Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, просив суд ухвалити рішення, яким з дня звернення до суду з даним позовом припинити стягнення з нього згідно з судовим наказом Голосіївського районного суду м. Києва від 17.02.2020 р. за №752/2947/20 аліментів на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] [INFO] . В обґрунтування позову, позивач зазначив, що син [PERSON] з 18 лютого 2020 року не проживає та не перебуває на утриманні відповідачки та з даної дати проживає з ним та перебуває на його утриманні. Посилаючись на вищевикладене та докази які додані до позову, відповідач просить суд задовольнити пред`явлені вимоги. У судовому засіданні представник позивача підтримав пред`явлені вимоги у повному обсязі. Представник відповідача проти задоволення позову заперечувала повністю. Заслухавши думку представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, вивчивши зміст поданих сторонами заяв по суті позову, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 02 серпня 1997 р. Центральним відділом державної РАЦС Головного управління юстиції у Кіровоградській області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис №19. Від шлюбу сторони мають трьох дітей і аліменти сплачувалися позивачем на дочку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 17.07.2019 р. у справі №757/22624/19-ц шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. 17.02.2020 р. Голосіївським районним судом м. Києва видано судовий наказ №752/2947/20 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи з 12 лютого 2020 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно ч. 3 ст. 183 Сімейного кодексу України, якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначає, що син [PERSON] з 18.02.2020 р. фактично не проживає разом із матір`ю та не перебуває на її утриманні. Натомість, син [PERSON] з вказаної дати проживає разом з батьком переважно за адресою: [ADDRESS] , а також інколи за адресою: [ADDRESS] . Також, з вказаної дати - 18.02.2020 p., [PERSON] знаходиться на повному утриманні батька. Окрім того, мати [PERSON] згідно судового наказу №752/4005/20, виданого Голосіївським районним судом м. Києва 27.02.2020р. сплачує на користь батька [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] у розмірі 1/4 частки з усіх видів й заробітку (доходів). Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. У статті 181 СК України встановлено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до частин першої та другої статті 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Отже, статтею 179 СК України врегульовано питання права власності на аліменти, а також їх призначення. Тлумачення приписів статті 179 СК України дає підстави зазначити, що аліменти - це кошти особливого призначення, їх належить використовувати для потреб дитини. На одержувача аліментів покладається обов`язок розпоряджатися аліментами лише за цільовим призначенням в інтересах дитини. Під цільовим призначенням необхідно розуміти витрати спрямовані на забезпечення потреб та інтересів дитини, зокрема потреби у харчуванні, лікуванні, одязі, гігієні, забезпечення речами, необхідними для розвитку і виховання дитини, реалізації її здібностей. Одержання аліментів на дитину тим з батьків, з яким дитина не проживає, не відповідає її інтересам і не забезпечує розпорядження аліментами виключно за цільовим призначенням. Відповідно до частини першої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Згідно з частиною четвертою статті 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Отже, закон передбачає можливість звільнення особи від сплати аліментів. За своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків, з ким проживає дитина і який бере активну участь у її вихованні. Стягнення з позивача аліментів на утримання дитини, за умови, що ця дитина проживає з ним та перебуває на його утриманні, суперечить нормам статті 181 СК України, згідно з якою аліменти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду до стягнення з одного з батьків дитини на користь того з батьків, разом з яким проживає дитина. Зазначений висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 14 серпня 2024 року у справі № 760/4661/20 (провадження № 61-15867св23). У даній справі позивач зазначає, що змінилися обставини, які впливають на припинення стягнення з нього аліментів, оскільки з 18 лютого 2020 року син [PERSON] проживає разом з ним та перебуває на його повному утриманні. На підтвердження зазначених обставин стороною позивача подано: висновки Обухівської районної державної адміністрації (орган опіки та піклування) від 29.12.2020р. № 60/07-15/3004 про розв`язання спору між батьками щодо визначення місця проживання малолітньої дитини, від 06.01.2021 р. № 60/13 про зняття з реєстрації місця проживання дитини [PERSON] , у зв`язку з реєстрацією місця проживання дитини за іншою адресою, акт встановлення місця проживання Козинської селищної ради від 08.02.2022р. та довідку виконкому Козинської селищної ради Обухівського району Київської області №24-01 від 11.02.2022 р. Представник відповідача ані в ході розгляду справи ані в судовому засіданні не надала будь-яких даних на спростування наведених позивачем доказів. Окрім того відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Матеріали справи містять копію постанови Верховного Суду від 13 вересня 2023 року у справі №757/33742/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дитини разом із матір`ю та відібрання дитини від батька та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дитини разом з батьком. Так, рішенням Печерського районного суду м. Києва від 22 грудня 2022 року у вказаній справі, яке було залишено без змін постановою Київського апеляційного суду від 16 травня 2023 року, позов [PERSON] про визначення місця проживання дитини разом із матір`ю було залишено без задоволення, а зустрічний позов [PERSON] задоволено, визначено місце проживання [PERSON] , [INFO] , разом з батьком. Отже, рішення про визначення місця проживання дитини з батьком набрало законної сили 16 травня 2023 року за наслідками його перегляду Київським апеляційним судом. В той же час Постановою Верховного Суду від 13 вересня 2023 року рішення Печерського районного суду м. Києва від 22 грудня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 16 травня 2023 року було залишено без змін. Судами у вказаній справі встановлено, що дитина - [PERSON] , [INFO] , фактично проживає разом з батьком з 18 лютого 2020 року. Враховуючи те, що на даний час дитина не проживає із матір`ю та не знаходяться на її утриманні, припинення стягнення аліментів на користь відповідача буде відповідати нормам чинного законодавства та сприяти забезпеченню інтересів дитини. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позову у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved