Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-05 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ТОВ «Фінпром маркет» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором позики №75528795 в сумі 16621,10 грн., яка складається з: 5000 грн. заборгованості за основною сумою боргу; 11621,10 грн. заборгованості за відсотками, судового збору в розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3500 грн. Вимоги мотивує тим, що 11.05.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики №75528795, відповідно до умов якого позикодавець надав позичальнику грошові кошти у розмірі 5000 грн. на строк 30 днів зі сплатою процентів у розмірі 1,99% в день. Договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора. Позивач виконав свої зобов`язання за договором позики, надавши кредит. Відповідач свої зобов`язання виконав частково. Представник позивача зазначив, що договір позики було пролонговано, строк пролонгації обмежено 90 календарними днями. 26.10.2021 року між ТОВ «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» уклали договір факторингу №2610, за умовами якого останнє набуло право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі за договором позики №75528795 від 11.05.2021 року. 03.04.2023 року ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «Фінпром Маркет» уклали договір факторингу №030423-ФК, за умовами якого позивач набув права грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором позики №75528795 від 11.05.2021 року. Відповідно до реєстру прав вимог ТОВ «Фінпром Маркет» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 16621,10 грн., яка складається з: 5000 грн. заборгованості за основною сумою боргу; 11621,10 грн. заборгованості за відсотками. \~ \~ \~ \~06.02.2025 року по справі було відкрито провадження та розгляд справи призначено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, в позовній заяві просив здійснювати розгляд справи у його відсутності, не заперечив проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] надіслав до суду відзив, в якому позовні вимоги про стягнення заборгованості визнав частково у сумі 7985 грн. в межах строку дії договору позики, просив стягнути судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 11.05.2021 року між ТОВ «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» (позикодавець) та [PERSON] (позичальник) укладено договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №75528795, відповідно до п.1 якого позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Відповідно до п. 2 договору позика видається в сумі 5000 грн. строком на 30 днів, процентна ставка (базова)/день становить 1,99%. Дата надання позики 11.05.2021 року, дата повернення 10.06.2021 року. Орієнтовна загальна вартість позики 7985 грн. Згідно з п.3 договору проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики. Відповідно до п.4.2 договору позичальник до моменту підписання договору вивчив цей договір та правила надання грошових коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту, розміщені на сайті, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору, а також зазначена в правилах процедура і наслідки оформлення позичальником подовження строку користування позикою (пролонгація), йому зрозумілі. П.5 договору передбачено, що цей договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до положень ЗУ «Про електронну комерцію» договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі. Копією платіжної інструкції стверджується, що [PERSON] на картку № [NUMBER] 11.05.2021 року перераховано кошти в сумі 5000 грн. Відповідно до договору факторингу №2610 від 26.10.2021 року ТОВ «Фінансова компанія управління активами» (Фактор) передає грошові кошти, що дорівнюють ціні продажу, в розпорядження ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» (Клієнт) за плату, а клієнт відступає факторові права вимоги до боржників, зазначених в реєстрі заборгованостей (Додаток №1 до цього договору), в розмірі портфеля заборгованості. Сторони погодили, що до фактора переходять всі права грошової вимоги, які належали клієнту за кредитними договорами (Права Вимоги). Згідно п.5.2 договору факторингу перехід від клієнта до фактора прав вимоги за портфелем заборгованості відбувається в момент підписання актів прийому-передачі реєстру заборгованостей, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно портфеля заборгованості та набуває відповідні права вимоги. Підписані сторонами акти прийому-передачі реєстру заборгованостей підтверджують факт переходу від клієнта до фактора відповідних прав вимоги та є невід`ємними частинами цього договору. Акти прийому-передачі реєстру заборгованостей підписуються в день укладення цього договору. Згідно акту прийому-передачі інформації згідно Реєстру Заборгованостей в електронному вигляді за договором факторингу №2610 від 26.10.2021 року клієнт ТОВ «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» та фактор ТОВ «Фінансова компанія управління активами», уклали даний акт прийому-передачі про те, що на виконання п.5.2 договору факторингу №2610 від 26.10.2021 року, інформація передана повністю, зауважень у фактора щодо інформації, переданої клієнтом, не має. Відповідно до договору факторингу №030423-ФК від 03.04.2023 року ТОВ «Фінпром Маркет» (Фактор) передає грошові кошти, що дорівнюють ціні продажу, в розпорядження ТОВ «Фінансова компанія управління активами» (Клієнт) за плату, а клієнт відступає факторові права вимоги до боржників, зазначених в реєстрі заборгованостей (Додаток №1 до цього договору), в розмірі портфеля заборгованості. Сторони погодили, що до фактора переходять всі права грошової вимоги, які належали клієнту за кредитними договорами (Право Вимоги). Згідно п.5.2 договору факторингу перехід від клієнта до фактора прав вимоги за портфелем заборгованості відбувається в момент підписання актів прийому-передачі реєстру заборгованостей, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно портфеля заборгованості та набуває відповідні права вимоги. Підписані сторонами акти прийому-передачі реєстру заборгованостей підтверджують факт переходу від клієнта до фактора відповідних прав вимоги та є невід`ємними частинами цього договору. Акти прийому-передачі реєстру заборгованостей підписуються в день укладення цього договору. Згідно акту прийому-передачі інформації згідно Реєстру Заборгованостей в електронному вигляді за договором факторингу №030423-ФК від 03.04.2023 року клієнт ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та фактор ТОВ «Фінпром Маркет», уклали даний акт прийому-передачі про те, що на виконання п.5.2 договору факторингу №030423-ФК від 03.04.2023 року, інформація передана повністю, зауважень у фактора щодо інформації, переданої клієнтом, немає. З акту прийому-передачі Реєстру Заборгованостей за договором факторингу №030423-ФК від 03.04.2023 року клієнт ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та фактор ТОВ «Фінпром Маркет», уклали даний акт прийому-передачі про те, що на виконання п.5.2 договору факторингу, клієнт передав, а фактор прийняв оригінал Реєстру Заборгованостей від 03.04.2023 року, після чого від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованостей від боржників і фактор стає новим кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей. Реєстр заборгованостей передано факторові в повному обсязі відповідно до умов договору факторингу №030423-ФК від 03.04.2023 року, будь-яких зауважень до зазначеного реєстру фактор немає. Згідно Реєстру Заборгованості від 03.04.2023 року клієнт відступає фактору право вимоги заборгованостей до боржників на умовах передбачених договором факторингу №030423-ФК від 03.04.2023 року [PERSON] є боржником за договором позики №75528795 від 11.05.2021 року, сума заборгованості становить 16621 грн., з яких 5000 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 11621 грн. - заборгованість за відсотками. Відповідно до розрахунку заборгованості, складеного представником ТОВ «Фінпром Маркет», Матвієнко В.М. за період з 11.05.2021 року по 28.01.2025 року має заборгованість за договором позики №75528795 від 11.05.2021 року в сумі 16621,10 грн., яка складається з: 5000 грн. заборгованості за тілом позики; 11621,10 грн. заборгованості за нарахованими та несплаченими процентами. Вказаний вище договір позики підписано [PERSON] за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Згідно ст.12\~ЗУ «Про\~електронну комерцію»\~якщо відповідно\~до акта\~цивільного законодавства\~або за\~домовленістю сторін\~електронний правочин\~має бути\~підписаний сторонами,\~моментом його\~підписання є\~використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Ч.12 ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12\~цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно зі\~статтею 512\~ЦК України\~кредитор у\~зобов`язанні може\~бути замінений\~іншою особою\~внаслідок передання\~ним своїх\~прав іншій\~особі за\~правочином (відступлення\~права вимоги); правонаступництва; виконання\~обов`язку\~боржника поручителем\~або заставодавцем\~(майновим\~поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. У частині другій статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. З правової позиції висловленої Верховним Судом України в постанові від 23.09.2015 року у справі №6-979цс15 слідує, що за змістом вказаних вище положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. У відповідності до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускаються, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 1054 ЦК України\~встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти(кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення\~параграфа 1\~цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частиною 2\~ст. 1050 ЦК України\~встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми (ч.1 ст.1047 ЦК України). Ч.1 ст.1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Факт існування кредитних відносин між сторонами підтверджується договором позики та договорами факторингу. За умовами договору позики №75528795 від 11.05.2021 року сторони погодили сплату відсотків за користування кредитом, який наданий на 30 днів з 11.05.2021 року до 10.06.2021 року включно. Таким чином, у межах строку кредитування за договором позики №75528795 від 11.05.2021 року відповідач мав, зокрема, повертати позивачу кредит і сплачувати проценти періодичними платежами. Починаючи з вказаної вище дати, відповідач мав обов`язок незалежно від пред`явлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платежами, оскільки останні були розраховані у межах строку кредитування. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. У постанові від 28.03.2018 року по справі №444/9519/12 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Судом встановлено, що загальна вартість кредиту за договором позики №75528795 від 11.05.2021 року на час закінчення строку дії кредиту становить 7985 грн. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем за договором позики №75528795 від 11.05.2021 року нарахована заборгованість по процентах після спливу визначеного договором строку кредитування, а тому наявні правові підстави для стягнення в примусовому порядку з відповідача суми непогашеного тіла кредиту та заборгованості по процентах, нарахованих в період дії строку кредитування. Як встановлено судом, відповідач не належним чином виконував свої зобов`язання за кредитним договором, допустивши заборгованість. Таким чином, невиконання відповідачем своїх договірних зобов`язань порушує право позивача на своєчасне та в повному обсязі отримання грошових коштів, які були надані у кредит і суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, про стягнення з відповідача на користь позивача кредитної заборгованості у сумі 7985 грн. Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, судові витрати суд стягує з відповідача на користь позивача пропорційно задоволених вимог згідно ст. 141 ЦПК України. Позовні вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» суд задовольняє на 48,04%. Враховуючи наведене, сума судового збору, що має бути стягнута з відповідача на користь позивача становить 1163,72 грн. (2422,40 х 48,04% = 1163,72 грн.) Згідно положень п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У відзиві на позовну заяву відповідач просив відмовити у задоволенні позовної вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, зазначивши, що надані представником позивача документи тільки підтверджують надані адвокатом послуги та їх обсяг, але не додано платіжні документи, які б підтвердили здійснення відповідних витрат. Судові витрати позивача на професійну правничу допомогу становлять 3500,00 грн., які підтверджуються: договором №01-11/24 про надання правничої допомоги від 01.11.2024 року; витягом з акту №5-П приймання-передачі наданої правничої допомоги від 18.01.2025 року; додатком №1 до договору №01-11/24 про надання правничої допомоги від 01.11.2024 року; ксерокопією свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ПТ №2099. Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеній у Постанові по справі №178/1522/18, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. З огляду на умови договору про надання правової допомоги, виконані роботи адвокатом, суд дійшов висновку, що в даній конкретній справі витрати на правову допомогу є реальними та підлягають задоволенню пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 1681,40 грн. На підставі ст. ст. 11, 212, 509, 525, 526, 626, 628, 633, 638, 1048, 1049, 1054 ЦК України, постанови Верховного Суду України від 23.09.2015 року у справі №6-979цс15, та

Outcome: partial