Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-13 00:00:00

У грудні 2024 р. товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (далі також - ТОВ «Діджи Фінанс», позивач) через систему «Електронний суд» звернулось до суду з позовом до [PERSON] (далі також - [PERSON] , відповідачка, клієнт, позичальник, боржник) про стягнення заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 27 707,4 грн. Позов обґрунтований такими обставинами. 21.10.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Фінанс» та [PERSON] укладено кредитний договір про надання споживчого кредиту № 10004630538 у формі електронного документу з використанням електронного підпису, за умовами якого відповідачка отримала 6 000 грн на умовах сплати відсотків та строкового повернення. 05.09.2022 між ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Фінанс» та ТОВ «Діджи Фінанс» було укладено договір факторингу № 556/ФК-22, відповідно до умов якого до ТОВ «Діджи Фінанс» перейшло право вимоги до відповідачки. Відповідно до договору позивач набув права грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором № 10004630538 від 21.10.2021 в сумі 27 707,4 грн, з яких: 6 000 грн - заборгованість за тілом кредиту; 21 707,4 грн - заборгованість за відсотками. Ухвалою від 12.12.2024 суд відкрив провадження у справі та призначив справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Ухвалою від 16.01.2025 суд витребував від АТ «Перший Український міжнародний банк» відомості про перерахування коштів ТОВ «Компанія Інвест Фінанс» на користь відповідачки за кредитним договором. 04.02.2025 на адресу суду надійшла відповідь від АТ «Перший Український Міжнародний Банк». За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідачки направлялись ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками, які повернулись з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою". Отже ураховуючи, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідачки про розгляд справи, та неподання нею у встановлений судом строк відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами відповідно до положень частини восьмої статті 178 ЦПК України. Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. 21.10.2021 [PERSON] з використанням сервісу online-кредитування https://cashberry.com.ua/, подала заявку № 10004630538 на отримання кредиту. Дана заява № 10004630538 знаходиться у власному кабінеті відповідачки на офіційному веб-сайті ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Фінанс». Електронний підпис накладено [PERSON] одноразовим ідентифікатором. При оформленні замовлення, зробленого під логіком і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи вказується особа, яка створила запит. Таким чином, 21.10.2021 р. між ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Фінанс» та відповідачкою укладено договір про надання споживчого кредиту № 10003948221, у формі електронного документа з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором,відповідно до умов якого відповідачці надано кредит у розмірі 6 000 грн, строком на 30 день, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,9 % в день, базова процентна ставка 2,99% в день,а відповідачка зобов`язалася повернути кредит, сплатити відсотки за користування коштами і виконати свої зобов`язання згідно з договором у повному обсязі (пункт 1.1. договору). Загальна вартість кредиту становить 9 582 грн, який включає в себе: відсотки за користування кредитом у розмірі 3 581 та тіло кредиту - 6 000 грн (пункт 2.2. договору). Кошти кредиту надавались у безготівковій формі, шляхом їх перерахування на реквізити платіжної картки, реквізити якої надані позичальником кредитодавцю з метою отримання кредиту. Сума кредиту перераховується кредитодавцем протягом трьох робочих днів з моменту укладення відповідних спеціальних умов, а також розміщується кредитодавцем в особистому кабінеті. Кредит вважається погашеним в день отримання кредитодавцем коштів в погашення усієї заборгованості за кредитом. Відповідно до частини другої статті 29 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії», фінансова компанія має право надавати фінансову платіжну послугу з переказу коштів без відкриття рахунку та/або із здійснення еквайрінгу платіжних інструментів на підставі ліцензії на діяльність фінансової компанії лише за умови, що така фінансова послуга поєднується з іншими видами фінансових послуг. Факт перерахунку кредитних коштів на картковий рахунок відповідачки, підтверджується листом з АТ «ПУМП» в якому зазначено, що 21.10.2021 проведена операція перерахунку коштів в сумі 6 000 грн на картковий рахунок відповідачки. 05.09.2022 між ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» та ТОВ «Діджи Фінанс» було укладено договір факторингу № 556/ФК-22, відповідно до умов якого до ТОВ «Діджи Фінанс» перейшло право вимоги до відповідачки. Згідно пункту 2.1. договору факторингу, клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені в реєстрі прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та сплатити клієнту суму фінансування за таке відступлення на умовах, визначених цим договором. Сторони розуміють та погоджуються з тим, що операція відступлення прав вимоги за цим договором не є забезпечувальним відступленням. Фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідатиме перед фактором, якщо одержані ним суми будуть меншими від суми, сплаченої фактором клієнту. Разом з правом вимоги до фактора переходять всі інші права та обов`язки клієнта за кредитним договором. У випадку укладення сторонами більш ніж одного реєстру прав вимоги, кожен наступний реєстр прав вимог доповнює, а не змінює попередній (пункт 2.2. договору). Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідачка не виконала свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідачки, остання не здійснила жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «Діджи Фінанс», ні на рахунки попереднього кредитора. Відповідно до договору факторингу № 556/ФК-22 позивач набув права грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором № 10003948221 від 21.10.2021 в сумі 27 707,4 грн, з яких: 6 000 грн - заборгованість за тілом кредиту; 21 707,4 грн - заборгованість за відсотками. З наданого позивачем розрахунку вбачається, що зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом у визначені договором строки відповідачкою не виконано. Однією з загальних засад цивільного законодавства є свобода договору, яка полягає у визнанні за суб`єктом цивільного права можливості укладати договори і визначати їх зміст на свій розсуд відповідно до досягнутої домовленості, яка знайшла своє вираження у статтях 3, 6, 626, 627, 628, 629, 638 ЦК України. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 626 ЦК України). За приписами статті 628 цього Кодексу зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За положеннями частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» від 03.09.2015, який набрав чинності 30.09.2015 (далі - Закон про електронну комерцію), на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. Статтею 3 Закону про електронну комерцію визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.. Відповідно до статті 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону про електронну комерцію визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Судом установлено, що 23.02.2022 відповідачем було акцептовано пропозицію фінансової установи (компанії) щодо укладення електронного кредитного договору, на виконання вимог частини четвертої статті 8 Закону про електронну комерцію повідомлено про себе інформацію, необхідну для його укладення, та здійснено підписання цього договору електронним підписом. Підписання [PERSON] договору, який містять усі істотні умови, передбачені законодавством для кредитного договору, зокрема, сума кредиту, розмір процентів, строки і порядок погашення кредиту, є доказом ознайомлення відповідачки з його предметом та усіма умовами. Відповідно до частини першої статті 509 цього Кодексу зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За загальними правилами, встановленими нормами статей 526, 530, 611, 629 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу та у встановлений строк, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, а договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (частина третя статті 512 ЦК України). Жодних обмежень щодо заміни кредитодавця у зобов`язанні, що випливає з кредитного договору, закон не містить, таких обмежень не встановлено і укладеним між фінансовою установою та [PERSON] кредитним договором. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Згідно зі статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до положень статей 1077, 1079 цього Кодексу за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор), яким може бути лише банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції, передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Частина перша статті 1078 ЦК України визначає, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога) а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). За обставинами справи установлено, що [PERSON] є боржником у зобов`язанні, що виникло на підставі укладеного нею з первісним кредитором кредитного договору, який не був виконаний нею у встановлений строк, а ТОВ «Діджи Фінанс» набуло право вимоги до неї на суму заборгованості в загальному розмірі 27 707,4 грн, що включає в (6 000 грн - тіло кредиту, 21 707,4 грн - заборгованість за відсотками). За принципом змагальності кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (статті 12, 81 ЦПК України). Відповідно до положень статті 76 цього Кодексу доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 77 ЦПК України). З огляду на те, що за умовою укладеного з відповідачкою кредитного договору кредит надається шляхом перерахування коштів на картковий рахунок позичальника, доказом невиконання фінансовими установами зобов`язань щодо надання кредиту могла б бути виписка з карткового рахунку відповідача,проте жодних доказів на підтвердження неотримання ним кредитних коштів суду не надано, як і не спростовано правильність нарахування суми боргу. Отже на підставі оцінки викладених у заявах по суті справи доводів та аргументів суд дійшов висновку про обґрунтованість і доведеність позовних вимог ТОВ «Діджи Фінанс» до позичальника [PERSON] та задовольняє їх у повному обсязі. За приписами статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову - на відповідача. За подання позову позивач сплатив судовий збір в розмірі 2 422,40 грн, також ним понесено витрати на оплату правничої допомоги адвоката в розмірі 6 000 грн, що підтверджуються наданими суду доказами, а саме: договором про надання правової допомоги № 42649746 від 01.04.2024; Додатковою угодою № 10004630538 до договору про надання правничої допомоги № 42649746 від 16.09.2024; актом про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 16.09.2024. Клопотання про зменшення розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу відповідачкою не заявлялось. Отже з огляду на результат розгляду справи суд покладає на відповідачку в повному обсязі усі понесені позивачем судові витрати в загальному розмірі 8 422,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved