Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-16 00:00:00

До Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] , третя особа без самостійних вимог: Орган опіки та піклування Золотоніської міської ради про позбавлення батьківських прав, в якому просить: - позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно її синів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] ; Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що від спільного проживання з відповідачем у них народились два сини: [PERSON] та [PERSON] . З березня 2022 року у зв`язку з окупацією м. Пологи Запорізької області, де проживали сторони з дітьми, вони переїхали у с. Гришківка Золотоніського району Черкаської області на тимчасове проживання. З 11.04.2022 року позивач з дітьми взяті на облік як внутрішньо переміщені особи. Відповідачка у лютому 2023 року виїхала до Польщі, залишивши дітей проживати разом з батьком у с. Гришківка Золотоніського району. На підставі виконавчого листа Золотоніського міськрайонного суду від 05.09.2023 року із [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини всіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи із 22.06.2023 року і до досягнення старшою дитиною повноліття. Проте мати дітей аліментів не сплачує і станом на 01.07.2024 року утворилась заборгованість у сумі 25 525.43 грн. Таким чином мати дітей самоусунулась від їх утримання, не цікавиться життям та здоров`ям синів, не відвідує батьківські збори у шкільному закладі, який відвідують її діти, вихованням, навчанням та утриманням синів займається виключно батько. За таких обставин, вважаючи, що мати дітей ухиляється від обов`язків по їх утриманню та вихованню, не цікавиться та не піклується про здоров`я, фізичний та духовний розвиток синів, [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом. Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 10.09.2024 року відкрито провадження у справі та призначено дату підготовчого засідання. Відповідно до ухвали суду від 04.12.2024 року підготовче провадження у даній справі закрите та призначено дату судового розгляду. У судовому засіданні позивач та його представник повністю підтримали позовні вимоги, повне обгрунтування яких вказано у позовній заяві. Представник третьої особи також підтримала позов, вказавши, що питання позбавлення батьківських прав відповідачки ретельно вивчено на органом опіки та піклування та як наслідок надано висновок про доцільність позбавлення матері батьківських прав стосовно синів. Відповідачка до суду жодного разу не прибула, відзиву на позов не направила, хоча про дату час та місце судового розгляду ставилась судом належним чином. У судовому засіданні допитаний як свідок [PERSON] повідомив суду, що декілька років тому у с. Гришківка почала проживати сім`я переселенців з двома дітками. Потім за словами батька дітей його дружина поїхала за кордон, перестала платити аліменти. Наразі дітьми займається лише батько, діти доглянуті, ходять до школи, в дому охайно, чисто. Сім`я має город, господарство. Мати до дітей не появляється. Вихованням та утриманням дітей займається лише батько. Допитана у судовому засіданні як свідок [PERSON] повідомила, що живе з позивачем на одній вулиці, є головою квартального комітету. Позивач привів до ладу будинок, в якому і проживає із сім`єю. Матір дітей свідок бачила лише один раз у 2022 році, потім вона виїхала. Діти живуть з батьком, який ними опікується, утримує, займається їх вихованням. Заслухавши учасників справи та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, суд зазначає про таке. У відповідності до положень частини 1 статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. У відповідності до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Положеннями частини 1 статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 32 Конституції України передбачено, що ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 12.04.2012 року, [PERSON] народився [INFO] , а його батьками вказані [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 17.12.2013 року, [PERSON] народився [INFO] , а його батьками вказані [PERSON] та [PERSON] . Як вбачається з Витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України № 00040033543 від 09.06.2023 року та № 00040033843 від 09.06.2023 року відомості про батька дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , записані відповідно до ст. 126 СК України, тобто за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. На підставі виконавчого листа Золотоніського міськрайонного суду від 05.09.2023 року із [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини всіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи із 22.06.2023 року і до досягнення старшою дитиною повноліття. Відповідно до Розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 10.07.2024 року ВП [NUMBER]боржник [PERSON] станом на 01.07.2024 року має заборгованість зі сплати аліментів в сумі 26 525 (двадцять шість тисяч п`ятсот двадцять п`ять) гривень 43 коп. Як вбачається з довідок директора КУ «Тарасівська гімназія» від 08.07.2024 року за вих.№ 64, від 08.07.2024 року за вих.№ 65, від 08.07.2024 року за вих.№ 66 [PERSON] 2012 року народження, та [PERSON] , 2013 року народження, навчались у даній гімназії. Навчанням та вихованням дітей цікавився батько, з мамою припинився зв`язок з лютого 2023 року. Батько самостійно виховує синів та підтримує постійний зв`язок з класним керівником. Крім того, начальником та головним спеціалістом Служби у справах дітей, сім`ї, молоді та спорту виконкому Золотоніської міської ради 11 липня 2024 року із [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , були проведені бесіди, зміст яких викладений у протоколах бесіди від 11.07.2024 року. Під час бесіди діти повідомили, що з весни 2022 року вони з батьками переїхали проживати у с. Гришківка. До кінця 2022 року мама проживала з ними, потім поїхала до Польщі на заробітки. З того часу мама з ними не спілкується, не телефонує, до них не приїздить, не вітає з днем народження, не цікавиться ні їх життям, ні навчанням. З Висновку органу опіки та піклування Золотоніської міської ради «Про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] » від 20.08.2024 № 1999 вбачається доцільним з метою захисту законних прав та інтересів дітей позбавити батьківських прав [PERSON] відносно дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною сьомою статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (частина перша статті 155 СК України). Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Із систематичного аналізу положень пункту 2 частини першої статті 164 СК України вбачається, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді цієї категорії справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини (§ 57, § 58). У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Вирішуючи справу, суд виходить з того, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування необхідно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти (пункти 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»). Враховуючи, що у матеріалах справи наявні беззаперечні та достатні докази, які свідчать про винну та свідому поведінку відповідачки щодо ухилення від участі у вихованні дітей, про умисне і свідоме нехтування обов`язками матері, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для позбавлення відповідачки батьківських прав стосовно малолітніх дітей. Згідно з ч. 1 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Частиною другою ст. 166 СК України визначено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у даній справі, суд зазначає про таке. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір за позовну вимогу про позбавлення батьківських прав у сумі 1073.60 грн.

Outcome: approved