Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-13 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, згідно з яким просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , на житловий будинок з господарськими спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги вмотивовані тим, що [INFO] помер батько позивачки [PERSON] та після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, до складу якої увійшли вказані у позовній заяві житловий будинок з господарськими спорудами. За життя [PERSON] заповів зазначене майно сину [PERSON] , якого було усунено від спадкування, оскільки вироком Великописарівського районного суду Сумської області від 26.03.2012 [PERSON] визнано винним за ч. 2 ст. 121 КК України у нанесенні тяжких тілесних ушкоджень [PERSON] , вчиненому способом, що має характер особливого мучення, які спричинили смерть потерпілого. З метою реалізації своїх спадкових прав [PERSON] звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця, однак, у відповідь на вказану заяву, нотаріус роз`яснив позивачці про неможливість вчинення нотаріальних дії, у зв`язку з неподанням правовстановлюючих документів на спадкове майно, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. 17.10.2024 ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання з повідомленням сторін, задоволено клопотання позивачки про витребування доказів. 27.11.2024\~ухвалою Охтирського\~міськрайонного суду\~Сумської області закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду з повідомленням учасників процесу. У судове засідання сторони не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені в установленому законом порядку, позивачка у позовній заяві прохала розгляд справи проводити у її відсутності. За ухвалою суду її участь у судовому засіданні визнана обов`язковою, у зв`язку з чим на її адресу направлено судову повістку про виклик у судове засідання, однак до суду позивачка не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, клопотання про відкладення судового засідання не подавала. Представник відповідача правом на подачу відзиву не скористався, подав заяв про проведення розгляду справи у його відсутність, з позовними вимогами погодився. У зв`язку з неявкою учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає положенням ст. 247 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, дійшов наступного висновку. Так з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] є батьком [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданим 18.05.1973 Ямненською сільською радою В. Писарівського району Сумської області, та копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданим 02.11.1996 Московським відділом реєстрації актів громадянського стану міста Харків (а.с. 23-24). Згідно з копією свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 16.01.1995, за реєстровим № 199, житловий будинок, розміщений по [ADDRESS] , належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON] (а.с. 8). Відповідно до довідок від 15.10.2024 за № 499 та № 500, виданих старостою Ямненського старостинського округу Великописарівської селищної ради Охтирського району Сумської області, рішенням виконкому Ямненської сільської ради від 19.08.1993 за № 32 [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку загальною площею 0,41 га, в том числі для будівництва і обслуговування житлового будинку 0,06 га, для ведення особистого селянського господарства 0,35 га, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Державний акт на вказану земельну ділянку не видавався. [PERSON] був зареєстрований за вищевказаною адресою, за якою на день смерті проживав разом зі своїм сином [PERSON] (а.с. 31, 32). 25.11.2008 секретарем Ямненської сільської ради Великописарівського району Сумської області посвідчено заповіт [PERSON] , за яким останній, на випадок своєї смерті, заповів все свої майно, яке буде йому належати на день смерті, а також все те, на що за законом він матиме право, [PERSON] (а.с. 14). [INFO] в с.\~Ямне Охтирського\~району Сумської\~області помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 14.11.2011 виконкомом Ямненської сільської ради Великописарівського району Сумської області (а.с. 7). Вироком Великописарівського районного суду Сумської області від 26.03.2012 по справі № 1803/12/2012 провадження №\~1/1803/12/2012 [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, призначено покарання у виді позбавлення волі строком вісім років (а.с. 16-20). \~ З описової частини вироку суду від\~26.03.2012\~зазначено,\~що \~дії\~ [PERSON] кваліфіковано\~за ч.\~2\~ст.121\~КК України\~як умисне\~тяжке тілесне\~ушкодження,\~кваліфікуючими ознаками\~якого є\~-\~вчинене способом,\~що має\~характер особливого\~мучення,\~та таке,\~що спричинило\~смерть потерпілого\~ [PERSON] .\~\~\~ Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. За приписами ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до\~ст. 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ч.1\~ст. 1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до\~ч.1,ч.2\~ст.\~1223\~ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. За ч.3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ч.5 ст. 1261 ЦК України у першу чергу спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. За приписами ст. 1224 ЦК України\~не мають права на спадкування особи, які умисно позбавили життя спадкодавця чи будь-кого з можливих спадкоємців або вчинили замах на їхнє життя.\~ Відповідно до\~ст. 1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто (ст. 1269 ЦК України). Положеннями ст. 1270 ЦК України встановлено строк у шість місяців для прийняття спадщини, який починається з часу відкриття спадщини. При цьому якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо ж строк, що залишився, менший як три місця, він продовжується до трьох місяців. Як вбачається з матеріалів справи спадкодавець [PERSON] за життя склав заповіт, яким заповів все своє мано сину [PERSON] .\~Однак,\~рідний брат\~позивачки [PERSON] заяву про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] не подав, оскільки вироком Великописарівського районного суду Сумської області від 26.03.2012 його визнано винним у спричиненні [PERSON] умисних тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили його смерть. Отже позивачка [PERSON] є спадкоємицею за законом після смерті [PERSON] . Згідно з довідкою, виданою Ямненським старостинським округом Великописарівської селищної ради Охтирського району Сумської області № 500 від 15.10.2024 [PERSON] , який помер [INFO] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] та на день смерті проживав зі своїм сином [PERSON] (а.с.32). Завідувачем Сумської міської державної нотаріальної контори надано інформаційну довідку зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 05.03.2025 № 80349921, відповідно до якої спадкова справа після померлого [INFO] [PERSON] не заводилася, свідоцтва про право на спадщину не видавалося (а.с. 53-54). Листом завідувача В-Писарівської районної державної нотаріальної контори Перлік Т.М. від 12.09.2023 за № 524 позивачці [PERSON] на її звернення роз`яснено, що у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, вона має прав вирішити питання визнання права власності в судовому порядку (а.с. 21). Відповідно до ст. 1270\~ЦПК України\~для прийняття спадщини встановлюється строку шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини; якщо виникнення у особи права на спадщину залежить від неприйняття спадщини або відмови в його прийнятті іншими спадкоємцями,строк для прийняття нею спадщини встановлюється в три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Положеннями \~ст. 1272 ЦК України\~визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого\~ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно вимог\~ст. 328 ЦК України\~особи вправі набути право власності на підставах, що не заборонені законом і згідно зі\~ст. 392 ЦК України\~можуть звертатись до суду з позовом про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. В п. 23 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України «Про\~судову практику\~у справах\~про спадкування» від 30.05.2008 №7 зазначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З наведеного\~вбачається,\~що позивачка\~є спадкоємицею\~за законом\~після смерті\~батька,\~з яким\~на час\~відкриття спадщини\~не проживала,\~однак своєчасно\~не прийняла\~спадщину,\~не звернувшись\~до нотаріуса\~із заявою\~про прийняття\~спадщиниу визначений чинним законодавством шестимісячний строк, про що свідчить відсутність спадкової справи. Рішення суду про визначення їй додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини у матеріалах справи відсутнє. З огляд на викладене суд вважає, що [PERSON] правомірно не набула право власності на вищевказане спадкове майно, отже її позов наразі є передчасним. В п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України\~визначено основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до\~ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно вимог ст.ст. 76,\~77\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. За приписами ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності у цивільному процесі. За приписами\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності, вирішуючи позов у межах заявлених вимог, з урахуванням принципів розумності, справедливості та виваженості, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed