Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-13 00:00:00

В листопаді 2023 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить суд стягнути з відповідача\~на свою користь суму заборгованості за Кредитним договором №7245414405 від 18.05.2021 в розмірі 18824,48 грн (первісний кредиток ТОВ «ФК «ЦФР»), з яких: 12551,98 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту; 1,46 грн. сума заборгованості за відсотками, 6271,04 комісія, а також понесені судові витрати. Позов обґрунтовано тим, що 18.05.2021 між відповідачем та ТОВ «ФК «ЦФР» було укладено Кредитний договір № 7245414405. 07.10.2016 між ТОВ «ФК «ЦФР» та АТ «ТАСКОМБАНК» було укладено договір відступлення прав вимоги № ТАСЦФР-1-2016, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «ЦФР» відступило АТ «ТАСКОМБАНК» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників, зокрема за кредитним договором №7245414405 від 18.05.2021. 21.03.2023 між АТ «ТАСКОМБАНК» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № НІ/11/9-Ф, у відповідності до умов якого АТ «ТАСКОМБАНК» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні АТ «ТАСКОМБАНК» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Згідно Реєстру боржників по Договору факторингу № НІ/11/9-ФТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до Відповідача по кредитному договору №7245414405 від 18.05.2021 в розмірі 18824,48 грн, з яких:12551,98 грн - сума заборгованості за тілом кредиту;1,46 грн - сума заборгованості за відсотками, 6271,04 комісія. У зв`язку з викладеним звертається до суду. Відповідач надав відзив на позовну заяву, і якому просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, мотивуючи тим, що позивачем не надано доказів перерахування кредитних коштів, як-то первинних бухгалтерських документів, а розрахунок заборгованості в розумінні приписів Закону не може бути беззаперечним доказом виконання кредитором зобов`язань щодо перерахування кредитних коштів. Він визнає лише укладення кредитного договору, але не визнає наявність у нього заборгованості за кредитним договором, і посилається на ненадання позивачем належним та допустимих доказів перерахування кредитних коштів та наявності заборгованості, також з посиланням на норми законодавства зазначає, що позовні вимоги про стягнення комісії заявлені безпідставно, нарахування комісії є незаконним відповідно до ЗУ «Про споживче кредитування».\~ Відповідно до додаткових пояснень у справі та заяви на виконання ухвали суду представник відповідача підтримав позовну заяву в повному обсязі. Мотивуючи тим, що відповідачем було вчинено певну сукупність дій, спрямовану на отримання кредиту, тобто Відповідач самостійно для себе визначив необхідний для себе обсяг часу для ознайомлення з умовами Договору, після чого проявив намір вступити з Кредитодавцем в договірні відносини на умовах визначених Правилами. Позивач не є банківською установою, а отже на підтвердження зарахування кредитних коштів перерахованих відповідачу за кредитним договором на його банківську картку ТОВ «ФК «ЄАПБ» не може надати жодної інформації, адже згідно ст.60 Закону України «Про банки і банківську діяльність», інформація про операції, проведені на користь чи за дорученням клієнта - є банківською таємницею. А тому, Відповідач, як тримач карткового рахунку на який було перераховано кредитні кошти може, власноруч отримати виписки по рахунку для підтвердження та/або спростування факту перерахування кредитних коштів по вищенаведених договорах. Надано копії договорів про відступлення прав вимоги та факторингу, витяг з реєстру. З посиланням на ЗУ «Про споживче кредитування» зазначає, що комісія нарахована правомірно на умовах кредитного договору. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву відповідно до якої просив суд розглянути справу за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 18.05.2021між відповідачем та ТОВ «ФК «ЦФР» було укладено та підписано Кредитний договір № 7245414405 та відповідачем підписано заяву на отримання кредиту, паспорт кредиту № 5414405, відповідно до яких відповідач отримав кредит в розмірі 12\~819 грн на строк 48 місяців, початковий процент при наданні кредиту 7%, щомісячні проценти 2,7%, загальні річні проценти 0,1%, реальна річна процентна ставка 65,30%. 07.10.2016 між ТОВ «ФК «ЦФР» та АТ «ТАСКОМБАНК» було укладено договір відступлення прав вимоги № ТАСЦФР-1-2016, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «ЦФР» відступило АТ «ТАСКОМБАНК» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників, зокрема за кредитним договором №7245414405 від 18.05.2021. Відповідно до п. 3.4 зазначеного договору про відступлення прав вимоги № ТАСЦФР-1-2016 від 07.10.2016 паво вимоги переходить до\~нового кредитора\~з моменту\~ підписання\~сторонами відповідного\~реєстру прав\~вимоги та\~зарахування коштів\~у розмірі\~ціни договору на рахунок первісного кредитора, після чого новий кредитор стає новим кредитором по відношенню до позичальників за стосовно їх заборгованості по кредитним договорам, а також по відношенню до поручителів стосовно їх зобов`язань за договорами забезпечення. Згідно з п. 4.1 зазначеного договору про відступлення прав вимоги № ТАСЦФР-1-2016 від 07.10.2016 ціна договору визначається та вказується у відповідному реєстрі прав та вимог. Та відповідно до п. 4.2 зазначеного договору про відступлення прав вимоги новий кредитор зобов`язаний сплатити первісному кредитору ціну договору, що вказана у відповідному реєстрі прав та вимог шляхом перерахування первісному кредитору грошових коштів у сумі що дорівнює ціні договору на рахунок, що вказаний в п. 11 цього договору в день отримання підписаних зі сторони первісного кредитора реєстрів прав вимог в паперовому вигляді. Відповідно до наданого позивачем на виконання ухвали суду витягу з реєстру прав вимоги до договору про відступлення прав вимоги № ТАСЦФР-1-2016 від 07.10.2016 від 19.05.2021 ціна кредитного договору №7245414405 від 18.05.2021 укладеного відповідачем 12\~830,17 грн, ціна договору за реєстром 2794940,55 грн. Доказів сплати новим кредитором первісному кредитору ціни кредитного договору №7245414405 від 18.05.2021 та ціни договору за реєстром від 19.05.2021 позивачем суду не надано. 21.03.2023 між АТ «ТАСКОМБАНК» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № НІ/11/9-Ф, у відповідності до умов якого АТ «ТАСКОМБАНК» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні АТ «ТАСКОМБАНК» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до п. 2.3 зазначеного договору факторингу відступлення прав вимоги та їх перехід від клієнта до фактора відбувається в момент підписання сторонами акту прийому передачі реєстру прав вимог згідно з додатком №2, але не раніше здійснення оплати фактором згідно п. 3.1 цього договору суми фінансування в розмірі 1\~671\~977,28 грн. Згідно Реєстру боржників по Договору факторингу № НІ/11/9-Ф, акту прийму передачу реєстру прав вимоги від 21.03.2023 та платіжної інструкції № 19506 від 21.03.2023 на суму 1\~671\~977,28 грн. ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до відповідача по кредитному договору №7245414405 від 18.05.2021 в розмірі 18824,48 грн, з яких:12551,98 грн - сума заборгованості за тілом кредиту;1,46 грн - сума заборгованості за відсотками, 6271,04 комісія. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 1049 ЦК України зазначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст.1052 ЦК України у разі невиконання позичальником обов`язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов`язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 Цивільного Кодексу, якщо інше не встановлено договором. Відповідач не погоджується з вимогами позову, вказуючи, що позивачем не надано доказів перерахування грошових коштів як за кредитним договором №7245414405 від 18.05.2021. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи (частина перша статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Відповідно до частини другої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Таким чином, з наведених норм законодавства вбачається, що доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є, саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». При цьому, у разі заміни первісного кредитора у зобов`язанні, останній повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, в тому числі і первинні документи, що підтверджують факт виконання свого обов`язку перед позичальником, тобто факт надання коштів у кредит. Проте, з матеріалів справи вбачається, що ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» не були надані докази на підтвердження зарахування кредитних коштів на банківські рахунки відповідача (реквізити банківської платіжної картки) за Кредитним договором №7245414405 від 18.05.2021, у додаткових пояснень у справі та заяви на виконання ухвали суду представник відповідача зазначає, що позивач не є банківською установою, а отже на підтвердження зарахування кредитних коштів перерахованих відповідачу за кредитним договором на його банківську картку ТОВ «ФК «ЄАПБ» не може надати жодної інформації, відповідних клопотань про витребування доказів позивачем не заявленою. Доданий до позовної заяви розрахунок заборгованості за кредитним договором, який складений представником позивача, заборгованість за кредитним договором №7245414405 від 18.05.2021в розмірі 18824,48 грн, з яких:12551,98 грн - сума заборгованості за тілом кредиту;1,46 грн - сума заборгованості за відсотками, 6271,04 комісія, не є належними та допустимими доказами перерахування відповідачу грошових коштів за кредитом, оскільки розрахунок заборгованості є внутрішнім документом фінансової установи. Крім того, в зазначеному розрахунку не наведено яким чином сума заборгованості відступлена за першим договором відступлення прав вимоги в розмірі 12\~830,17 грн змінилась на 18824,48 грн, а саме які суми (проценти, комісія, тіло кредиту) були нараховані та за який період. Відповідно до статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно статті 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). У зв`язку із недоведенням позивачем факту перерахування відповідачу коштів за кредитним договором №7245414405 від 18.05.2021,з метою доведення виконання умов договорів про надання кредиту, а також фактичного користування відповідачем кредитними коштами, не наданням позивачем доказів нарахування та періоду нарахування за умовами договору процентів та комісії, суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення на користь позивача заборгованості за тілом кредиту та відсотками, комісією. Також, частиною 1статті 1077 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Верховний Суд у постанові від 02 листопада 2021 року у справі №905/306/17 зазначив, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором. Отже, суд враховує, що надані представником позивача не надано належних та допустимих доказів переходу прав вимоги за кредитним договором №7245414405\~від 18.05.2021 за першим договором від 07.10.2016, укладеним між ТОВ «ФК «ЦФР» та АТ «ТАСКОМБАНК» № ТАСЦФР-1-2016, а саме не надано доказів виконання вимог п. 3.4, 4.1., 4.2 зазначеного договору, а саме сплати новим кредитором первісному кредитору ціни кредитного договору №7245414405 від 18.05.2021 та ціни договору за реєстром від 19.05.2021. Тобто позивачем не надано доказів першого переходу прав вимоги за кредитним договором №7245414405 від 18.05.2021 від первісного кредитора до першого правонаступника АТ «ТАСКОМБАНК», тому відповідно відсутні правові підстави для переходу права вимоги від першого правонаступника АТ «ТАСКОМБАНК» до позивача, тобто позивачем не доведено право на заявлення даних позовних вимог. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року). Отже, суд приходить до висновку про відсутність законних та обґрунтованих підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed