Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-06 00:00:00

21 червня 2023 року позивач [PERSON] звернувся до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області з позовом до Шосткинської міської ради Сумської області, в якому просить визначити, що розмір часток у праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] (далі Квартира-1), становить: [PERSON] , який помер [INFO] 1/2 частки, та [PERSON] , [INFO] , - 1/2 частка. Також, визнати за позивачем право власності за набувальною давністю на 1/2 частку Квартири-1. В обґрунтування позову зазначено, що позивач та [PERSON] , який помер [INFO] , є власниками Квартири-1, відповідно до свідоцтва про право власності на житло виданого 17 грудня 1996 року Органом приватизації державного житла. [PERSON] [INFO] помер, але позивач свідоцтво про його смерть отримати не може оскільки не є спорідненою особою. Таким чином, з моменту смерті [PERSON] , яка сталася [INFO] , позивач вільно користується та розпоряджається Квартирою-1, самотужки утримує цю квартиру, сплачує усі комунальні платежі. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, про дату, час та місце його розгляду повідомлений, надав заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. (а.с.32) Представник відповідача Шосткинської міської ради Сумської області в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце його проведення повідомлений. Заяв або клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надав. Крім того, у відповідності до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Із фотокопії інформаційної довідки про реєстрацію місця проживання особи виданої Воронізьким старостинським округом Шосткинської міської ради 27 квітня 2023 року за №665, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , був зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] з 21.11.1980 по 11.05.1999. (а.с.6) Як вбачається із фотокопії свідоцтва про народження, серія [NUMBER] , виданого повторно 20 квітня 1981 року, місце реєстрації с. Жабинка селищна Рада Брестської області, [PERSON] народився [INFO] , про що в книзі реєстрації актів про народження 01 липня 1964 року зроблено запис за №67, і його батьками є: батько [PERSON] , мати [PERSON] . (а.с.7) Із фотокопії Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя №00039722138 сформованого 18 травня 2023 року, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] , зареєстрували шлюб 21 грудня 1979 року, актовий запис №89 складений 21 грудня 1979 року виконавчим комітетом Воронізької селищної ради Шосткинського району Сумської області. Прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка [PERSON] , дружини [PERSON] . (а.с.8) Із фотокопії свідоцтва про право власності на житло від 11 лютого 1997 року, виданого Органом приватизації державного житла, згідно з розпорядженням від 17 грудня 1996 року за №61, вбачається, що квартира [ADDRESS] належить на праві приватної, спільної, сумісної власності [PERSON] , [PERSON] . Право власності на цю квартиру зареєстровано за [PERSON] , [PERSON] Конотопським міжрайонним бюро технічної інвентаризації 10 березня 1997 року, номер запису: 2896, в книзі: 16. (а.с.9) З Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру, наданої Державним нотаріусом Другої Шосткинської державної нотаріальної контори Сумської області Бевз І.М. від 31 липня 2024 року за №261/01-16, вбачається, що згідно даних Спадкового реєстру та алфавітних книг спадкова справа після померлого [INFO] [PERSON] ніким не заводилась. Дані про його спадкоємців відсутні. (а.с.30) Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності є непорушним. За змістом ст. 316, 317 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Усі суб`єкти права власності є рівними перед законом. Згідно із ч.1 та ч.2 ст.355, ч.1 ст.356 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Відповідно до ст. 357 ЦК України, частки в праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом, якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна. Спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю (частина перша статті 368 ЦК України). Положеннями частини другої статті 370 ЦК України та частини другої статті 372 ЦК України визначено правило, згідно з яким у разі поділу майна, що перебуває у спільній сумісній власності, чи виділу частки з нього, вважається, що частки кожного із співвласників є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Згідно із роз`ясненнями, що містяться у Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав (пункт 17), розглядаючи позови, пов`язані з правом спільної власності, суди повинні виходити з того, що відповідно до ст. 368 ЦК спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Так, спільною сумісною власністю, зокрема, є: квартира (будинок), житлові приміщення у гуртожитках, передані при приватизації з державного житлового фонду за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно в них мешкають, у їх спільну сумісну власність (стаття 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19 червня 1992 року за\~ №2482-XII). Крім того, визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності. (Постанова Верховного Суду від 28 липня 2021 року у справі №346/5216/18 (провадження № 61-3050св21)) Таким чином, враховуючи вищенаведене, а також дослідивши та проаналізувавши надані позивачем докази, суд вважає, що: - є всі законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову шляхом встановлення факту належності за життя на праві спільної сумісної власності [PERSON] , який помер [INFO] , 1/2 частки Квартири-1; - визнати за [PERSON] , [INFO] , право спільної сумісної власності на 1/2 частку Квартири-1. Згідно із ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно з Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (ч.3 ст.344 ЦК України). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (ч.2 ст.344 ЦК), (п. 9 Постанови). Відповідно до ч.2 ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Враховуючи положення ст. 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду. Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень ст.15, 16 ЦК, а також ч.4 ст. 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. (п.13 Постанови) Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 за №1952-IV). (п. 14 Постанови) Отже, враховуючи, що позивач добросовісно заволодів 1/2 часткою майна [PERSON] , який помер [INFO] , а саме, Квартири-1, і продовжує відкрито, безперервно користуватися його 1/2 часткою Квартири-1, відповідачем по справі спростувань вказаних обставин та вимог про повернення цього нерухомого майна не заявлено, тому суд вважає що позовні вимоги обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи, а тому існують підстави для визнання права власності на 1/2 частку нерухомого майна - Квартири-1, за набувальною давністю за позивачем. З врахуванням вищевикладеного, суд вважає доведеними обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог і має підстави для частково задоволення позову.

Outcome: partial