд, вирішуючи питання, передбачені ст. ст. 12, 264 ЦПК України, виходить з такого. Судом встановлено, що 17.03.2021 між ТОВ "ФК "Авіра Груп" та [PERSON] укладена Індивідуальна частина договору про надання фінансового кредиту № 24402 шляхом підписання кредитного договору відповідачем електронним підписом з використанням одноразового ідентифікатора AV 5140, отриманого від кредитодавця ТОВ "ФК "Авіра Груп" на номер мобільного телефону [NUMBER] , вказаний відповідачем (а.с.16-17). Відповідно до умов Договору 17.03.2021 [PERSON] наданий фінансовий кредит у розмірі 1500,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності. Відповідач зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором. Кредит надано строком на 30 днів, тобто до 15.04.2021. (розділ 1 Договору). За користування кредитом [PERSON] зобов`язалася сплатити позикодавцю 912,5% річних від суми кредиту з розрахунку 2,5% на добу Тип процентної ставки - фіксована. Без письмової згоди [PERSON] ТОВ "ФК "АВІРА ГРУП" не має права збільшувати фіксовану процентну ставку за договором (п.п. 1.3 Договору). Кредит надано в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки № [NUMBER] ., вказані відповідачем (п.п. 1.4, 7 Договору) . Заборгованість підлягає сплаті шляхом безготівкового перерахування коштів у розмірі суми заборгованості на поточний рахунок ТОВ "ФК "Авіра Груп" у строк, встановлений Договором. (п.п.2.2 Договору). Обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим Договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок Товариства) включно.(п.2.3 Договору). З Інформаційної довідки № 5066/05 від 21.05.2024 р, виданої ТОВ "Платежі Онлайн", вбачається, що 17.03.2021 о 11 год 52 хв на номер платіжної картки № [NUMBER] (вказаний [PERSON] при підписанні Договору) відбулось зарахування коштів в сумі 1500 (видача кредиту № 24402); номер транзакції 31597-47216-99423; номер замовлення А64589B38976CLY24402T219097 (а.с. 27). З кредитного договору вбачається, що Кредитний договір укладений в електронній формі. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини першої ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію"). Статтею 11 Закону України "Про електронну комерцію" передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію"). Згідно з ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Зобов`язання виникають з підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема з договорів. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України, встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено за договором або законом. 17 лютого 2022 року між ТОВ "ФК "Авіра Груп" та ТОВ "ФК "Кеш Ту Гоу" укладений Договір факторингу № 02-17/02/2022, відповідно до якого ТОВ "ФК "Авіра Груп" передало (відступило) ТОВ "ФК "Кеш Ту Гоу" за плату права вимоги, а ТОВ "ФК "Кеш Ту Гоу" прийняло належні ТОВ "ФК "Авіра Груп" права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, зокрема і до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 24402 від 17.03.2021, заборгованість у розмірі 9375,00 грн. 22.05.2024 року за вих № б/н позивач ТОВ "ФК "Кеш Ту Гоу" направило на поштову адресу [PERSON] вимогу про виконання зобов`язань за кредитним договором (а.с.24), з якої вбачається, що заборгованість відповідача по Договору № 24402 від 17.03.2021 р складає 9375,00 грн: 1500 грн - заборгованості за сумою кредиту, 7875 грн - заборгованості за процентами. Розпоряджаючись своїми цивільними та процесуальними правами на свій розсуд, відповідач не надала відзив на позов, не подала будь-яких клопотань, не заперечувала фактів укладання кредитного договору, отримання та користування кредитними коштами, не спростовувала розрахунок та розмір заборгованості, не подала своїх доказів на заперечення відповідних доводів позивача. Отже, відповідачем не доведено відсутності вини у порушенні зобов`язання, не спростовано підстав позову. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. За вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Проте [PERSON] кредитного зобов`язання не виконала, внаслідок чого станом на 25.06.2022 у неї виникла заборгованість за Індивідуальною частиною договору про надання фінансового кредиту № 24402 від 17.03.2021 в сумі 9375,00 грн: 1500 грн - заборгованості за сумою кредиту, 7875 грн - заборгованості за процентами, що стверджується Випискою з особового рахунка за [PERSON] (а.с.12). Таким чином, виходячи із вищенаведеного суд прийшов до висновку про те, що позивач виконав всі умови договору належним чином, а відповідач ухиляється від виконання взятих на себе договором зобов`язань, що є порушенням норм чинного законодавства України та умов вказаного договору, у зв`язку із чим позовні вимоги підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного. Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно зі ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача. Згідно із ч. 3. ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору. За подання позовної заяви, яку було подано до суду через підсистему «Електронний суд», позивач сплатив судовий збір в розмірі 2422,40, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Представник позивача також просив стягнути з відповідача судові витрати, при цьому, надав суду договір про надання правової допомоги, який укладено між ТОВ «ФК «Кеш Ту Гоу» та адвокатом Пархомчук С.В., свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, акт про отримання правової допомоги від 14.01.2025, рахунок на оплату № 14.01.2025-2 від 14.01.2025, платіжну інструкцію № 3 4257, відповідно до яких витрати позивача за надання правової допомоги складають 10500,00 гривень. Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат з надання професійної правничої допомоги суд, виходить із того, що при визначенні суми відшкодування витрат суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Вказаний правовий висновок викладено у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19). У додатковій постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 лютого 2022 року у справі № 925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом. У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 206/6537/19 зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 зроблено висновок, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд, за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Враховуючи викладене суд, визначаючи розмір витрат на професійну правничу допомогу за результатами розгляду цієї справи, з врахуванням характеру правовідносин, обсягу наданих адвокатом послуг позивача, складністю справи, реальність наданих адвокатських послуг, розумність їхнього розміру, непропорційності розміру витрат щодо предмета спору, а саме стягнення заборгованості за кредитним договором по якому тіло кредиту становить 1500,00 грн, дійшов висновку про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають стягненню з [PERSON] на користь ТОВ «ФК Кеш Ту Гоу» з 10500 грн до 5000,00 грн. Вказані вище висновки суду узгоджуються із висновками Верховного Суду, які викладені у постанові № 205/5969/15-ц від 22.05.2024. Таким чином, у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати: судовий збір в сумі 2422,40 гривень, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн, а всього 7422,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved