Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-10 00:00:00

06.03.2025 [PERSON] звернулась до Дарницького районного суду м. Києва із заявою про видачу обмежувального припису, в якому просить видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] на строк 6 (шість) місяців, заборонивши йому: 1) перебувати в місці проживання (перебування) заявниці за адресою: [ADDRESS] ; 2) заборонити наближатися на 100 м до свого місця проживання (перебування), роботи, інших місць частого відвідування заявницею; 3) заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати заявницю, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 4) заборонити вести листування, телефонні переговори з заявницею або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Заява обґрунтована таким. З грудня 2017 року заявниця та заінтересована особа перебували у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу, від якого мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . Заінтересована особа здійснює психологічний тиск, фактично тероризує заявницю, внаслідок чого неодноразово зверталась до правоохоронних органів. Відповідно до протокола автоматизованого розподілу справ між суддями від 06.03.2025 для розгляду справи визначено суд у складі головуючої судді Маркєлової В.М. Ухвалою від 06.03.2025 суд відкрив провадження у справі та призначив розгляд справи на 14 год. 30 хв. 11.03.2025. 11.03.2025 заінтересована особа подав письмові заперечення, в яких зазначив, що між ним та заявницею виникають постійні обопільні сварки. Заявниця неодноразово зверталась до суду із заявами про видачу обмежувального припису, однак суд відмовляв у задоволенні цих заяв. Головна причина сварок - змусити його продати квартиру. У судовому засіданні заявник просила задовольнити заяву. Пояснила, що після розірвання стосунків між ними постійно виникають сварки, лякається дитина, все це негативно впливає на неї та їхню спільну дитину. У судовому засіданні заінтересована особа просив відмовити в задоволенні заяви, оскільки між ними постійно виникають обопільні сварки, вони дійсно викликають працівників поліції, однак заявниця має намір таким чином вирішити питання щодо 3=-кімнватної квартири, яка належить на праві власності йому - частки та їх спільній дитині - частки. Він не бажає продавати квартиру до повноліття дитини. У судовому засіданні суд переглянув відеозаписи, надані учасниками справи. Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заява не підлягає задоволенню з огляду на таке. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала особа), - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти. [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі. [INFO] народилась [PERSON] , батьками якої є: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Заявниця разом із заінтересованою особою та їх спільною дитиною проживають за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Відповідно до ч. 2, 3, 4 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Метою реалізації обмежувального припису в межах ЦПК України є саме реалізація тимчасової перестороги, тимчасового заходу захисту на підставі оцінки ризиків здійснення домашнього насильства або його повторення. Це відповідає висновку, зробленому Верховним Судом у постанові від 05 вересня 2019 року у справі № 756/3859/19. У випадку застосування обмежувального припису в межах цивільного процесу суд, виходячи з принципу розумності, має оцінити лише підстави для висновку про наявність домашнього насильства, ризику його продовження чи повторного вчинення. Суд установив, що між заявницею та заінтересованою особою існує конфлікт, який триває протягом значного часу, спричинений розірванням фактичних шлюбних відносин між ними та внаслідок їх подальшого спільного проживання у квартирі за адресою: [ADDRESS] . Внаслідок розірвання шлюбних відносин перед вказаними особами постало майнове питання, пов`язане з продажем квартири, що належить на праві спільної часткової власності [PERSON] та його доньці - [PERSON] , [INFO] . Небажання продажу кварти [PERSON] до повноліття доньки є наразі головною причиною конфліктів між заявницею та заінтересованою особою. Зазначені обставини підтверджуються поясненнями учасників справи, переглянутими судом відеозаписами. Заявниця вказує, що [PERSON] чинить щодо неї домашнє насильство, що виражене, зокрема у психологічному та економічному насильстві, внаслідок чого вона неодноразово зверталась до Дарницького УП ГУНП у м. Києві із заявами про вчинення [PERSON] домашнього насильства, за результатами розгляду яких уповноваженими особами Дарницького УП ГУНП у м. Києві виносились термінові заборонні приписи стосовно кривдника: 02.02.2025, 03.02.2025, 08.02.2025, 04.03.2025. Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 20.02.2025 у справі № 753/2630/25 [PERSON] , [INFO] , визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 173-2, ч. 2 ст. 173-8 КУпАП. Разом із тим, суд зазначає таке. Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 25.06.2024 у справі № 753/10147/24 провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП щодо [PERSON] закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 22.10.2024 у справі № 753/19369/24 провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП щодо [PERSON] закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 06.12.2024 у справі № 753/22772/24 провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП щодо [PERSON] закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Постанови набрали законної сили. Неодноразові висновки судів про відсутність події та складу адміністративного правопорушення у діях [PERSON] , а саме вчинення домашнього насильства, на переконання суду, свідчать на підтвердження доводів заінтересованої особи про безпідставні виклики заявницею правоохоронних органів з метою психологічного тиску на [PERSON] задля досягнення мети - продажу квартири. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 30.05.2024 у справі № 753/9929/24 відмовлено у задоволенні заяви [PERSON] про видачу обмежувального припису. Адвокат Лашутін С.А., який діяв в інтересах [PERSON] , оскаржив зазначене рішення, однак постановою Київського апеляційного суду цю скаргу залишено без задоволення. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 16.01.2025 у справі № 753/728/25 відмовлено у задоволенні заяви [PERSON] про видачу обмежувального припису. Рішення набрали законної сили. Неодноразові висновки судів про відсутність події та складу адміністративного правопорушення у діях [PERSON] , а саме - вчинення домашнього насильства, на переконання суду, свідчать на підтвердження доводів заінтересованої особи про безпідставні виклики заявницею правоохоронних органів з метою психологічного тиску на [PERSON] задля досягнення мети - продажу квартири. Надаючи оцінку висновку оцінки потреб сім`ї від 13.12.2024, що є додатком до Акту оцінки потреб сім`ї № 70 від 13.12.2024, складеним Дарницьким районним в місті Києві центром соціальних служб, та відповідно до якого основними ознаками та чинниками, що спричиняють складні життєві обставини заявниці, є домашнє насильство психологічного та економічного характеру по відношенню до [PERSON] зі сторони її колишнього цивільного чоловіка [PERSON] у присутності їх малолітньої доньки [PERSON] , суд вважає його неналежним доказом вчинення [PERSON] домашнього насильства, оскільки такий висновок побудований виключно на поясненнях, наданих заявницею та її малолітньою донькою, позиція [PERSON] щодо вказаних обставин не з`ясовувалась, іншими доказами обставини, про які зазначала заявниця Дарницькому районному в місті Києві центру соціальних служб, не підтверджуються. Копія довідки невролога від 21.11.2024 суд також вважає неналежним доказом у справі, оскільки зазначення лікарем причиною неврозоподібного стану дитини психотравматичну ситуацію у сім`ї не свідчить про вчинення домашнього насильства саме [PERSON] . Досліджені у судовому засіданні та відеозаписи не є достовірними доказами вчинення [PERSON] домашнього насильства, оскільки з відтворених записів неможливо достовірно встановити, хто є ініціатором конфліктних ситуацій, а також що або чиї дії стали їх реальною підставою. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оскільки заявницею не доведено існування ризиків, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» як підставу для встановлення обмежувального припису, матеріали справи не містять доказів потреби у її невідкладному захисті у порядку, передбаченому вказаним Законом, враховуючи те, що неправомірні дії вчиняються як заявницею, так і заінтересованою особою, суд відмовляє у задоволенні заяви.

Outcome: dismissed