Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-10 00:00:00

05.02.2025 [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про відшкодування збитків. Ухвалою судді Батманової В.В. від 06 лютого 2025 року було відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України з повідомленням (викликом) сторін. В обґрунтування позову позивач посилався на те, що 30.09.2024\~у м.\~Дніпрі сталася\~дорожньо-транспортна\~пригода за\~участю автомобіля\~«Subaru\~Forester»,\~д/н\~ [NUMBER] ,\~власником якого\~є відповідач\~та автомобіля\~«Mercedes-Benz»,\~д/н\~ [NUMBER] ,\~під керуванням\~водія [PERSON] . Під час ДТП транспортні засоби отримали механічні ушкодження, завдано матеріальні збитки. Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29.11.2024 водія [PERSON] , який керував автомобілем «Subaru\~Forester»,\~д/н\~ [NUMBER] , визнано винним в скоєні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у АТ «Страхова\~компанія «ІНГО»\~на підставі\~полісу №\~217458016. У зв`язку з настанням страхового випадку АТ «Страхова компанія «ІНГО» сплатило на користь позивача суму страхового відшкодування в розмірі 158400 грн., а відтак не відшкодована частина завданого збитку становить 22600,96 грн., тому позивач просить стягнути вказану суму з відповідача, а також стягнути судові витрати. Відповідач скористався правом на подання заперечень в яких просив відмовити в задоволенні позову, оскільки він не керував транспортним засобом, до того до нього ніхто не звертався із вимогою про відшкодування частини збитків. Позивач в судове засідання надав заяву про можливість розгляду справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання надав заяву в якій також просив розглянути справу без його участі та відмовити в задоволенні позову з урахуванням заперечень. Згідно до ч.1 ст.223 ЦПК України та ч.2 ст.247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, розгляд справи 11.03.2025 здійснювався за відсутності сторін (їх представників) та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази у відповідності до вимог ст.89 ЦПК України, вважає за можливе в задоволенні позовних вимог відмовити з наступних підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України). Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 30.09.2024 у м. Дніпрі сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Subaru Forester», д/н [NUMBER] власником якого є відповідач та автомобіля «Mercedes-Benz», д/н [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29.11.2024 водія [PERSON] , який керував автомобілем «Subaru\~Forester»,\~д/н\~ [NUMBER] , визнано винним в скоєні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП. Відповідно до ч.ч. 4, 6 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у АТ «Страхова компанія «ІНГО» на підставі полісу № 217458016. Згідно звуту про оцінку вартості збитків від 21.10.2024 вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача складає 388845,22 грн., а ринкова вартість автомобіля складає 364141,50 грн., проте позивач відновив автомобіль не новими запчастина та загальна вартість збитку завданому йому склала 181000,96 грн. На підставі заяви потерпілої сторони АТ «Страхова компанія «ІНГО» частково компенсувало завдані збитки та на підставі заяви позивача здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 158400 грн. Згідно ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Відповідно до п. «а» ч. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Згідно ст.22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст.7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» проведення оцінки майна є обов`язковим у випадку визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом. Така оцінка проводиться в порядку, передбаченому «Методикою товарознавчою експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів», затвердженою наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 №142/5/2092. Згідно ч. 1 та 2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є, зокрема, діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі, володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Як вказує ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Згідно ст. 27 Закону України «Про страхування», страховик має право вимагати компенсацію здійснених виплат від особи, відповідальної за заподіяний збиток в повному обсязі. Відповідно п. 1 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду. Звернувшись до суду, позивач свою позицію обґрунтував тим, що відповідач є власником автомобіля, а відтак має відшкодувати матеріальну шкоду. Однак, матеріали справи не містять, а позивачем не надано доказів того, що саме відповідач є особою, винною в спричиненні ДТП, оскільки сам зазначає, що автомобілем «Subaru Forester», д/н [NUMBER] керував онук відповідача [PERSON] , якого згодом було притягнуто до адмінісративної відповідальності. Крім того, позивачем не доведено доказами в розрізі положень ст.\~ст. 76-80 ЦПК України\~право вимоги до цього відповідача у порядку регресу. Стаття 15 ЦК України\~передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Вказана норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорювань право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнані права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Особа, права якої порушено, може скористатись не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Звертаючись до суду, позивачем не доведено у встановленому законом порядку, що є обов`язковим в силу принципу змагальності, передбаченого\~ст. 12 ЦПК України, факту протиправної поведінки саме цього відповідача, тих обставин, на які позивач посилається в своєму позові. Позивачем не вказано, чим саме відповідач порушив його права. Розглядаючи справу суд приймає лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з цим, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача, тоді як установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який він виконує під час розгляду справи (див., зокрема, постанови Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2019 у справі № 757/39920/15-ц (пункт 31), від 27.03.2019 у справі № 520/17304/15-ц (пункт 63), від 01.04.2020 у справі № 520/13067/17 (пункт 71)). Установивши, що позов заявлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача (див., зокрема, постанови Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 у справі № 552/6381/17 (пункт 39), від 01.04.2020 у справі № 520/13067/17 (пункт 75)). З огляду на те, що [PERSON] є неналежним відповідачем у спірних правовідносинах, у позові до нього слід відмовити саме із цієї підстави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed