Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-03 00:00:00

Короткий зміст позовної заяви. Комунальне підприємство теплових мереж «Криворіжтепломережа», на виконання своїх зобов`язань надає відповідачам послуги з постачання теплової енергії, але вони неналежно виконують свої зобов`язання щодо здійснення оплати за них, мають заборгованість. Позивач просить стягнути: солідарно з відповідачів заборгованість за комунальні послуги за адресою: [ADDRESS] за період з 01.02.2012 по 17.01.2021 у загальному розмірі 34630,69 грн; з відповідача [PERSON] заборгованість за комунальні послуги за вищезазначеною адресою за період з 18.01.2021 по 01.06.2024 у загальному розмірі 25160,55 грн а також стягнути з відповідачів сплачений судовий збір у розмірі 3 028,00 грн. Процесуальні дії у справі. 12.11.2024 позовна заява надійшла до суду. 19.11.2024\~судом отримана\~інформація про\~зареєстроване місце\~проживання (перебування)\~ відповідача [PERSON] 20.11.2024\~позовна заява\~прийнята до\~розгляду,\~провадження у справі відкрито. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. За клопотанням позивача витребувано докази. 12.12.2024 на адресу суду надійшли витребувані докази. 23.12.2024 позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків. 30.12.2025 надійшла уточнена позовна заява. 06.01.2025 суддя скористався\~даними Єдиного\~державного демографічного\~реєструщодо\~зареєстрованого місця\~проживання (перебування)\~ відповідача [PERSON] . Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювались. Заяви, клопотання. Копія ухвали про відкриття провадження та копія позовної заяви з додатками направлялась судом за зареєстрованим місцем проживання відповідачів. Заяв та клопотань від сторін не надходило. У зв`язку з ненаданням відповідачами відзиву, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Фактичні обставини, встановлені судом. Комунальне підприємство теплових мереж «Криворіжтепломережа» надає послуги з постачання теплової енергії. Відповідач [PERSON] зареєстрований та є власником квартири за адресою: [ADDRESS] і є споживачем послуг, які надає позивач. Як видно із копії договору купівлі-продажу, який укладений 27 липня 2020 року між продавцем [PERSON] та покупцями [PERSON] та [PERSON] останніми придбано квартиру за адресою: [ADDRESS] . Частки кожного із співвласників . У п.6 договору купівлі-продажу зазначено, що покупці беруть на себе заборгованість з комунальних платежів, що виникла у продавця до підписання договору купівлі-продажу. Згідно з договором купівлі-продажу від 18 січня 2021 року [PERSON] придбав у [PERSON] частку вищезазначеної квартири. У пункті 7 договору купівлі-продажу зазначено, що за твердженням продавця заборгованість з комунальних платежів відсутня. Отже, за період з 01.02.2012 по 17.01.2021 включно обов`язок зі сплати комунальних платежів за адресою: [ADDRESS] несуть Шевчук С.В. та [PERSON] . З 18.01.2021 [PERSON] є єдиним власником вищезазначеної квартири та має обов`язок зі сплати комунальних послуг. Відповідачі оплату за комунальні послуги, що надає позивач, не здійснювали, у зв`язку з чим виникла заборгованість. За розрахунком позивача, заборгованість за період з 01.02.2012 по 17.01.2021 за послугу з централізованого опалення становить 31583,86 грн, за послугу з води на підігрів та підігрів води становить за період з 01.02.2012 по 01.05.2016 3046,83 грн; за період з 18.01.2021 по 01.06.2024 за послугу з постачання теплової енергії 24579,14, плата за абонентське обслуговування за період з 05.11.2021 по 01.06.2024 581,41 грн. Правильність нарахування підтверджується відповідними розрахунками, які відповідачами не спростовано. Зміст спірних правовідносин. Викладеним обставинам відповідають правовідносини, які витікають з належного виконання споживачем зобов`язань з оплати наданих послуг. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року, який був чинний на час виникнення спірних правовідносин, передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.629 ЦК, договір є обов`язковим для виконання сторонами, приписами ст.525 ЦК передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов договору не допускається. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг, оскільки укладення договору є обов`язком споживача (п.1 ч.3 ст.20 вищевказаного Закону). 01 травня 2019 року вступив в дію Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII, який регулює основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також права та обов`язки зазначених учасників відносин. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 5 цього Закону, до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги, в тому числі з постачання теплової енергії. Індивідуальний споживач фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 2189-VIII). Пунктами 1, 5 частини другої статті 7 зазначеного Закону встановлено, що індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Нормою ч.5 ст.13 вказаного Закону передбачено, що плата виконавцю комунальної послуги складається з плати за послугу та плати за абонентське обслуговування. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Висновок суду. Аналізуючи спірні правовідносини в контексті вказаних норм права, судом встановлено, що відповідачі не виконують належним чином покладені на них законом обов`язки з утримання житла, оплату за надані житлово-комунальні послуги здійснюють не в повному обсязі, своїми неправомірними діями завдають позивачеві збитків, тому право позивача є порушеним і підлягає відновленню шляхом стягнення з відповідачів на його користь суми заборгованості. Таким чином, враховуючи, що договором купівлі-продажу від 27 липня 2020 року визначено, що сторони дійшли згоди, що покупці беруть на себе заборгованість з комунальних платежів, що виникла у продавця підписання договору купівлі-продажу, відповідачі несуть солідарну відповідальність за невиконання обов`язку з оплати комунальних послуг за період з 01.02.2012 по 17.01.2021, а оскільки з 18.01.2021 єдиним власником квартири є [PERSON] , позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до\~ст.141 ЦПК України,\~з відповідачів\~підлягає стягненню\~на користь\~позивача документально\~підтверджена сплачена\~сума судового\~збору у\~розмірі 3\~028,00\~грнв\~рівних частинах\~з кожного. На підставі викладеного та

Outcome: approved