Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-02 00:00:00

До Ірпінського\~міського суду\~Київської області\~надійшла позовна\~заява ПАТ\~«СК «ЮНІВЕС»\~до [PERSON] \~про стягнення\~інфляційних витрат\~та 3\~процентів річних.\~В позовній\~заяві позивач\~зазначає,\~що 03.01.2017\~в м.\~Києві на\~Одеській площі\~сталася дорожньо-транспортна\~пригода (далі\~-\~ДТП)\~за участю\~автомобіля SKODA\~FABIA,\~д.н.з.\~ [NUMBER] ,\~під керуванням\~ [PERSON] ,\~та автомобіля\~РУТА СПГ,\~д.н.з.\~ [NUMBER] ,\~під керуванням\~ [PERSON] .\~Внаслідок ДТП\~транспортні засоби\~отримали механічні\~пошкодження,\~а їх\~власникам було\~завдано матеріальних\~збитків.\~Постановою Голосіївського\~районного суду\~м.\~Києва від\~24.01.2017\~у справі\~752/778/17\~Відповідача було\~визнано винним\~у вчиненні\~адміністративних правопорушень,\~передбачених ст.\~124,\~ч.\~1\~ст.\~130\~КУпАП.\~Цивільно-правова\~відповідальність водія\~автомобіля SKODA\~FABIA,\~д.н.з.\~ [NUMBER] ,\~була застрахована\~в ПрАТ\~«СК «ЮНІВЕС»\~згідно Полісу\~обов`язкового\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів №\~АЕ/9421345,\~який діяв\~на дату\~настання зазначеної\~ДТП на\~умовах визначених\~спеціальним Законом\~України «Про\~обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів».\~ПрАТ «СК\~«ЮНІВЕС» здійснило\~виплату страхового\~відшкодування в\~розмірі 26\~000\~(двадцять\~шість тисяч)\~грн.\~07\~коп.\~У зв`язку\~з викладеним\~ПрАТ «СК\~«ЮНІВЕС» отримало\~право звернутися\~до відповідача\~за компенсацією\~сплаченого страхового\~відшкодування в\~розмірі 26\~000,07грн.\~ПрАТ «СК\~«ЮНІВЕС» 04.03.2019\~направлено відповідачу\~претензію на\~суму 26000,07грн.\~вих.\~№ 19/03/04-01\~від 04.03.2019\~щодо компенсації\~в порядку\~регресу в\~семиденний строк\~суми виплаченого\~страхового відшкодування\~в досудовому\~порядку.\~Проте,\~претензія була\~не вручена\~та була\~повернута.\~Таким чином,\~прострочення зобов`язань\~відповідача починається\~з 12.03.2019.\~Рішенням Ірпінського\~міського суду\~Київської обл.\~від 19.12.2022\~у справі\~№ 367/9594/19\~позов ПрАТ\~«СК «ЮНІВЕС»\~до відповідача\~задоволено повністю.\~Стягнуто з\~ [PERSON] \~на користь\~ПрАТ «СК\~«ЮНІВЕС» суму\~виплаченого страхового\~відшкодування в\~порядку регресу\~в розмірі\~26000,07\~грн.\~та суму\~сплаченого судового\~збору в\~розмірі 1\~921,00\~грн.\~Вказані обставини\~є преюдиційними\~та не\~потребують доказуванню.\~З моменту\~набрання законної\~сили рішенням\~Ірпінського міського\~суду Київської\~області від 19.12.2022 у справі № 367/9594/19 відповідач ухилявся від зобов`язань щодо компенсації ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» виплаченого страхового відшкодування в сумі 26 000,07 грн., відтак, позивач був вимушений звернутися до приватного виконавця Голяченка І.П. із заявою про примусове виконання рішення. Суму боргу за виконавчим документом в повному обсязі було стягнуто 22.01.2024, що підтверджується постановою про закінчення виконавчого провадження від 22.01.2024 ВП №73904809. Таким чином відповідач зобов`язаний сплатити на користь ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» компенсацію виплаченого страхового відшкодування з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. За період з 12.03.2019 по 22.01.2024 інфляційні втрати складають 14 957,68 грн., 3% річних складають 3\~799,44грн. Просить суд стягнути з [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) на користь ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» (код за ЄДРПОУ 32638319) суму інфляційних втрат за період з 12.03.2019 по 23.01.2024 в розмірі 14 957,68 грн. та три проценти річних від простроченої суми за період з 12.03.2019 по 23.01.2024 в розмірі 3 797,31 грн., а всього - 18 754,99 грн. Стягнути з [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) на користь ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» (код за ЄДРПОУ 32638319) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000,00 грн. (п`ятнадцять тисяч гривень) та судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 2422,40 грн. В судове засідання позивач не забезпечив явку свого представника, його представник адвокат Салівон В.І. подав через канцелярію суду заяву про розгляд справи без участі в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить здійснювати заочний розгляд справи без участі представника позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Заяву про слухання справи за його відсутності не надав, причини неявки суду не повідомив, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, перевіривши обставини справи, суд доходить наступних висновків. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. Згідно до ст. 263ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що заочним рішенням Ірпінського міського суду Київської від 19.12.2022 року у справі № 367/9594/19 позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЮНІВЕС» до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу задоволено. Стягнуто з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЮНІВЕСТ» ЄДРПОУ 32638319 суму виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 26000,07 грн. Стягнуто з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЮНІВЕСТ» ЄДРПОУ 32638319 суму сплаченого судового збору в розмірі 1921,00 грн. Приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Голяченко І.П. у виконавчому провадженні № 73904809 22.01.2024 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом № 367/9594/19 виданим 11.10.2023, даний факт підтверджено постановою про закінчення виконавчого провадження № 73904809 від 22.01.2024 року. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі статтею 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Приписи частини другої статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язують із індексом інфляції, орієнтує на їх компенсаційний, а не штрафний характер. Тому 3% річних не є неустойкою у розумінні статті 549 ЦК України. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 вказала, що приписи статті 625ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 05 липня 2019 року у справі № 905/600/18 вказано, що: враховуючи положення ч. 2 ст. 625 ЦК України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, а також 3% річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу. Нарахування інфляційних втрат здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. ПАТ «СК «ЮНІВЕС» направляло на адресу відповідача претензію № 19/03/04-01 від 04.03.2019 про відшкодування завданих збитків в розмірі 2600,07грн., яка залишена відповідачем без задоволення. Судом перевірено розрахунок 3 % річних та інфляційних втрат, здійснений позивачем, та встановлено, що він відповідає вимогам законодавства та обставинам справи. Суд бере\~до уваги\~поданий позивачем\~розрахунок,\~оскільки відповідачем\~жодних заперечень\~чи зауважень\~не надано,\~а тому\~вимоги позивача про стягнення з [PERSON] суму інфляційних втрат за період з 12.03.2019 по 23.01.2024 в розмірі 14 957,68 грн. та три проценти річних від простроченої суми за період з 12.03.2019 по 23.01.2024 в розмірі 3 797,31 грн., а всього - 18 754,99 грн., - підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Щодо вимоги стягнення витрат на правничу допомогу. В своїх роз`ясненнях, наданих у п.п.47-48 Постанови Пленуму «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2017 року №10, ВССУ зазначив, що право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013). Витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42, 56 ЦПК). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК України. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Надання платної правової допомоги регламентується Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», згідно частини 1 статті 26 якого, адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: договір про надання правової допомоги; довіреність; ордер; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Відповідно до статті 14 Правил адвокат надає правову допомогу відповідно до законодавства України про адвокатуру та адвокатську діяльність на підставі договору про надання правової допомоги. Зміст цієї угоди (форма його викладу) не може свідчити про безумовну домовленість сторін про порядок обчислення гонорару та порядок його сплати. Визнаним міжнародним стандартом здійснення адвокатської діяльності є принципи чесності та добропорядної репутації адвоката, який відображений в етичних кодексах поведінки адвокатів та який розповсюджується на всі напрями професійної діяльності адвоката. Договір про надання правової допомоги має відповідати вимогам Закону та Правилам, а також визнаним міжнародним та національним стандартам надання правової допомоги. Правові підстави для стягнення винагороди адвоката за надані послуги (гонорар) мають підтверджуватися належними та допустимими доказами, а саме договором про надання правової допомоги, письмовими документами про проведені розрахунки між сторонами договору. Представник позивача в позовній заяві зазначає, що витрат на професійну правничу допомогу пов`язану з підготовкою та поданням позову становить 15000,00грн., при цьому подає лише ордер серія ВІ № 1139602 від 21.04.2023 року, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, жодного документального підтвердження надання правової допомоги, витрат на правову допомогу та їх розрахунку не надано. Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що вимога позивача щодо стягнення витрат, пов`язаних з розглядом справи, а саме: витрати на правову допомогу в розмірі 15000 грн. не підлягає задоволенню в повному обсязі, як така, що необґрунтована та безпідставна. Судом встановлено, що позивачем згідно квитанцій сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн. за подання позовної заяви. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем сплачено судовий збір, який підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved