Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-04 00:00:00

Представник Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення страхового відшкодування. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що 24.09.2021 року між ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» та [PERSON] був укладений договір страхування наземного транспорту №1269/21-Тз/ЛВ, згідно якого ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» взяло на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки BMW X5, реєстраційний номер [NUMBER] , його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП. 21.02.2022 року відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля марки BMW X5, реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля Skoda Octavia, номерний знак [NUMBER] , під керуванням відповідача. Постановою Франківського районного суду м.Львова від 17.03.2022 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Згідно рахунку фактури СТО №BMW-014917 від 06.04.2022 року та рахунку фактури СТО №M000013177 від 23.02.2022 року, наданого ТзОВ «Арія Моторс» вартість відновлювального ремонту автомобіля марки BMW X5, реєстраційний номер [NUMBER] склала 182443,68 грн. Позивач відшкодував зазначені витрати на ремонт автомобіля на рахунок СТО - ТОВ «Арія Моторс», що підтверджується платіжними інструкціями №18839283 від 12.04.2022 та №18839282 від 12.04.2022. Оскільки цивільно-правова відповідальність водія автомобіля Skoda Octavia, номерний знак [NUMBER] , була застрахована в ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», поліс страхування №ЕР-203211047, ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» набуло право зворотньої вимоги до зазначеного товариства. ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» 18.05.2022 року перерахувало на рахунок ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» суму страхового відшкодування в розмірі 130000,00 грн. Не відшкодованими залишились понесені позивачем витрати у розмірі 52443,68 грн, які в силу вимог ст.1194 ЦК України підлягають стягненню з відповідача як винуватця ДТП. 08.08.2022 року позивачем з метою досудового врегулювання спору направлено на адресу відповідача претензію про відшкодування збитку, яка залишилась без відповіді. Із врахуванням наведеного позивач просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, стягнути з відповідача на його користь 52443,68 грн страхового відшкодування та понесені витрати по сплаті судового збору у сумі 3028,00 грн. Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 23.01.2025 року відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін у вказаній цивільній справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Представник позивача будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, в судове засідання не з`явився, однак у матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача. Відповідач подав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи без його участі, позов визнав у повному обсязі. Оскільки відповідач визнав пред`явлений до нього позов і визнання відповідає позову, не суперечить закону, тому суд за згодою сторін та враховуючи положення ст.206 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у даному судовому засіданні та ухвалити рішення у справі. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки учасники процесу в судове засідання не з`явились. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов належить задоволити, з наступних підстав. Відповідно до п.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 21.02.2022р. об 19 год. 30 хв. у місті Львові по вулиці Героїв УПА, 77 водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом Skoda Octavia д.н.з. [NUMBER] , був неуважний, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не відреагував на її зміну, перед виїздом з прилеглої території на головну дорогу не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, не надав перевагу транспортному засобу BMW X5 д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який рухався по головній дорозі, та здійснив з ним зіткнення, що призвело до технічних пошкоджень транспортних засобів та заподіяння матеріальних збитків. Постановою Франківського районного суду м. Львова від 17.03.2022 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850 грн. Постанова суду не оскаржувалась та набрала законної сили 28.03.2022 року. Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. На момент дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб марки BMW X5, реєстраційний номер [NUMBER] , власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] є [PERSON] , був застрахований у ПрАТ «СК «Арсенал Страхування», відповідно до договору добровільного страхування наземного транспорту №1269/21-Тз/ЛВ від 24.09.2021 року. Згідно умов договору, страхова сума складає 1800000,00 грн., франшиза - 0,00 грн. Строк дії договору встановлено до 21.10.2026 року. Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки Skoda Octavia, номерний знак [NUMBER] станом на 21.02.2022 року була застрахована у ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР-203211047. Ліміт відповідальності за шкоду, завдану майну 130000,00 грн., франшиза - 0,00 грн. Згідно відповіді від НПУ, в результаті ДТП, що мала місце 21.02.2022 року у м.Львові по вул.Героїв УПА, 77, у автомобілі марки BMW X5, реєстраційний номер [NUMBER] пошкоджена передня ліва частина та передня центральна частина. 21.02.2022 року власник автомобіля BMW X5, реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] звернувся до позивача із заявою про подію, що має ознаки страхового випадку, відповідно до якої просив виплатити страхове відшкодування за договором №1269/21-Тз/ЛВ від 24.09.2021 року згідно наданих рахунків. Відповідно до звіту про оцінку вартості (розміру) збитків, зподіяних пошкодженням транспортного засобу №494/22 від 07.04.2022 року, складеного експертом-оцінювачем [PERSON] на замовлення ПрАТ «СК «Арсенал Страхування», ринкова вартість транспортного засобу марки BMW X5, реєстраційний номер [NUMBER] становить 2245648,13 грн; вартість відновлювального ремонту вказаного транспортного засобу становить 184693,28 грн; вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу автомобіля становить 184693,28 грн. До вказаного звіту долучено протокол огляду транспортного засобу №494/22 від 23.02.2022 року, в якому зафіксовано перелік наявних пошкоджень транспортного засобу марки BMW X5, реєстраційний номер [NUMBER] , ремонтну калькуляцію №494/22 від 07.04.2022 року та фототаблицю пошкодженого транспортного засобу. Відповідно до рахунків ТОВ «Арія Моторс» №BMW-014917 від 06.04.2022 року та №M000013177 від 23.02.2022 року вартість відновлювального ремонту транспортного засобу марки BMW X5, реєстраційний номер [NUMBER] з ПДВ становить 182443,68 грн. Згідно страхового акту №006.000401122-1 від 11.04.2022 року та розрахунку страхового відшкодування, ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» визнано подію, що відбулася 21.02.2022 року із застрахованим транспортним засобом BMW X5, реєстраційний номер [NUMBER] страховим випадком та прийнято рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 182443,68 грн. згідно рахунків ТОВ «Арія Моторс» №BMW-014917 від 06.04.2022 року та №M000013177 від 23.02.2022 року. Платіжними дорученнями №18839283 від 12.04.2022 року та №18839282 від 12.04.2022 ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» перерахувало на рахунок ТОВ «Арія Моторс» страхову виплату у розмірі 182443,68 грн. Платіжною інструкцією №00076644 від 18.05.2022 року ПрАТ СК «ПЗУ Україна» перерахувало на рахунок ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» страхове відшкодування у сумі 130000,00 грн. згідно страхового акту №006.00401122-1 від 11.04.2022 року. 08.08.2022 року позивач з метою досудового врегулювання спору направив на адресу відповідача претензію за вихідним №080822-8331р, згідно якої просив перерахувати на рахунок ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» суму страхового відшкодування у розмірі 52443,68 грн., яка залишилась невідшкодованою ПрАТ СК «ПЗУ Україна» за фактом ДТП, що мала місце 21.02.2022 року. Вказана претензія залишена відповідачем без відповіді. Надаючи оцінку правовідносинам, що склались між сторонами суд виходить з наступного. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Частиною другою ст.16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів. До них належить, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди. За приписами ст.22 ЦК України, особа якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно до ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ч.ч.1,2,5 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Положеннями ч.2 ст.1192 ЦК України визначено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). За приписами ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Предметом договору страхування за ст.980 ЦК України можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: 1) життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); 2) володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); 3) відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Статтею 993 ЦК України визначено, що до страховика, який здійснив страхову виплату (відшкодування) за договором страхування майна, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхову виплату (відшкодування), має до особи, відповідальної за завдані збитки. Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування. Згідно зі ст.999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цьогоКодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Відповідно до ст.1 Закону України «Про страхування», страхування - це правовідносини щодо захисту страхових інтересів фізичних та юридичних осіб (страховий захист) при страхуванні ризиків, пов`язаних з життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням, з володінням, користуванням і розпорядженням майном, з відшкодуванням страхувальником заподіяної ним шкоди особі або її майну, а також шкоди, заподіяної юридичній особі, у разі настання страхових випадків, визначених договором страхування, за рахунок коштів фондів, що формуються шляхом сплати страхувальниками страхових премій (платежів, внесків), доходів від розміщення коштів таких фондів та інших доходів страховика, отриманих згідно із законодавством; страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, ризик виникнення якої застрахований, з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування або відповідно до законодавства; страхова виплата (страхове відшкодування) - грошові кошти, що виплачуються страховиком у разі настання страхового випадку відповідно до умов договору страхування та/або законодавства. Статтею 92 Закону України «Про страхування» визначено, що страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором або законом строк. Згідно із ч.ч.3,4,8 ст.102 Закону України «Про страхування» у разі настання події ,що має ознаки страхового випадку, страховик зобов`язаний встановити факт, причини та обставини такої події та прийняти з урахуванням умов договору страхування рішення про визнання або невизнання випадку страховим. Здійснення страхової виплати проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених договором страхування) і рішення страховика про визнання випадку страховим та здійснення страхової виплати (страхового акта). У разі визнання випадку страховим страховик здійснює страхову виплату страхувальнику (іншій особі, визначеній договором страхування або законодавством) відповідно до умов договору страхування або законодавства. Розмір страхової виплати не може перевищувати обсяг зобов`язань страховика, визначених договором страхування або відповідно до законодавства. Відповідно до ст.108 Закону України «Про страхування» страховик, який здійснив страхову виплату за договором страхування майна, має право вимоги до особи, відповідальної за заподіяні збитки, у розмірі здійсненої страхової виплати та інших пов`язаних із нею фактичних витрат. Якщо договором страхування майна не передбачено інше, до страховика, який здійснив страхову виплату, в межах такої виплати переходить право вимоги (суброгація), яке страхувальник або інша особа, визначена договором страхування або законом, що одержала страхову виплату, має до особи, відповідальної за заподіяні збитки. Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентує, зокрема Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до ст.6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV, що був чинним на час виникнення спірних правовідносин (надалі - Закон №1961-IV) страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Пунктом 22.1 ст.22 Закону №1961-IV визначалось, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Положення ст.ст.28, 29 Закону №1961-IV визначали, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого - це шкода, пов`язана зокрема з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодуванню підлягали витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. За змістом ст.993 ЦК України та ст.108 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Таким чином, до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика називається суброгацією. Аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі №755/18006/15-ц та у постанові Верховного Суду від 30.01.2019 року у справі №755/9320/15-ц. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 року у справі №755/18006/15-ц дійшла висноку, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно із цим договором абоЗаконом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів`у страховика не виникло обов`язку з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених статтею 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. У такому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Таким чином, у зв`язку із пошкодженням внаслідок ДТП, що відбулась 21.02.2022 року транспортного засобу BMW X5, реєстраційний номер [NUMBER] у позивача, як страховика потерпілого виник обов`язок виплатити страхове відшкодування згідно з умовами договору добровільного страхування наземного транспорту №1269/21-Тз/ЛВ від 24.09.2021 року. Судом встановлено, що ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» належним чином виконало свої зобов`язання щодо виплати страхового відшкодування за договором добровільного страхування наземних транспортних засобів та 12.04.2022 року перерахувало на рахунок ТОВ «Арія Моторс», який виконував ремонтні роботи з відновлення пошкодженого транспортного засобу марки BMW X5, реєстраційний номер [NUMBER] , страхове відшкодування за фактом ДТП, що мала місце 21.02.2022 року у розмірі 182443,68 грн. Розмір завданої шкоди та вартість ремонтних робіт пошкодженого транспортного засобу підтверджено долученими до справи належними доказами. У зв`язку із виплатою позивачем страхового відшкодування відбулася заміна кредитора у порядку суброгації у відносинах, що виникли у зв`язку із завданням відповідачем шкоди страхувальнику позивача. У свою чергу ПрАТ СК «ПЗУ Україна», як страховик заподіювача шкоди, здійснило виплату позивачу страхового відшкодування за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №203211047 у сумі 130000,00 грн. у межах визначеного страхового ліміту. Позивач, посилаючись на недостатність виплаченого страхового відшкодування, звернувся до суду із вказаним позовом з вимогою про стягнення з [PERSON] , як винуватця ДТП, різниці між фактичним розміром завданої шкоди та отриманою страховою виплатою у сумі 52443,68 грн. відповідно до ст.1194 ЦК України. Однією з засад судочинства, регламентованих п.4 ч.3 ст.129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно ч.ч.1,4 ст.12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч.ч.1,6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Таким чином, зважаючи на те, що вартість майнового збитку, завданого пошкодженням автомобіля BMW X5, реєстраційний номер [NUMBER] внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений позивачу страховиком відповідача ПрАТ СК «ПЗУ Україна» розмір відшкодування, суд приходить до висновку, що з [PERSON] , як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром завданої шкоди та виплаченим страховим відшкодуванням у сумі 52443,68 грн. (182443,68 - 130000,00 = 52443,68). Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За таких обставин, суд на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього з`ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, приходить до переконання, що позовні вимоги ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» підлягають до задоволення шляхом стягнення з [PERSON] на користь позивача в порядку суброгації завданої майнової шкоди внаслідок виплати страхового відшкодування за договором добровільного комплексного страхування на транспорті №1269/21-Тз/ЛВ від 24.09.2021 року у розмірі 52443,68 грн. Судові витрати у справі підлягають стягненню з відповідача на підставі ст 141 ЦПК України. Окрім цього, відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у зв`язку із визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 50% сплаченого судового збору при поданні до суду позовної заяви, що становить 1514,00 грн., а інших 50% слід повернути позивачу з державного бюджету.

Outcome: approved