Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-09 00:00:00

Позивач [PERSON] ( через свого представника - адвоката Пропадущого А.В.) звернулася до суду із позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , Приватного підприємства "ЦАВІСТА", третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "Експлуатаційна компанія "Комфорт Майстер" про усунення перешкод у користуванні власністю. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 18 квітня 2023 року [PERSON] стала власником квартири [ADDRESS] , про що свідчить договір купівлі - продажу від 18.04.2023 року серія номер 1879. Сусідами - співвласниками в даному будинку є [PERSON] та [PERSON] (власники квартири [ADDRESS] ), [PERSON] (власник квартири [ADDRESS] ) та Приватне підприємство «Цавіста» (власник квартири [ADDRESS] ). Власники квартири [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] відокремили частину місця загального коридору шляхом встановлення перегородки з дверима обладнаними замком. Дозвільна документація на проведення робіт по переплануванню коридору відсутня. Також відокремлено частину загального коридору в пасажирському ліфтовому холі та вантажному ліфтовому холі (встановлені ролети). Дані факти встановлені актами обстеження місця загального користування в багатоквартирному житловому будинку 07 лютого 2024 року, який складений представниками ТОВ «ЕК «Комфорт - Майстер». Згідно з додатком «Б» до ДБН В.2.2-15-2005 «Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення», затверджених наказом Держбуду України від 18 травня 2005 року № 80, підсобні приміщення багатоквартирного житлового будинку - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців (сходові клітки, вестибюлі, перехідні шлюзи, позаквартирні коридори, колясочні, комори, сміттєзбірні камери, горища, підвали, шахти тощо). Як вбачається із матеріалів справи, у відповідачів відсутні дозвільні документи на відокремлення частини місця загального коридору шляхом встановлення перегородки з дверима обладнаними замком та відокремлення частини загального коридорну в пасажирському ліфтовому холі та вантажному ліфтовому холі (встановлені ролети) та не отримано згоди співвласників багатоквартирного будинку. У зв`язку із вищевикладеним позивач просить суд усунути перешкоди [PERSON] у користуванні власністю, шляхом зобов`язання [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , Приватне підприємство «ЦАВІСТА» демонтувати (знести) самовільно зведену перегородку з дверима обладнаної замком та встановлені ролети в пасажирському ліфтовому холі та вантажному ліфтовому холі на шостому поверсі під`їзду [ADDRESS] . Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 25.10.2024 року, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 03.12.2024 року клопотання представника позивача - адвоката Пропадущого А.В. про проведення судового засідання в режимі відео конференції - задоволено. Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 15.01.2025 року клопотання представника позивача - адвоката Пропадущого А.В. про проведення судового засідання в режимі відео конференції - задоволено. Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 03.02.2025 року клопотання представника позивача - адвоката Пропадущого А.В. про проведення судового засідання в режимі відео конференції - задоволено. Ухвалою суду від 05.0.2025 року, що занесена до протоколу судового засідання закрито підготовче засідання та призначено розгляд справи по суті. 28.02.2025 від представника відповідача Приватного підприємства «ЦАВІСТА» - Кучай О.А. по справі надійшли пояснення у яких зазначає наступне. [PERSON] зазначає про те, що їй на праві приватної власності належить квартира за адресою: [ADDRESS] , яку вона придбала у ПП "ЦАВІСТА" на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 1879 від 18.04.2023 року. Позов обґрунтований тим, що встановлення Відповідачами перегородок, дверей із замками та ролетів у місцях загального користування (коридорі, ліфтових холах) порушує її права як власника квартири у цьому будинку, у зв`язку з чим Позивач просить суд усунути їй перешкоди у користуванні місцями загального користування у будинку шляхом зобов`язання Відповідачів демонтувати (знести) самовільно зведену перегородку з дверима, обладнаними замком, і встановлені ролети в пасажирському ліфтовому холі та вантажному ліфтовому холі на шостому поверсі під`їзду [ADDRESS] . У позовній заяві [PERSON] зазначає про те, що Відповідачами начебто на свій розсуд відокремлено частину місць загального користування коридору шляхом встановлення перегородки з дверима, обладнаними замком, а також відокремлено частину загального коридору в пасажирському ліфтовому холі та вантажному ліфтовому холі шляхом встановлення ролетів, що мало наслідком порушення прав Позивача як власника іншої квартири у цьому ж будинку. Разом з тим, як вбачається з матеріалів, що були долучені до позовної заяви, Позивач не надав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що саме Відповідач-4 якимось чином порушує її права як власника квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , щодо користування приміщеннями загального користування, а тому повинно бути відмовлено у задоволенні позовних вимог, з огляду на те, що позвачка не довела ті обставини, на які посилалася як на підставу своїх позовних вимог. Представник позивача у судове засідання не з`явився про дату час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. Надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд про їх задоволення. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про дату час та місце судового засідання були повідомлені належним чином. Від відповідача-4 до суду надійшли письмові пояснення у яких просить відмовити у задоволенні позовних вимог у зв`язку із недоведеністю. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився про дату час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання усіх учасників справи чи у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, перевіряючи порушення прав позивача цивільного характеру щодо належного користування допоміжним приміщенням багатоквартирного житлового будинку, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. В силу положень ч. ч. 1, 2 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою усіх співвласників. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або)підлягає державній реєстрації,має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена. Тобто вчинення будь-яких дій із майном, що перебуває у спільній сумісній власності, має бути погоджено з усіма співвласниками у письмовій формі і така згода посвідчена у встановленому порядку. Судом встановлено, що жодної домовленості між позивачем, відповідачами та іншими співвласниками майна, котре є у спільній сумісній власності будинку [ADDRESS] , у передбаченому законом порядку не визначено, а, відтак, останні володіють та користуються таким майном спільно, як це передбачає згадана вище норма ч. 1 ст. 369 ЦК України. Відповідно до ч. 2 ст. 383 ЦК України власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. Позивачка [PERSON] у своєму позові стверджує про здійснення відповідачами на свій розсуд, без узгодження із нею, змін у загальному коридорі, а саме відокремлення його частини в пасажирському та вантажному ліфтовому холі (встановлені ролети), які призвели до порушення прав позивача як власника іншої квартири у цьому багатоквартирному житловому будинку. Згідно з принципом диспозитивності цивільного судочинства, закріпленим у ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасники справи, у відповідності до п. 4 ч. 2 ст. 43 ЦПК України, зобов`язані подавати усі наявні у них докази у порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. Доказами, згідно зі ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. У відповідності до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частинами 5-7 цієї ж статті передбачено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Всупереч наведеним нормам чинного процесуального законодавства позивачем не подано жодних доказів, які б відповідали вимогам щодо їх належності та допустимості, у підтвердженні порушення відповідачами її права як власника квартири [ADDRESS] , щодо користування частини загального коридору. Так, у матеріалах справи наявні план, технічна характеристика та технічний паспорт квартири [ADDRESS] . Квартира [ADDRESS] належить позивачці на праві власності, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав від 18.04.2023 року та копії Договору купівлі-продажу квартири від 18.04.2023 року. Згідно відомостей інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 12.10.2024 року квартира за адресою: [ADDRESS] , заг. площею 76,4 кв.м., житлова площа: 35,3 кв.м., складається з двох кімнат на праві спільної власності у частці 1/3 належить [PERSON] , у частці 2/3 належить [PERSON] . У своєму позові позивачка стверджує, що факти відокремлення частини загального коридору в пасажирському ліфтовому та вантажному ліфтовому холі (встановлені ролети) підтверджені актами обстеження місця загального користування багатоквартирного житлового будинку від 07.02.2024 року, який складений представниками ТОВ «ЕК «Комфорт-Майстер», однак таких доказів до матеріалів справи Позивачка суду не надає. Водночас, відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1 ст. 76, ч. ч. 1-2 ст. 77 ЦПК України). Згідно з ч. ч. 1, 5-8 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Положення зазначених процесуальних норм передбачають, що під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається саме на Позивача. Відтак, Позивач не надала жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що саме відповідачі якимось чином порушують її права як власника квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , щодо користування приміщеннями загального користування, а тому їй має бути відмовлено у задоволенні позовних вимог, з огляду на те, що позивачка не довела ті обставини, на які посилалася як на підставу своїх позовних вимог. Наведена позиція цілком узгоджується із позицією Верховного Суду, який у постановах від 06.04.2022 року у справі № 453/61/19, від 02.05.2022 року у справі № 442/6388/22, від 24.02.2020 року у справі № 458/1046/15-ц та від 11.08.2020 року у справі № 296/5460/17 врахував, що без належного доказування суди попередніх інстанції обґрунтовано відмовляють у задоволенні аналогічних позовів. Наведена практика має бути врахована судом у межах цього судового спору відповідно до положень ч. 4 ст. 263 ЦПК України. Більше того, із наявних у матеріалах справи доказів взагалі неможливо достеменно встановити, чи має взагалі місце будь-яке порушення прав Позивача, адже немає підтвердження того, що її права як співвласника дійсно якимось чином обмежені. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.02.2021 року у справі № 925/642/19, зазначено, що порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково. Водночас, позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову. Таким чином, враховуючи не доведення позивачкою порушення її прав відповідачами як одної із співвласників квартири на належне користування приміщенням загального коридору, у суду відсутні достатні підстави для вжиття заходів відновлення таких прав, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення у повному обсязі. У зв`язку із відмовою у позові у повному обсязі, з відповідача на користь позивача не підлягають також до стягнення й понесені останнім судові витрати у справі. Відповідно до ч. 4 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Частиною 5 передбачено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: dismissed