Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-04 00:00:00

Заявник [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Тесля П.О. звернулася до суду з заявою про видачу обмежувального припису, заінтересована особа [PERSON] про видачу обмежувального припису. Посилається на те, що заявниця є потерпілою від систематичного домашнього насильства психологічного характеру з боку її колишнього чоловіка [PERSON] , який неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за порушення ст. 173-2 КУпАП постановами Гусятинського районного суду Тернопільської області області від 01.07.2024 року у справі № 596/1144/24, постанови Гусятинського районного суду від 19 вересня 2024 року по справі № 596/1615/24. Зважаючи на те, що [PERSON] й надалі здійснює психологічне насильство над заявницею, просить винести суд обмежувальний припис яким [PERSON] слід заборонити в будь-який спосіб спілкуватися з заявницею та наближатись ближче ніж за два метри до місця її проживання [ADDRESS] . В судове засідання [PERSON] не з`явилася, представник заявниці адвокат Тесля П.О. в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав в повному обсязі та просить їх задоволити. Доповнив, що власником домоволодіння є матір заявниці. В судове засідання [PERSON] не з`явився, належним чином був повідомлений про день, час та місце слухання справи. Відповідно до приписів ч.ч.1,2 ст.350-5 ЦПК України справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. У разі якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису, тому неявка [PERSON] не перешкоджає розгляду справи. Суд, заслухавши представника заявника [PERSON] адвоката Теслі П.О., дослідивши письмові докази по справі, вважає, що вимоги заявниці є підставними і підлягають до задоволення. Відповідно до ст.4 ЦПК Україникожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. З матеріалів справи слідує, що заявниця та заінтересована особа є колишнім подружжям. Рішенням Гусятинського районного суду Тернопільської області від 10.10.2022 року в справі №596/737/22, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Власником житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] є [PERSON] , що слідує з свідоцтва про право на спадщину за законом серії ВМІ №999969 від 09.09.2009 року зареєстрованого в реєстрі за №918, виданого державним нотаріусом Копичинецької державної нотаріальної контори Лотовською О.М. Згідно даних з Єдиного державного демографічного реєстру від 05.03.2025 року за №1173151, №1173151, [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] , [PERSON] 20.11.2024 року знятий з реєстрації в [ADDRESS] . [PERSON] неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства за ст.173-2 КУпАП відносно заявниці, а саме постановою Гусятинського районного суду Тернопільської області від 24 червня 2024 року (справа №596/1119/24); постановою Гусятинського районного суду Тернопільської області від 01 липня 2024 року (справа №596/1144/24) та постановою Гусятинського районного суду Тернопільської області від 19 вересня 2024 року (справа №596/1615/24). Цими судовими рішеннями встановлено неодноразове вчинення [PERSON] домашнього насильства відносно своєї колишньої дружини, та її матері, з якими він спільно проживає та пов`язаний спільним побутом. [PERSON] висловлював словесні образи нецензурною лексикою, образливими словами, погрозами фізичною розправою, проганяв з дому, псував особисті речі, чинив моральний та психологічний тиск. Заявниця посилається на те, що незважаючи на судові рішення, [PERSON] продовжує протиправну поведінку щодо неї, що полягає в здійсненні психологічного насильства. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству". Згідно п. 3 ч. 1 ст. 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Відповідно до ч. 1 ст. 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. Законом визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Верховним Судом у постанові № 753/4405/20 від 12 квітня 2022 року зазначено, що під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Згідно статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. За пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Стаття 26 зазначеного Закону визначає, що право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника мають, зокрема, постраждала особа або її представник. Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будьякий спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Згідно із ч. 3 ст. 26 цього Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У п. 9 ч. 1 ст. 1 згаданого Закону оцінка ризиків це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. У постанові Верховного Суду від 13 січня 2021 року у справі № 369/7782/19 зроблено висновок, що відповідно до частини третьої статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Оцінка ризиків полягає в оцінюванні вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства та загальної оцінки ситуації вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи. Звертаючись до суду, [PERSON] обґрунтовувала підстави для видачі судом обмежувального припису стосовно [PERSON] нормами статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Суд оцінивши доводи заяви, проаналізувавши надані документи, встановив, що [PERSON] , який заявниці приходиться колишнім чоловіком, неодноразово за місцем проживання [PERSON] вчиняв щодо колишньої дружини(та її матері [PERSON] ) домашнє насильство психологічного та економічного характеру, що вбачається із вищенаведених судових рішень Гусятинського районного суду Тернопільської області. Дії [PERSON] полягали у образах нецензурною лексикою, приниженні, погрозах фізичною розправою, чиненні морального та психологічного тиску, що в сукупності вказує на те, що заінтересована особа продовжує вчиняти домашнє насильство щодо [PERSON] , що викликає у постраждалої особи побоювання за свою безпеку та стало причиною її звернення до суду із заявою про видачу обмежувального припису. Заявник [PERSON] з урахуванням та оцінкою наявних ризиків потребує захисту у порядку, передбаченому Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», оскільки ігнорування [PERSON] застосованих судом заходів впливу до нього, дають підстави вважати вірогідним продовження чи повторне вчинення кривдником щодо неї домашнього насильства. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках(ч.1 ст.13 ЦПК України). З огляду на вказані обставини, суд доходить до висновку про необхідність видачі обмежувального припису щодо [PERSON] , [INFO] , жителя [ADDRESS] на строк три місяці та визначити заходи тимчасового обмеження прав в межах заявлених вимог:-заборонити будь-яким чином спілкуватися із заявницею та заборонити наближатися до місця її проживання [ADDRESS] ближче ніж за два метри. Відповідно до ч. 3 ст.350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про обмеження припису відносяться на рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved