Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-09 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Управління активами» (далі - позивач, ТОВ «Фінансова компанія Управління активами») звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що 26.05.2021 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] укладено Договір позики №75767691, який підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, за умовами якого Позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 15000,00 грн. строк позики - 64 днів тобто до 29.07.2021 зі сплатою процентів у розмірі 1,60 % в день. ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» на свої зобов`язання за договором виконав, зокрема передав відповідачу [PERSON] у власність грошові кошти в розмірі 15 000 грн шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідача № [NUMBER] , за посередництвом платіжної установи ТОВ «ФК Фінекспрес». Разом з тим, відповідач [PERSON] належним чином зобов`язання щодо повернення основних сум боргу за Договором позики та заборгованості за процентами не виконала, у зв`язку із чим у неї наявна заборгованість у розмірі 30120,00 грн, з яких: 15000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 15120,00 грн - сума заборгованості за відсотками. 26.10.2021 ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «Фінансова компанія Управління активами» уклали договір факторингу №2610 за яким останнім набуто право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за Договором позики № 75767691. Таким чином, оскільки відповідач має непогашену заборгованість за вказаним договором позивач просить суд стягнути з [PERSON] суму заборгованості за Договором позики № 75767691 в розмірі 30 120,00 грн, а також судові витрати. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04.11.2024 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного провадження. 04.12.2024 судом зареєстровано відзив на позов поданий відповідачем [PERSON] , з якого вбачається, що відповідач заперечує з приводу позовних вимог. Так, відповідач вказує, що про наявність заборгованості перед ТОВ «Фінансова компанія «Управління активами» вона дізналась, у вересні місяці 2022 року. При цьому, ТОВ «Фінансова компанія «Управління активами» не повідомляло їй про перехід права вимоги та не надавало їй договору факторингу, відповідно до якого до ТОВ «Фінансова компанія «Управління активами» перейшло право вимоги за Кредитним Договором № 75767691. Будь-яких листів чи повідомлень від ТОВ «Фінансова компанія «Управління активами» вона не отримувала, а заборгованістю перед ТОВ «Фінансова компанія «Управління активами» відповідач не погоджується. Відповідач зауважує, що ТОВ «Фінансова компанія «Управління активами» жодного разу не намагалось врегулювати спір в досудовому порядку, про що свідчить відсутність у матеріалах справи доказів про направлення їй досудових вимог про необхідність сплати простроченої заборгованості. Окрім цього, розмір нарахованої сума заборгованості за звичайними відсотками значно перевищує розмір заборгованості за кредитом. Відповідач зазначає, що у межах строку кредитування вона мала повернути позичені кошти у розмірі 15 000 грн і сплачувати проценти у 8388,48 грн, що погоджено у Договорі позики № 75767691. Відповідно до умов Кредитного Договору № 75767691 строк кредитування був погоджений сторонами та становив 64 днів. Доказів того, що позичальник ініціював продовження строку користування позикою та зміну дати повернення всієї суми кредиту у порядку, передбаченому Кредитним Договором № 75767691, матеріали справи не містять. Таким чином, позивач мав право на нарахування процентів за користування позикою лише в межах строку надання позики. Після закінчення строку його дії у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти. Також, з наданого позивачем розрахунку заборгованості ТОВ «ФК Управління активами» за кредитним договором № 75767691 до позову неможливо встановити відповідність порядку нарахування заборгованості (зокрема, процентів і неустойки) та проведення відповідних розрахунків, умовам договору, укладеного між нею та ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», тобто не наданий розрахунок заборгованості первинним кредитором. Відповідач звертає увагу, що наданий позивачем ТОВ «Фінансова компанія управління активами» розрахунок заборгованості за договором № 75767691, підготовлений робітниками компанії - є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків позивача і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум та не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог позивача до відповідачів. Натомість документами, які можуть підтвердити наявність або відсутність заборгованості, а також встановлювати розмір зазначеної заборгованості, можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації, оформлені згідно нормам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», оскільки лише первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій та складені під час здійснення господарської операції - є правовою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій. Проте, позивачем не надано суду первинних бухгалтерських документів відносно видачі кредиту та його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки, та ін.), тому не має підстав вважати, що розмір заборгованості відповідача перед позивачем, а також суми відсотків, зазначені в розрахунку та довідці є правильними. Крім того, відповідач вважає, що позивачем пропущено трьох річний строк позовної давності, оскільки строк кредитного договору укладеного між нею та ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» закінчився ще 29.07.2021. На підставі викладеного відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову. 18.12.2024 судом зареєстровано відповідь на відзив поданий представником ТОВ «Фінансова компанія Управління активами» Кожем`яченко Ю.М. через систему «Електронний суд», у якому остання окрім доводів викладених у позовній заяві вказує, що строк позовної давності позивачем не пропущено, оскільки такий був продовжений у відповідності до п.п. 12, 19 Перехідних положень ЦК України внаслідок введення карантину а згодом воєнного стану. Щодо доказів про перерахування первісним кредитором коштів за договором позики №75767691 від 26.05.2021, то представник позивача зазначає, що до матеріалів справи долучено документ від платіжної системи про перерахування коштів на картковий рахунок відповідача № [NUMBER] , який має статус первинного документа, що підтверджує перерахування коштів. При цьому, доступ до доказів про зарахування коштів на картковий рахунок № [NUMBER] (відкритий в АТ КБ «Приват Банк»), має лише відповідач [PERSON] та безпосередньо АТ КБ «Приват Банк», проте відповідачем не надано належних і допустимих документальних доказів того, що відповідні кошти не були зараховані на її рахунки, або доказів того, що вказаний у договорі рахунок їй не належать. Твердження відповідача, щодо не відповідності наданого позивачем розрахунку заборгованості, представник позивача вважає безпідставними та не обґрунтованими, оскільки відповідач у разі непогодження з відповідним розрахунком суми заборгованості вправі надати відповідні заперечення щодо позовних вимог та здійснити контррозрахунок таких сум, як розрахунок позивача, так і контррозрахунок відповідача повинні бути аргументованими. Доводи відповідача, стосовного того, що вона брала на себе зобов`язання сплатити основне зобов`язання та відсотки в розмірі 1.26% за користування ним, спростовується матеріалами справи, оскільки у пункті 2 Договору позики зазначено, що сума позики у 15000 грн., надається строком на 64 днів під процентну ставку (базова) в день 1.60% (фіксована). Датою повернення позики (останній день) є 29.07.2021. Додатково в зазначеному пункті наведений орієнтовний/попередній графік погашення заборгованості, згідно якого протягом 64 днів застосовується знижена процентна ставка/день 1.26%. Водночас, через неналежне виконання умов Договору позики, нараховані згідно умов Договору позики Проценти було перераховано за базовою/фіксованою процентною ставкою 1,60%, замість 1.26% у відповідності до положень пункту 9.7. Правил. Також за понадстрокове користування позикою (її частиною) за день є процентна ставка 2,70%, яка передбачена у пункті 2 Договору позики. Щодо повідомлення відповідача про відступлення права грошової вимоги за оскаржуваним договором позики, то представник звертає увагу, що у разі не повідомлення боржника Фактором, останній несе негативні наслідки у вигляді сплати Боржником заборгованості на рахунки первісного кредитора (Клієнта), проте не повідомлення не позбавляє Фактора можливості звернутися з позовом до суду та стягнути заборгованість в примусовому порядку. Більше того, відповідач була повідомлена про відступлення права грошової вимоги, про що свідчить позовна заява [PERSON] до ТОВ «Фінансова компанія управління активами» про скасування виконавчого напису нотаріуса. На підставі викладеного представник позивача просить суд позов задовольнити у повному обсязі. У судове засідання представник позивача ТОВ «Фінансова компанія Управління активами» не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, хоча про день та час слухання справи неодноразово повідомлялась у встановленому законом порядку, зокрема шляхом надіслання повісток про виклик до суду до її електронного кабінету в системі «Електронний суд». Відповідач про причини своєї неявки суд не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи не подавала. Суд вважає, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомила, тому відповідно до ст. 223 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів. У зв`язку з неявкою учасників справи, відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до наступного висновку: 26.05.2021 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] було укладено Договір позики (ануїтет) №75767691, який підписано [PERSON] за допомогою електронного підпису одноразового ідентифікатора dhXrp5x658. Згідно п. 1 вказаного Договору, позикодавець ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» зобов`язується передати Позичальнику [PERSON] у власність грошові кошти без забезпечення на погоджений строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Позичальника на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути позику та сплачувати проценти позикодавцю відповідно до умов зазначених у цьому договорі, додатках до нього та правилах, тобто Позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів та сплатити плату від суми позики протягом строку позики згідно Графіка платежів або достроково.. За умовами п. 2 Договору сума позики - 15 000,00 грн, строком на 64 днів, тобто до 28.07.2021 процентна ставка (базова) - 1,6 (фіксована) в день. Проценти за цим Договором нараховуються на залишок Позики згідно Графіка платежів, за кожен день користування Позикою, включаючи дати отримання та повернення. Підписанням Договору позики №75767691 від 26.05.2021, відповідач [PERSON] підтвердила, що вона ознайомилась на сайті https://mycredit.ua/ua/documеnts-license/ з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, що передбачена ст. 12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», до моменту підписання договору вивчила цей Договір та Правила надання грошових коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту, розміщені на сайті https://mycredit.ua/ua/documcnts-license/, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань Сторін та наслідки укладення цього Договору їй зрозумілі (п.п. 5.1, 5.2 Договору). Відповідно до п. 12 Договору, цей договір укладений дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно - телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції та підписано накладенням електронного підпису, одноразовим ідентифікатором. Відповідно до положень ЗУ «Про електронну комерцію» Договір прирівнюється до укладеного в письмові формі. Із Додатку №1 до Договору позики (ануїтет) №75767691 від 26.05.2021 «Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит», який підписаний відповідачем [PERSON] за допомогою електронного підпису одноразового ідентифікатора dhXrp5x658 вбачається, що сума кредиту за договором/погашення суми кредиту становить 15 000 грн, строк кредиту - 64 днів, проценти за користування кредитом - 8388,48 грн, загальна вартість кредиту - 23 388,48 грн. Відповідно до довідки про ідентифікацію ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , з якою укладено Договір) №75767691 від 26.05.2021, ідентифікована ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», шляхом відправки 26.05.2021 о 01 год. 52 хв. одноразового ідентифікатора dhXrp5x658 на електронну пошту frolovaleksandra15@gmail.com. Згідно з листом ТОВ «ФК Фінекспрес» № КД-000000884/ТНПП від 03.10.2024, ТОВ «ФК Фінекспрес» підтверджує прийняття до виконання платіжної інструкції, наданої за допомогою АРІ-інтерфейсу ініціатором платіжної операції ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ»(код ЄДРПОУ 39861924), відповідно до умов договору про переказ коштів №23-01-18/5 від 23.01.2018 р., укладеного між Компанією/ТОВ «ФК ФІНЕКСПРЕС» та ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та завершення наступної платіжної операції, зокрема 26.05.2021, сума 15000 гривень 00 копійок за номером платіжної картки № [NUMBER] , номер платежу 23fdeb3c-9659-4ad3-97d2-a9f98192c412. Оскільки Компанія не здійснює операцій з готівковими грошима, а переказ коштів здійснюється виключно у безготівковій формі, видаткові касові ордери на суму переказу не складаються. Як вбачається із листа АТ КБ «ПриватБанк» №20.1.0.0.0/7-250210/37225-БТ від 17.02.2025 на ім?я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] (IBAN [NUMBER] ). Як вбачається із виписки про рух коштів по банківській картці № [NUMBER] за період з 26.05.2021 по 29.05.2021, 26.05.2021 зараховано переказ коштів на карту [NUMBER] у розмірі 15 000,00 грн. 26.10.2021 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (Клієнт) та ТОВ «Фінансова компанія Управління активами» (Фактор) укладено Договір факторингу №2610, у відповідності до умов якого за цим Договором Фактор передає грошові кошти, що дорівнюють Ціні Продажу, в розпорядження Клієнта за плату, а Клієнт відступає Факторові Права Вимоги до Боржників, зазначених в Реєстрі Заборгованостей (Додаток № 1 до цього Договору), в розмірі Портфеля Заборгованості. Сторони погодили, що до Фактора переходять всі права грошової вимоги, які належали Клієнту за кредитними договорами (Право Вимоги). Пунктами 5.1, 5.2 Договору передбачено, що Клієнт, на підставі даного Договору, з врахуванням п.5.2. цього Договору, відступає Фактору, а Фактор набуває Права Вимоги, та зобов`язується сплатити Клієнту Ціну Продажу згідно розділу 6 цього Договору. З моменту відступлення Прав Вимоги, всі гарантії, надані Боржниками щодо Портфеля Заборгованості, стають дійсними для Фактора та вважаються наданими Фактору. Разом з Правами Вимоги Фактору переходять всі пов?язані з ними права, зокрема, права грошової вимоги щодо нарахованих та неоплачених Боржниками процентів та всі способи забезпечення зобов?язань, пов?язані з Портфелем Заборгованості. Перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги за Портфелем Заборгованості відбувається в момент підписання Актів прийому-передачі Реєстру Заборгованостей (з одночасною передачею Реєстру Заборгованостей в електронному вигляді), після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Портфеля Заборгованості та набуває відповідні Права Вимоги. Підписані Сторонами Акти прийому-передачі Реєстру Заборгованостей (в електронному та паперовому вигляді) підтверджують факт переходу від Клієнта до Фактора відповідних Прав Вимоги та є невід`ємними частинами цього Договору. Акти прийому-передачі Реєстру Заборгованостей (в електронному та паперовому вигляді) підписуються в день укладення цього Договору. З акту прийому-передачі Реєстру Заборгованостей за Договором Факторингу № 2610 від 26.10.2021 та реєстру прав вимог № 2 до Договору Факторингу № 2610 від 26.10.2021, вбачається, що ТОВ «Фінансова компанія Управління активами» набуло право грошової вимоги, в тому числі до відповідача [PERSON] за договором №75767691 від 26.05.2021 на суму 30 888,48 грн, в тому 15 000 грн сума заборгованості за тілом кредиту та 15 888,48 грн - заборгованість за процентами. Частинами 1, 2, 3, 4 та пунктом 4 ч. 5 ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 3 статті 77 ЦПК України визначено, що сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Як вбачається із матеріалів справи Договір позики №75767691 від 26.05.2021 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] укладений в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Враховуючи положення ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Відповідно до ч.1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно із ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З матеріалів справи вбачається, що без ознайомлення з Правилами про порядок надання коштів у позику, подальше укладення електронних договорів кредиту на сайті є неможливим. Даний висновок відповідає змісту постанови Верховного Суду від 07.04.2021 у справі № 623/2936/19. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про належне укладення кредитних договір, шляхом проставляння електронних цифрових підписів сторін. Аналогічна правова позиція сформована у цілому ряді постанов Верховного Суду. Так у постанові від 16.12.2020 у справі № 561/77/19, скасовуючи судові рішення про відмову у позові і ухвалюючи нове про стягнення боргу за кредитним договором, Верховний Суд зазначив, що матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що між сторонами був укладений кредитний договір в електронній формі, умови якого позивачем були виконані, однак відповідач у передбачений договором строк кредит не повернув. Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19 та від 10.06.2021 у справі № 234/7159/20. За таких підстав суд вважає, що відповідно до вимог чинного законодавства між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ та [PERSON] було укладено електронний кредитний договір. Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Згідно ст. 1082 Цивільного кодексу України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Зі змісту вказаної норми вбачається, що виконання боржником грошового зобов`язання фінансовому агенту (фактору) звільняє його від виконання зобов`язань перед клієнтом (первісним кредитором) лише у випадку, коли оплата здійснена з дотриманням правил цієї статті, визначених як частиною першою, так і частиною другою. У відповідності до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.. З огляду на викладене, суд вважає, що позивач підтвердив своє право вимоги за Договором позики №75767691 від 26.05.2021 відповідно до договору факторингу № 2610 від 26.10.2021. Щодо доводів відповідача про неповідомлення її про передачу права вимоги новому кредитору, то суд звертає увагу, що відповідно до вимог статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Згідно статті 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Тлумачення статті 516, частини другої статті 517 ЦК свідчить, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним. Аналогічний висновок зроблено і Верховним Судом України, в постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15. Статтею 525 ЦК України визначає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ч. 1 ст. 526, ч. 1 ст. 527, ч. 1 ст. 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу у строк (термін), встановлений у зобов`язанні. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1)припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3)сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. За змістом статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною першою статті 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Частини 1, 5 ст. 81 ЦПК України визначають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно з ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Так, матеріалами справи підтверджено, що ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія Управління активами» свої зобов`язання за Договором позики №75767691 від 26.05.2021 виконав у повному обсязі. Доводи відповідача [PERSON] з приводу того, що в матеріалах справи відсутні первинні бухгалтерські документи, які б підтверджували факт видачі кредиту суд до уваги не бере, оскільки такі спростовуються наявною в матеріалах справи інформацією ТОВ «ФК Фінекспрес» № КД-000000884/ТНПП від 03.10.2024, а також листом АТ КБ «ПриватБанк» із випискою про рух коштів по банківській картці № [NUMBER] , з яких вбачається, що на банківську картку № [NUMBER] емітовану на ім`я [PERSON] 26.05.2021 було зараховано кошти у розмірі 15 000 грн. З розрахунку суми заборгованості за Договором позики №75767691 від 26.05.2021 укладеним між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та відповідачем [PERSON] за період з 26.05.2021 по 16.09.2024, зробленого ТОВ «Фінансова компанія Управління активами» вбачається, що станом на 16.09.2024 заборгованість відповідача [PERSON] становить 30 120 грн, з яких: 15 000 грн - сума заборгованості за тілом позики; 15 120 грн - сума заборгованості за нарахованими та несплаченими процентами. З розрахунку слідує, що проценти нараховувались 64 дні, за період з 27.05.2021 по 28.07.2021 за ставкою 1,60 % в день. Судом перевірено зазначений розрахунок та суд вважає такий розрахунок арифметично правильним та таким, що відповідає умовам Договору позики №75767691 від 26.05.2021 укладеного між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ та відповідачем [PERSON] . Доводи відповідача [PERSON] з приводу нарахування відсотків поза межами строку договору, суд вважає необґрунтованими, оскільки як вбачається з Договору позики №75767691 від 26.05.2021, сторонами погоджено, що позика надається строком на 64 днів, тобто з 26.05.2021 по 28.07.2021, і саме за вказаний строк відповідачу нараховано відсотки за Договором позики №75767691 від 26.05.2021. Таким чином, судом встановлено, що відповідач [PERSON] взяті на себе зобов`язання своєчасно та в порядку, передбаченому кредитним договором належним чином не виконала та кредитні кошти не повернула, внаслідок чого у неї утворилась заборгованість за Договором позики №75767691 від 26.05.2021, в розмірі 30 120 грн, з яких: 15 000 грн заборгованість за основною сумою боргу; 15 120 грн сума заборгованості за відсотками. З приводу клопотання відповідача про застосування строку позовної давності, суд зазначає наступне. Згідно зі статтею 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). За правилами частини третьої статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові, та застосовується тільки до обґрунтованих позовних вимог. У разі, коли суд дійде висновку, що заявлені позовні вимоги, є необґрунтованими, суд повинен відмовити у задоволенні такого позову саме з цієї підстави (постанова Великої Палати Верховного Суду від 07.11.2018 у справі № 575/476/16-ц (провадження № 14-306цс180)). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) зроблено правовий висновок про те, що оскільки договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу (пункт 59). У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів (пункти 59, 60 постанови). Такий підхід відповідає правовій позиції, сформульованій Верховним Судом України у постанові від 06.11.2013 у справі № 6-116цс13. Аналогічні висновки були сформульовані Верховним Судом України, зокрема, у постановах від 19.03.2014 у справі № 6-20цс14, від 12.11.2014 у справі № 6-167цс14, від 03.06.2015 у справі № 6-31цс15, від 30.09.2015 у справі № 6-154цс15, від 29.06.2016 у справі № 6-272цс16, від 23.11.2016 у справі № 6-2104цс16 і від 14.12.2016 у справі № 6-2462цс16. Встановлено, що сторони погодили строк дії Договору позики №75767691 від 26.05.2021 до 28.07.2021, при цьому згідно з графіком платежів, погашення мало здійснюватися 4 - ма платежами, а саме: 1-ий платіж - 10.06.2021; 2-ий платіж - 26.06.2021; 3-ій платіж - 12.07.2021; 4-ий - платіж 28.07.2021. Як вбачається із наявного у матеріалах справи розрахунку заборгованості [PERSON] за Договором позики №75767691 від 26.05.2021, відповідач у період з 26.05.2021 по 28.07.2021 не здійснила жодного платежу. Таким чином, перебіг строку позовної давності, починався 29.07.2021 та спливав 29.07.2024, а позивач звернувся до суду з даним позовом 05.10.2024 шляхом подання його через систему «Електронний суд». Водночас пунктом 12 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, встановлено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Водночас постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020№ 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19,спричиненої коронавірусомSARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) з 12.03.2020 до 22.05.2020 на всій території України установлено карантин. Надалі, постановами Кабінету Міністрів України цей карантин на території України продовжувався та був відмінений лише з 30.06.2023 на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 № 651. Окрім цього, п. 19 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України визначено, у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. 24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022«Про введення воєнного станув Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022, який неодноразово продовжувався Указами Президента України та який діє на даний час. З огляду на викладене суд вважає, що строк позовної давності в даній справі не пропущений, а тому відмовляє відповідача [PERSON] у застосуванні строку позовної давності. На підставі вищевикладеного, суд розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, вважає, що позов підлягає до задоволення, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за Договором позики №75767691 від 26.05.2021, в розмірі 30 120 грн, з яких: 15 000 грн заборгованість за основною сумою боргу; 15 120 грн сума заборгованості за відсотками. Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн. На підставі наведеного та

Outcome: approved