Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-11 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач посилається на те, що між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] 20.06.2024 року укладено Кредитний договір. Відповідно до умов Договору Позичальнику надано кредит у розмірі 5000 грн., що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 20.06.2024, строком на 31 день. [PERSON] 20.06.2024 електронним цифровим підписом підписано Пропозицію про укладення кредитного договору (оферти), Заявку на отримання кредиту, підтверджено укладення кредитного договору та отримано на свій рахунок кошти у розмірі 5000 грн., а отже акцептовано умови Договору. Позичальником [PERSON] під час укладення кредитного договору № 20.06.2024-100000939 пройдено ідентифікацію шляхом використання Системи BankID Національного банку. Під час ідентифікації Позичальника - [PERSON] з документів, створених на матеріальних носіях, та/або електронних даних було забезпечено однозначне встановлення фізичної особи. Відповідно до Договору від 20.06.2024 та квитанції про перерахунок коштів Кредитодавцем надано Позичальнику кредит у розмірі 5000 грн. строком на 31 днів, [PERSON] 20.06.2024 отримано кредитні кошти у розмірі 5000 грн. Отже, ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за Договором виконано в повному обсязі. В свою чергу [PERSON] свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на 21.10.2024 р., утворилась заборгованість у розмірі 9771.03 грн., що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 3775 грн., по процентам в розмірі 2596.03 грн., по комісії в розмірі 900 грн., по неустойці в розмірі 2500 грн. чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр», через що позивач змушений звернутися до суду. Ухвалою Лисянського районного суду Черкаської області від 03.02.2025 року у справі відкрито спрощене позовне провадження та постановлено здійснювати розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявне клопотання про розгляд справи без їх участі. Проти внесення заочного рішення не заперечують. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином на сайті Судової влади України, відзиву не подавав. На підставі частини другої\~статті 247 Цивільного процесуального кодексу України\~(далі -\~ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд прийняв рішення про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 20.06.2024 року між ТОВ Споживчий центр» та [PERSON] укладено кредитний договір № 20.06.2024-100000939. Відповідно до умов Договору Позичальнику надано кредит у розмірі 5000 грн., що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 20.06.2024, строком на 31 днів При укладенні вказаного кредитного договору [PERSON] було пройдено ідентифікацію шляхом використання Системи ВаnkID Національного банку, під час якої з документів, створених на матеріальних носіях, та/або електронних даних було забезпечено однозначне встановлення фізичної особи. Отже, ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі За умовами кредитного договору відповідачка зобов`язувалась повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором, однак [PERSON] свої зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим утворилася заборгованість за кредитним договором. Як вбачається з даних довідки-розрахунку про стан заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 20.06.2024-100000939 складає: 9771.03 грн, що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 3775 грн, по процентам в розмірі 2596,03 грн., по комісії в розмірі 900 грн, по неустойці в розмірі 2500 грн Перевіряючи правомірність позовних вимог законодавчим нормам, суд виходить з наступного. За змістом\~статті 11 ЦК України\~підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зіст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1ст.627 ЦК України). Частиною 1\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч.2\~ст.639 ЦК України.) Абзац другий ч.2\~ст.639 ЦК України\~передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до правового висновку, висловленого Верховним Судом у постановах від 09 вересня 2020 року в справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року, в справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року, в справі №127/33824/19 будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів Україниможе мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті205,207 ЦК України). Згідно з ч.ч.1, 3, 4, 7ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеномуст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до п.6 ч.1ст.3\~вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Устатті 526\~ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Пунктом 1\~статті 536 ЦК України\~передбачено, що за користування чужими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першоюст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до частини 1\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1\~ст. 1048 ЦК України). Разом з тим, неуйстойка за договором кредиту в сумі 2500 грн. не може бути стягнута зважаючи на наявний в державі воєнний стан. Так, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15 березня 2022року №2120-IX (набрав чинності 17 березня 2022 року) розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 18 такого змісту: «18. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)», тому в цій частині у задоволенні позову необхідно відмовити. З урахуванням вищенаведено суд дійшов висновку, що з [PERSON] необхідно стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за кредитними договором в сумі 7271,03 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України на користь позивача підлягають стягненню з відповідача витрати понесені позивачем за оплату судового збору в розмірі 2422,40 грн. На підставі\~викладеного\~та\~

Outcome: partial