Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-16 00:00:00

04 вересня 2023 року позивач Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль» звернувся з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] заборгованість по оплаті за надані житлово-комунальні послуги з централізованого опалення за адресою: [ADDRESS] за період з 01.10.2013 по 16.04.2019 у розмірі 47535,00 гривень, суму індексу інфляції в розмірі 16671,06 гривень, 3% річних у розмірі 5983,43 гривень, загальна сума: 70189,48 гривень. Також позивач просив стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] заборгованість по оплаті за надані житлово-комунальні послуги з централізованого опалення за адресою: [ADDRESS] за період з 17.04.2019 по 30.04.2023 у розмірі 56757,63 гривень, суму індексу інфляції в розмірі 3258,57 гривень, 3% річних у розмірі 1451,81 гривень, плата за абонентське обслуговування у сумі 175,45 гривень, загальна сума: 61643,46 гривень. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що позивач є постачальником теплової енергії (централізованого опалення) за адресою: [ADDRESS] . Відповідачі зареєстровані за вказаною адресою, не здійснюють у повному обсязі оплату за отриману теплову енергію (централізоване опалення), у зв`язку із чим виникла заборгованість за період з 01.10.2013 по 30.04.2023. Оскільки відповідачі не здійснюють оплату за отримані послуги з централізованого опалення, позивач змушений звернутися до суду з цим позовом. Заочним рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 січня 2024 року позов задоволено. Ухвалою суду від 26 грудня 2024 року за заявою відповідача [PERSON] про перегляд заочного рішення, рішення суду від 11 січня 2024 року скасовано, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, роз`яснено учасникам справи їх право, порядок та строки на подачу заяв по суті справи. Представник позивача до суду не з`явилася, надала письмове клопотання, в якому просила розглядати справу за її відсутності за наявними у справі доказами, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити у повному обсязі. Статтями\~43,\~211 ЦПК України\~передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, просила суд застосувати строки позовної давності. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином. Суд, вислухавши відповідача, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.\~12\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що АТ «Криворізька теплоцентраль» відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630(далі\~Правила), надає населенню м. Кривого Рогу теплову енергію для потреб опалення, у тому числі за місцем реєстрації відповідачів. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] зареєстровані, а відовідач [PERSON] до 16.04.2019 був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Квартира за адресою [ADDRESS] перебуває на обслуговуванні у Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль», на яку відкритий особовий рахунок № [NUMBER] на послуги з централізованого опалення. Правила № 630 передбачають, що договір про надання послуг укладається між виконавцем послуг і споживачем. Відсутність укладеного договору не звільняє споживачів від сплати за фактично надані послуги. Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року в справі №6-2951цс15. Частиною шостою статті 19\~Закону України\~«Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Згідно\~ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~індивідуальний споживач\~фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб. Статтею 20\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» передбачено, що споживач зобов`язаний за власний рахунок ремонтувати та міняти санітарно-технічні прилади і пристрої, обладнання, що вийшли з ладу з його вини; дотримуватися вимог житлового та містобудівного законодавства щодо здійснення ремонту чи реконструкції приміщень або їх частин, не допускати порушення законних прав та інтересів інших учасників відносин у сфері житлово-комунальних послуг; своєчасно проводити підготовку житлового будинку, помешкання (в якому він проживає або належить йому на праві власності) та його технічного обладнання до експлуатації в осінньо-зимовий період. Пунктом 18 Правил, передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено іншого строку. Дослідивши Детальний розрахунок заборгованості, а саме нарахування по рокам із зазначенням періодів нарахування, перерахування, оплати послуг, розрахунки сум компенсації за інфляцію та 3% річних, суд дійшов висновку про підтвердження факту наявності заборгованості по оплаті послуг з централізованого опалення за період з 01.10.2013 по 16.04.2019 в сумі 47535,00 грн, за період з 17.04.2019 по 30.04.2023 в сумі 175,45 грн, плату за абонентське обслуговування в сумі 175,45 грн, а також погоджується із розрахунком інфляційних втрат за період з 01.10.2013 по 16.04.2019 у розмірі 16671,06 грн, за період з 17.04.2019 по 30.04.2023\~3258,57 грн та 3% річних за період з 01.10.2013 по 16.04.2019 у розмірі 5983,43 грн, за період з 17.04.2019 по 30.04.2023\~1451,81 грн. Доказів спростування розрахунку заборгованості до суду відповідачем не надано. Отже, на думку суду, обставини порушення відповідачем оплати за спожиту теплову енергію є доведеними у межах суми заборгованості у розмірі 131832,94 гривень. В судовому засіданні відповідач [PERSON] зазначає про необхідність застосування наслідків спливу позовної давності. За нормами ст.\~256\~ЦК України позовна давність\~це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права. Згідно\~ст. 257 ЦК України\~загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до частини четвертої\~статті 267 ЦК України\~сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Разом з тим, судом не було враховано, що,\~постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»\~(із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався та діяв й на час ухвалення оскаржуваного рішення суду. Запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина. Законом України № 530-ІХ від 17 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)»\~введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (частина друга\~статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати»). 02 квітня 2020 року набув чинності\~Закон України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», відповідно до якого\~розділ «Прикінцеві положення» ЦК України\~доповнено пунктом 12, за змістом якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями \~257, \~258, \~362, \~559, \~681, \~728, \~786,\~ 1293\~ цього \~Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Тобто, строк позовної давності, в силу пункту 12 \~Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, продовжено на строк дії карантину. У постанові Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі 679/1136/21 зазначено, що: «У пункті 12 \~розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України\~ у редакції\~ Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX\~ перелічені всі\~ статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)». Виходячи із взаємозв`язку норм права, які були прийняті органом законодавчої влади в Україні під час дії карантину, введеного Урядом України у зв`язку із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), цілей, з метою яких ці норми впроваджені, а також з метою недопущення безпідставного звуження прав учасників цивільних правовідносин, пункт 12 Перехідних і прикінцевих положень ЦК \~України \~щодо продовження під час карантину строків загальної і спеціальної позовної давності, передбачених статтями\~ 257,\~ 258,\~ 362,\~ 559,\~ 681,\~ 728,\~ 786,\~ 1293 \~цього\~ Кодексу, підлягає застосуванню і у тому випадку, коли тривалість строку позовної давності, визначена законом. За таких обставин, законом передбачено продовження позовної давності щодо вимог за якими перебіг позовної давності не закінчився станом на 02 квітня 2020 року. Оскільки, перебіг трирічної позовної давності щодо позовних вимог про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги за квітень 2017 року закінчився під час дії карантину, а тому ці строки продовжуються, що свідчить про дотримання позивачем позовної давності при зверненні до суду з даним позовом щодо стягнення заборгованості за період з 02 квітня 2017 року. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що заборгованість повинна бути стягнута з квітня 2017 року по 16.04.2019 року включно, що становить 30915,81 грн, з 17.04.2019 по 30.04.2023 в сумі 56757,63 грн., плата за абонентське обслуговування 175,45 грн. Згідно з частини другої \~статті 625 ЦК України\~ боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 625 ЦК України\~розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5\~ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5\~ЦК України \~поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5\~ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання(підрозділ 2 розділу III книги 5\~ЦК України). У \~статті 625 ЦК України\~визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18). Отже, наявні правові підстави для стягнення на користь позивача АТ «Криворізька теплоцентраль» інфляційних втрат та трьох відсотків річних. Звернувшись до суду із вказаними позовними вимогами, АТ «Криворізька теплоцентраль» просило суд стягнути з відповідачів інфляційні втрати за період 01.10.2013 по 16.04.2019 у сумі 16671,06 грн. та три відсотки річних 5983,43 грн., з врахуванням заявленої у позовній заяві суми боргу у розмірі 70189,48 грн, за період 17.04.2019 по 30.04.2023 у сумі 3258,57 грн. та три відсотки річних 1451,81 грн., з врахуванням заявленої у позовній заяві суми боргу у розмірі 61643,46 грн при цьому позивачем на підтвердження цих сум був наданий детальний розрахунок із визначенням інфляційних витрат та 3% річних за кожний період із зазначенням суми заборгованості за кожен місяць. Однак, оскільки судом визначена до стягнення заборгованість квітня 2017 у розмірі 30915,81 грн., то і суми інфляційних витрат та 3% річних підлягають стягненню за цей же період у розмірі 12729,00 грн. та 4249,91 грн. відповідно. Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, а саме стягнути з відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь позивача суму заборгованості за спожиту послугу з постачання теплової енергії (централізованого опалення) за період з квітня 2017 по 16.04.2019 у розмірі 30915,81 грн, інфляційні витрати у розмірі 12729,00 грн., 3 % річних у розмірі 4249,91 грн., а всього 47894,72 грн. Крім того стягнути з [PERSON] , [PERSON] на користь позивача суму заборгованості за спожиту послугу з постачання теплової енергії (централізованого опалення) за період з 17.04.2019 по 30.04.2023 у розмірі 56757,63 грн, суму індексу інфляції в розмірі 3258,57 грн, 3% річних у розмірі 1451,81 грн, плата за абонентське обслуговування у сумі 175,45 грн, загальна сума: 61643,46 грн. Згідно ст. 141 ЦПК України,оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, з відповідача на користь позивача АТ «Криворізька теплоцентраль» необхідно стягнути судовий збір за подачу позовної заяви пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме у сумі 2230,10 грн, по 743,37 грн з кожного відповідча. На підставі викладеного та

Outcome: partial