Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-13 00:00:00

13 січня 2025 року [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом до [PERSON] , посилаючись на те, що з відповідачем у справі вона перебуває у шлюбі, зареєстрованому 05 жовтня 2024 року Балтським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №139. Позивач зазначила, що в період шлюбу вона завагітніла, тому наразі перебуває на обліку у консультативно діагностичній поліклініці КП «Батська багатопрофільна лікарня», що підтверджується довідкою про профілактичний огляд лікарем акушером гінекологом. Наразі вона позбавлена можливості забезпечувати себе самостійно, оскільки не працює та під час вагітності потребує значних додаткових матеріальних витрат для забезпечення належних умов для збереження її здоров`я та народження здорової дитини. Вказувала, що відповідач ухиляється від надання їй матеріальної допомоги, про те на даний час він є військовослужбовцем та проходить службу в 68-й окремій єгерській бригаді (України), отримує грошове забезпечення, тому матеріально спроможний надавати їй належну матеріальну допомогу. Посилаючись на вищевказані обставини та норми Сімейного Кодексу\~України позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання у розмірі частини від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову, а саме з 13 січня 2025 року, та до досягнення народженою дитиною трирічного віку. Ухвалою судді від 14 січня 2025 року провадження по даній цивільній справі відкрито, постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та призначено справу до розгляду з викликом до суду сторін. Позивач в судове засідання не з`явилась, про те надала заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судові засідання не з`являвся, про те належним чином судом повідомлявся про розгляд справи, а саме: на 31.01.2025р. відповідачу направлено ухвалу суду про відкриття провадження по справі з позовною заявою та додатками до неї, поштове відправлення повернулося на адресу суду з довідкою «Укрпошти» з відміткою за закінченням терміну зберігання, судова повістка про виклик до суду на 24.02.2025р., поштове відправлення не повернулося на адресу суду з невідомих причин до суду. Крім того, відповідач повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи призначеної на 05.03.2025 року та на 14.03.2025 року шляхом оголошення на офіційному сайті Судової влади України, про те, на розгляд справи 14.03.2025 року так і не з`явився, причини не повідомив. У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, судом застосовано відповідно до ст. 280 ЦПК України заочний розгляд справи. У зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються гл. 12, розд. 3 СК України, тому при винесенні рішення суд застосовує норми матеріального права, якими регулюються правовідносини, які виникли між сторонами. Судом встановлено,\~що сторони\~по справі\~перебувають у\~шлюбі,\~зареєстрованому 05 жовтня 2024 року Балтським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №139, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 05.10.2024 року. Встановлено, що в період шлюбу позивач завагітніла, у зв`язку з чим наразі перебуває на обліку у консультативно діагностичній поліклініці КП «Батська багатопрофільна лікарня», що підтверджується довідкою від 24.12.2024 року №276 про профілактичний огляд лікарем акушером гінекологом. Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач на час звернення до суду, не працює, будь-яких інших джерел доходу вона немає та під час вагітності потребує значних додаткових матеріальних витрат щодо забезпечення належних її умов для збереження її здоров`я та народження дитини. Зі слів позивача, відповідач є військовослужбовцем та отримує щомісячно грошове забезпечення, тому матеріально спроможний надавати позивачу належну їй матеріальну допомогу. Відповідно до ст.\~75\~СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Отже, за змістом вказаної норми права, можливість отримання аліментів на утримання дружини, виникає за умови, що чоловік має можливість надавати таку матеріальну допомогу. Згідно ст.\~77\~СК України за рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Аліменти сплачуються щомісячно. За взаємною згодою аліменти можуть бути сплачені наперед. Ст.\~84\~СК України визначено, що дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Ч. 5, 6 ст.\~84\~СК України визначено, що аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Ч. 4 ст.\~84\~СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить саме з принципу справедливості та розумності, враховуючи потреби дружини та фінансові можливості відповідача. Відповідно до ст. ст. 79, 80\~СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану. При вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд виходить з положень ст. 84 СК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», та бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу, а також поганого стану здоров`я. Суд, вирішуючи питання про стягнення аліментів керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище сторін. Аналізуючи встановлені у справі обставини в їх сукупності, та враховуючи той факт, що відповідач є військовослужбовцем та отримує щомісячно грошове забезпечення, суд прийшов до висновку про можливість останнього надавати матеріальну допомогу на утримання позивача у розмірі частини від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову, а саме з 13 січня 2025 року, та до досягнення народженою дитиною трирічного віку. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст.\~264\~ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно з п. 3 ч. 1 ст.\~5\~Закону України\~«Про судовий\~збір» звільняються від судового збору позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Оскільки, позивач у справах про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору, то оплату судового збору в розмірі 1211,20 грн., слід стягнути з відповідача на користь держави. Відповідно до ч. 4 ст.\~273\~ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Outcome: approved