Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом до відповідача. В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що сторони в період з 04.11.2011 року по 16.02.2021 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням Дарницького районного суду м. Києва 16.02.2021 року. Від шлюбу мають двох дітей. 14.06.2005 року між АКБ "Укрсоцбанк" та відповідачем було укладено кредитний договір, за умовами якого, остання отримала кредит в розмірі 27000 доларів США. Кредитні кошти надавались цільовим призначенням на придбання однокімнатної квартири, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] . Після реєстрації шлюбу та народження дітей відповідач ніде не працювала, а кредитні платежі фактично сплачував позивач від імені відповідача. В період шлюбу сторони виплатили на користь банківської установи 24552 дол. США та 4760 грн., що слід вважати спільним сумісним майном подружжя. Оскільки кв. [ADDRESS] , була визнана судом особистою приватною власністю відповідача, то поділу підлягають кошти сплачені відповідачем по кредиту, які виплачувались сторонами разом в період їх шлюбу. Так як шлюб між сторонами розірваний, то позивач має право на компенсацію половини внесеної сторонами суми, що складає 12276 доларів США,що за курсом НБУ складає 462975,52 грн. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 01.03.2024 року, по справі було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 23.04.2024 року, було витребувано відомості із банківської установи та іпотечного центру про сплату кредитних зобов`язань. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 12.07.2024 року було відмовлено в забезпеченні заявлених позовних вимог. Відповідно до ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 22.07.2024 року, було забезпечено позовні вимоги позивача, шляхом накладення арешту на майно відповідача. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 05.11.2024 року було закрито підготовче провадження у вказані цивільній справі. Відповідач та її представник не погодившись з заявленими позовними вимогами надіслали на адресу суду відзив на позовну заяву. В обґрунтування відзиву зазначено, що предметом позову є стягнення в порядку компенсації з відповідача 12276 доларів США та 2380 грн. Своє право на отримання компенсації позивач обґрунтовує погашенням в період шлюбу кредитних зобов`язань відповідача у сумі 24552,00 доларів США та 4760,00 грн. комісії за кредитним договором від 14 червня 2005 року, укладеним між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» та відповідачем на придбання однокімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] . Зазначену квартиру відповідач придбала на пільгових умовах за програмою молодіжного житлового будівництва з компенсацією процентної ставки комерційного банку за рахунок коштів наданих Державним фондом сприяння молодіжному житловому будівництву, як одинокої молодої матері. 14.06.2005 року між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» та відповідачем були укладені кредитний договір та іпотечний договір. За умовами вказаного кредитного договору від 14.06.2005 року, було видано відповідачу цільовий кредит в сумі 27000,00 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на день укладення договору з розрахунку 505,50 гривень за 100 доларів США становило: 136485,00 гривень. За змістом Іпотечного договору відповідач передала Іпотекодержателю - АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» в іпотеку в якості забезпечення виконання зобов`язань за Договором кредиту однокімнатну квартиру [ADDRESS] . Вартість вищевказаної однокімнатної квартири становила 149480,00 грн., що за офіційним курсом НБУ станом на день укладення договору з розрахунку 505,50 гривень за 100 доларів США становило: 29570,72 доларів США, з яких 2570,72 доларів США було сплачено відповідачем з особистих коштів та 27000,00 доларів США за рахунок кредитних коштів, наданих АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк». Відповідно до умов кредитного договору, відповідач повинна була сплачувати за надані кредитні кошти 13% річних за перший рік, а в подальшому розмір відсотків за користування кредитними коштами переглядається за умовами п.2.6. Договору кредиту. Відповідно до узгодженого у кредитному договорі, графіку погашення заборгованості, відповідач мала сплачувати по 150 доларів США щомісячно до 15 числа кожного місяця, починаючи з липня 2005 року по червень 2020 року включно, з кінцевим терміном повернення заборгованості по кредиту до 13.06.2020 року. 25.06.2005 між відповідачем та Іпотечним центром у м. Києві та Київській області Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» було укладено Договір про надання часткової компенсації відсоткової ставки кредитів комерційних банків від 25.06.2005 року №26-274. Вказаний договір було укладено для надання позичальнику як одинокій молодій громадянці часткової компенсації відсоткової ставки за договором кредиту, укладеного з комерційним банком АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» в Порядку часткової компенсації відсоткової ставки кредитів комерційних банків молодим сім?ям та одиноким молодим громадянам на будівництво (реконструкцію) і придбання житла. Станом на дату укладання кредитного договору 14.06.2005 року, ставка Національного банку України становила 9% річних. В період з 2014 року по 2017 рік, встановлений НБУ розмір облікової ставки був вищим і в повному розмірі покривав відсотки комерційного банку - АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» за користування кредитними коштами. Сплата відсотків за користування кредитними коштами, наданими на умовах кредитного договору здійснювалась за рахунок цільової компенсація наданої особисто відповідачу від Іпотечного центру на виконання зобов?язань. Тому, позивач не має правових підстав для стягнення грошових коштів сплачених в порядку компенсації Державним фондом сприяння молодіжному житловому будівництву, оскільки ці кошти не вносились на погашення кредиту за рахунок спільного сімейного бюджету. Також з моменту отримання кредитних коштів як до укладання шлюбу з позивачем та і після, відповідач здійснювала погашення кредитних зобов`язань за особисті кошти та за допомогою батьків. Позивач не приймав участі у виконанні зобов`язання за кредитним договором. Вважає, що позивачем не доведено в передбаченому законом порядку, що він здійснював погашення зобов`язань відповідача за кредитним договором. В провадженні Дарницького районного суду м. Києва перебував спір між сторонами про поділ майна подружжя. Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 03.11.2023 року у вказаній справі, судом було відмовлено у поділі однокімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] , та встановлено, що відповідач набула право власності на вказану квартиру до укладення шлюбу, тобто вона є її особистою приватною власністю у відповідності до пункту 1 частини першої статті 57 СК України. Вказане рішення суду набрало законної сили та не оскаржувалось сторонами. Позивачем визначено ціну позову у сумі 462 975,52 грн. До стягнення заявлено 12 276,00 доларів США, що за офіційним курсом НБУ, з розрахунку 37,52 гривень за 1 долар США, становить 460595,52 грн. та кошти у сумі 2380 грн. сплаченої комісії за послуги банку. Однак з умов укладеного з відповідачем кредитного договору випливає, що відповідачу було видано цільовий кредит в сумі 27000,00 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на день укладення договору з розрахунку 505,50 гривень за 100 доларів США становило: 136485,00 гривень. Виконання зобов?язань за кредитним договором від 14.06.2005 року здійснювалось у валюті кредиту - доларах США, але витрачались кошти у гривні за курсом, який діяв на день кожного платежу, а не по курсу НБУ 37,52 гривень за 1 долар. Тому, на виконання кредитних зобов`язань не було фактично витрачено 460595,52 грн. Стосовно заявлених до стягнення грошових коштів у сумі 2380 грн. сплаченої комісії за послуги банку у сумі і 4760,00 грн. комісії за договором кредиту не входять до суми грошового боргового зобов?язання, які вносились на виконання кредитного зобов`язання. Наголошує, що цільова компенсація визначалась за програмою молодіжного кредитування і в подальшому надавалась особисто відповідачу, як одинокій молодій громадянці, яка придбала квартиру до шлюбу в особисту власність за рахунок кредитних коштів отриманих за кредитним договором, а не в інтересах сім?ї. Позивач та його представник в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали з викладених у позовній заяві підстав. Наполягали на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась. Про день та час проведення судового засідання повідомлялась в передбаченому законом порядку. Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення заявлених позовних вимог на підставах зазначених у відзиві на позовну заяву. Представник відповідача направила на адресу суду письмові пояснення, в яких зазначила, що позивач не має правових підстав для стягнення грошових коштів сплачених в порядку компенсації Державним фондом сприяння молодіжному житловому будівництву на виконання зобов`язань за кредитним договором, тому що ці кошти не вносились на погашення кредиту за рахунок спільного сімейного бюджету. Крім того, виконання зобов`язань по кредитному договору від 14.06.2005 року здійснювалось у валюті кредиту - доларах США, але витрачались кошти у гривні за курсом, який діяв на день кожного платежу, а не по курсу НБУ 37,52 гривень за 1 долар США. Тому, на виконання кредитних зобов`язань не було фактично витрачено 460595,52 грн. Також, заявлені до стягнення грошові кошти у сумі 2380 грн. сплаченої комісії за послуги банку у складі 4760,00 грн. комісії по кредитному договору не входять до суми грошового боргового зобов`язання, які вносились на виконання кредитного зобов`язання. На запит адвоката Беніцької В.І. Київським Регіональним управлінням Відділення Державної спеціалізованої установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» надано відповідь, згідно якої загальна сума перерахованої цільової компенсації відсоткової ставки згідно кредитного договору укладеного з відповідачем за період з листопада 2011 року по травень 2020 року становить 72544,32 грн., що є власними коштами відповідача. В той же час, погашення кредиту здійснювалося відповідачем у валюті зобов`язання, для чого витрачались кошти у гривні для придбання готівкової іноземної валюти за курсом, який діяв на день кожного платежу. З огляду на зазначене, з урахуванням офіційного курсу Національного банку України до іноземних валют на відповідну дату платежу, загальна сума сплачених грошових коштів за період з листопада 2011 року по травень 2020 року на виконання кредитних зобов`язань становить 436510,70 грн. При цьому, 72544,32 грн. - є власними коштами відповідача, як цільова компенсація відсоткової ставки кредиту. Таким чином, сума сплачена на погашення кредитного зобов`язання за вираховуванням суми компенсації відсоткової ставки становить 369966,38 грн. Зобов`язання за кредитним договором відповідачем починаючи з липня 2005 року по 04.11.2011 рік в межах 6 років та 4 місяці до укладення шлюбу та 8 років 7 місяців під час перебування у шлюбі, здійснювалось відповідачем за особисті кошти за допомоги її батьків. Суд заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши письмові матеріали справи приходить до наступного. Згідно рішення Дарницького районного суду м. Києва від 03.11.2023 року, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя задоволено частково. В порядку поділу майна, що є об`єктом спільної сумісної власності визнано за [PERSON] право власності на частину квартири [ADDRESS] . У задоволенні решти позовних вимог, як і зустрічного позову було відмовлено. Зі з місту вказаного рішення вбачається, що право власності на однокімнатну квартиру, загальною площею 35 квадратних метрів, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] [PERSON] набула до укладання шлюбу із [PERSON] .. Вказана обставина, а також, що квартира була придбана нею за рахунок кредитних коштів, які частково погашались [PERSON] під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі , не змінює правового режиму права особистої приватної власності [PERSON] на квартиру, що виключає можливість її поділу між сторонами. Відповідно до заяви позивача голові правління АТ «Сенс Банк» від 29.11.2023 року, останній просить надати квитанції на оплату [PERSON] зобов`язань по кредитному договору від 14.06.2005 року. На вказаний запит було надано роздруківку про графік платежів відповідача [PERSON] по кредитному договору за період з 01.01.2011 року по 11.06.2020 року. Зі змісту кредитного договору №038/209-к08 від 14.06.2005 року, вбачається, що він був укладений між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] . Предметом вказаного договору є надання позичальнику кредитних коштів в сумі 27000 доларів США, що еквівалентно відповідно до курсу НБУ 135485 грн., на умовах строковості, платності та цільового характеру. Кошти надавались зі сплатою 13% річних та погашення основної суми заборгованості здійснюється до 15 числа кожного місяця згідно графіку. Кредитні кошти надавались на придбання нерухомого майна, яким є однокімнатна квартира загальною площею 35 квадратних метра, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В якості забезпечення позичальником виконання своїх зобов`язань щодо погашення кредиту, сплати процентів, можливих штрафних санкцій, а також інших витрат на здійснення зобов`язань за кредитним договором надавалось в іпотеку нерухоме майно. Згідно довідки ПАТ «Укрсоцбанк» станом на 01.04.2015 року [PERSON] на виконання кредитних зобов`язань сплачено в рахунок погашення кредиту 136600,67 грн., відсотків 164760,87 грн. Залишок заборгованості у валюті кредиту складає 9080,31 долар США. Відповідно до акту про виконання зобов`язань за кредитним договором від 17.01.2018 року, укладеного між Іпотечним центром в м. Києві та Київської області Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву та [PERSON] , було погоджено надання часткової компенсації відсоткової ставки за кредитним договором від 14.06.2005 року, укладеному з ПАТ «Укрсоцбанк» по якому здійснюється часткова компенсація відсоткової ставки. Зі змісту довідки з відділення Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжного житлового будівництва виданої на адвокатський запит, розмір перерахованої цільової компенсації відсоткової ставки згідно Договору №26-274 про визначення часткової компенсації відсоткової ставки кредитів комерційних банків від 25.06.2005 року , загальна сума з листопада 2011 року по травень 2020 року складає 72544,32 грн. Кредит був погашений у травні 2020 року. Згідно відповіді на ухвалу суду з АТ «Сенс Банк» від 28.01.2025 року, до міграції на балансі АТ «Укрсоцбанк» сума отриманої часткової компенсації відсотків від ДСФУ «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» за період з 04.11.2011 року по 04.10.2019 року складає 74927,11 грн. Сума сплачених клієнтом коштів на погашення заборгованості за кредитом за період з 04.11.2011 року по 14.10.2019 року складає 23022,93 доларів США, в гривневому еквіваленті 398092 грн. Після міграції на балансі «Сенс Банку» сума отриманої часткової компенсації відсотків від ДСФУ «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» за період з 15.10.2019 року по 25.06.2020 року складає 1259,75 грн. Сума сплачених клієнтом коштів на погашення заборгованості за кредитом за період з 15.10.2019 року 11.06.2020 року складає 1459 доларів США , що становить у гривневому еквіваленті 37022,35 грн. Згідно зі ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Згідно ч. 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (заява № 26864/03) від 26.06.2008 зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивної і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст. 57 Сімейного кодексу України, особистою приватної власністю дружини , чоловіка є зокрема майно набути ними до шлюбу, а також майно набуте за час шлюбу але за кошти що належали йому особисто. Відповідно до ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Зі змісту ст. 69 СК України, вбачається, що Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Договір про поділ житлового будинку, квартири, іншого нерухомого майна, а також про виділ нерухомого майна дружині, чоловікові зі складу усього майна подружжя має бути нотаріально посвідчений. Відповідно до правової позиції зазначеної у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 12 червня 2023 року у справі №712/8602/19 , у разі укладання кредитного договору та отримання грошей на придбання нерухомості одним із подружжя до укладання шлюбу, за умови подальшого виконання кредитного зобов`язання подружжям під час шлюбу, той із подружжя, який не укладав кредитний договір, після розірвання шлюбу має право на компенсацію половини суми, що вносилась на виконання кредитного зобов`язання. Враховуючи, наведене, суд вважає, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню. Приймаючи до уваги, що під час шлюбу сторонами за кошти спільного сімейного бюджету сплачувались зобов`язання за кредитним договором укладеним відповідачем до шлюбу, позивач має право на компенсацію сплачених коштів. Однак враховуючи, що під час розгляду справи було встановлено, що частину відсоткової ставки, яка підлягала сплаті за укладеним договором кредиту, відповідачу частково компенсував ДСФУ «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву», то вказана сума компенсації є особистими власними коштами відповідача та вказана сума не входить до розміру компенсації на яку має претендувати позивач. Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Гривня є законним платіжним засобом на території України (частина перша статті 192 ЦК України). Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192 ЦК України). Такий порядок встановлено Декретом Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», статтею 5 якого визначено, що операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Разом з тим, у частині другій статті 533 ЦК України встановлено, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається у гривні за офіційним курсом Національного банку України. За правилом частини третьої статті 533 ЦК України використання іноземної валюти як засобу платежу при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається лише у випадку, передбаченому законом (частина друга статті 192 ЦК України). Суд враховує, що виконання зобов?язань за кредитним договором від 14.06.2005 року здійснювалось у валюті кредиту - доларах США, але витрачались кошти у гривні за курсом, який діяв на день кожного платежу, тому заявлені позовні вимоги про стягнення в порядку компенсації сплачених коштів з розрахунку курсу НБУ 37,52 гривень за 1 долар не є належно обґрунтованими. Враховуючи наведене, суд вважає що сума компенсації за сплачених кредитних коштів повинна бути визначена у Національній валюті. Стосовно заявлених вимог про стягнення грошових коштів у сумі 2380 грн., що складає половину від сплаченої комісії за послуги банка у сумі 4760 грн., суд враховує, що вказані кошти не входять до суми боргового забов`язання відповідача, які вносились не виконання кредитних забов`язань, а тому вказані позовні вимоги не є належними та задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать і витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Outcome: partial