Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-10 00:00:00

Заявник [PERSON] , звернувся до суду із заявою про встановлення факту смерті військовослужбовця [PERSON] , [INFO] . Заяву обґрунтовує тим, що заявник є батьком [PERSON] , [INFO] . 16 вересня 2022 року [PERSON] був призваний по мобілізації на військову службу [INFO] , а згодом направлений для проходження навчання до військово частини [NUMBER] ( [ADDRESS] ). Наказом командира ВЧ [NUMBER] № 322 від 25.11.2022 року солдата [PERSON] , старшого стрільця 1 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 5 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону направлено для виконання бойових дій на території України, а саме на територію Донецької області. Враховуючи, що з 07.12.2022 року [PERSON] на зв?язок із рідними не виходив, 24.12.2022 року [PERSON] до Луцького РУП ГУНІ у Волинській області подано заяву про те, що 07.12.2022 року, [PERSON] , [INFO] , військовослужбовець ВЧ [NUMBER] , приймаючи участь у бойових діях, перебуваючи на околицях села Яковлівка поблизу міста Соледар Донецької області, у зв?язку із захистом незалежності внаслідок збройної агресії проти України у період дії воєнного стану на території України, зник безвісти і місце знаходження його на теперішній час невідоме. 25.12.2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості № 12022030580002598 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України. У зв?язку із вищенаведеними обставинами, він звернувся із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту загибелі (смерті) військовослужбовця [PERSON] , під час проходження військової служби під час ведення бойових дій. Визнання даного факту необхідно заявнику для отримання свідоцтва про смерть та з метою реалізації прав на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з загибеллю сина та пільг, передбачених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Ухвалою суду від 16 липня 2024 року заяву [PERSON] про встановлення факту що має юридичне значення прийнято та призначено до розгляду в порядку окремого провадження. 16 вересня 2024 року на адресу суду надійшло клопотання представника заявника про залучення до розгляду справи в якості заінтересованої особи - військову частину [NUMBER] . На підставі ухвали суду від 10 жовтня 2025 року залучено до участі у справі заінтересовану особу - військову частину [NUMBER] . В судовому засіданні заявник та його представник заявлені вимоги підтримали, просили заяву задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] не заперечувала щодо задоволення заяви. Заінтересована особа [PERSON] та її представник [PERSON] заперечували щодо задоволення заяви. [PERSON] вважає, що її чоловік знаходиться в полоні, а тому заперечує щодо встановлення факту смерті [PERSON] . Представник заінтересованої особи військової частини [NUMBER] в судове засідання не з`явився, попередньо подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Заслухавши сторін у справі та їх представників, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заяву слід задовольнити з таких підстав. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як передбачено ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п.3, 5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження, справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою; встановлення фактів, що мають юридичне значення. Як передбачено ч.3 ст.294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Згідно п. 8, 9 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Судом встановлено, що заявник є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 13.11.1985 року (а.с. 17). З витягу із наказу командира в/ч [NUMBER] № 302 від 05.11.2022 року [PERSON] зараховано до списків особового складу в/ч [NUMBER] (а.с. 20). З витягу із наказу командира в/ч [NUMBER] № 322 від 25.11.2022 року солдата [PERSON] , старшого стрільця 1 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу № 5 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону визначено вважати таким, що веде бойові дії на території України (а.с. 21). 04 січня 2023 року [INFO] [PERSON] було направлено сповіщення дружині, про те, що її чоловік старший солдат [PERSON] , 1985 року народження, старший стрілець стрілецького взводу стрілецької роти стрілецького батальйону в/ч [NUMBER] , 10.12.2022 року в ході відбиття штурмових дій противника в районі населеного пункту Підгороднє Донецької області, зник безвісти (а.с.52). Відповідно до роз`яснень, викладених у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Встановлення факту, про який просить заявник необхідно йому для отримання свідоцтва про смерть та з метою реалізації прав на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з загибеллю сина та пільг, передбачених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Відповідно до витягу з наказу командира військової частини [NUMBER] від 18 березня 2023 року № 1198/КП «Про визнання безвісно відсутніми військовослужбовців військової частини [NUMBER] , що зникли під час ведення бойових дій в Донецькій області за період з 06.12.2022 року по 31.12.2022 року» та повідомлення за вих. № 281 від 25.01.2023 року в/ч [NUMBER] вбачається, що [INFO] старший солдат [PERSON] , старший стрілець 1 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 5 стрілецької роти [NUMBER] стрілецького батальйону військової частини [NUMBER] в районі населеного пункту [ADDRESS] здійснював заходи щодо оборони новозайнятих позицій з метою недопущення прориву противника на глибину опорних пунктів першого ешелону. В період з 08 год.44 хв. по 10 год. 05 хв. 10 грудня 2022 року по позиціях Збройних Сил України в районі населеного пункту Підгородне Бахмутського району Донецької області противник здійснював штурмові дії невеликими групами до 30 чоловік, під час яких застосовував звичайну стрілецьку зброю та протитанкові ручні засоби. Збройні Сили України вступили в бій з комбатами. Після закінчення боїв зв`язок зі старшим солдатом [PERSON] відсутній, пошукові заходи результатів не дали, проте і на полі бою у населеному пункті Підгородне та на околицях, тіла військовослужбовця, не знайдено. Під час розбирання руїн та розвалів будинків та захисних споруд після боїв, тіла військовослужбовця також не знайдено. Населений пункт Підгородне Бахмутського району Донецької області станом на сьогодні непідконтрольній Україні. Повідомлень про перебування військовослужбовця у полоні в противника, через групу цивільного військового співробітництва до командування в/ч [NUMBER] не надходили. Відомості про самовільне залишення частини, дезертирство під час бою, добровільну здачу в полон вказаним військовослужбовцем не підтвердилось. Повідомлень з лікувальних закладів на території України про поступлення на лікування старшого солдата [PERSON] на адресу в/ч [NUMBER] не надходили. Повідомлень про перебування тіла військовослужбовця у відділеннях бюро судово-медичної експертизи на території України на адресу в/ч [NUMBER] не надходили та станом на сьогоднішній день з 10.12.2022 року солдату [PERSON] надано правовий статус «безвісно відсутній» в порядку реалізації вимог Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»(а.с. 42-45). Факт загибелі солдата [PERSON] також підтверджується копією запису із журналу бойових дій військової частини [NUMBER] інв. Рз452т/к від 15.10.2022 року, де в записі зробленому 10 грудня 2022 року о 08.44-10.05 год., зазначено, що 10.12.2022 року в районі Підгородне противник здійснив штурмові дії до 30 чоловік з напрямку Покровське, безвісти зник старший солдат [PERSON] . Як вбачається з Витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань за фактом зникнення військовослужбовця в/ч [NUMBER] [PERSON] , органом досудового розслідування Луцьким районним управлінням поліції ГУНП у Волинській області, 25 грудня 2022 року внесено відомості до ЄРДР за № 12022030580002598 за ч.1 ст.115 КК України (а.с. 24). Крім того, факт зникнення безвісти військовослужбовця [PERSON] за особливих обставин підтверджується витягом з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин № 20230526-87 від 26.05.2023 року (а.с. 50) Відповідно до ст.1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" від 12 травня 2015 року №389-VIII, воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень. У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України від 24.02.2022 № 67/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, на території України з 24.02.2022 року введено воєнний стан, термін якого неодноразово продовжено. Факт загибелі солдата [PERSON] також підтверджується показами свідків заслуханих у судовому засіданні. Так, свідок [PERSON] вказав, що 09 грудня 2022 року він прибув разом із військовослужбовцем [PERSON] , для виконання чергування. 10 грудня 2022 року під час несення служби в їхньому місці дислокації стався вибух - прилетів ворожий снаряд. У момент вибуху [PERSON] був повернутий спиною до [PERSON] і не бачив самого моменту ураження. Він почув крик [PERSON] , після чого той впав. Сам [PERSON] отримав поранення. Коли він спробував звернутися до [PERSON] , той не подавав жодних ознак життя і не відповідав. Пізніше по рації надійшло повідомлення, що необхідні ноші, оскільки серед військових є загиблий. Свідок [PERSON] вказав, що він перебував разом із [PERSON] на позиції протягом доби, після чого відбув на іншу позицію для відпочинку. Під час перебування там він отримав від командира інформацію про обстріл позицій, де він раніше знаходився разом із [PERSON] , та про наявність загиблих. 11 грудня 2022 вранці він прибув на місце обстрілу та виявив там тіло [PERSON] . Свідок [PERSON] вказав, що 10 грудня 2022 року приблизно о 16:00 він прибув на позиції, де 9 грудня стався обстріл. На місці удару, в окопі, перебувало тіло військовослужбовця [PERSON] . За його словами, тіло мали евакуювати, але цього не зробили. Обстріл стався по спостережному пункту, де перебував [PERSON] . Він залишався на місці загибелі протягом доби. Свідок підтверджує, що [PERSON] був мертвий. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові № 5 від 31.03.1995 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. У відповідності з частин 3, 4 ст. 49 ЦК України, державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Згідно зі ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація актів цивільного стану у встановлених законом випадках є обов`язковою. Відповідно до ст. 17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Заява про державну реєстрацію смерті подається не пізніше трьох днів з дня настання смерті або виявлення трупа, а в разі якщо неможливо одержати документ закладу охорони здоров`я або судово-медичної установи, - не пізніше п`яти днів. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі: 1) якщо заява надійшла після закінчення одного року з дня настання смерті; 2) встановлення у судовому порядку факту смерті; 3) звернення для реєстрації смерті особи, оголошеної судом померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого, представників органу опіки та піклування, працівників житлово-експлуатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоров`я, де настала смерть, та інших осіб. Пунктом 1 глави 5 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 № 52/5 встановлено, що підставою для державної реєстрації смерті є: лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за №1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; рішення суду про оголошення особи померлою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Таким чином, єдиною підставою для державної реєстрації смерті у даному випадку є рішення суду про встановлення факту смерті. У відповідності до правового висновку викладеного в постанові об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 05.12.2022 в справі №490/6057/19-ц - встановлення факту, що має юридичне значення, щодо загибелі військовослужбовця під час захисту Батьківщини внаслідок збройної агресії російської федерації проти України можливе лише у судовому порядку, оскільки законодавець не визначив іншого, позасудового способу встановлення причинно-наслідкового зв`язку між смертю військовослужбовця та військовою агресією російської федерації. Від встановлення факту загибелі військовослужбовця при виконанні військової служби внаслідок збройної агресії російської федерації проти України залежить виникнення та реалізація особистих та майнових прав заявника, як члена сім`ї загиблого військовослужбовця. Суд вважає, що надані заявником й досліджені судом докази, а також заслухані судом покази свідків в достатній мірі підтверджують факт смерті [PERSON] , [INFO] , який загинув під час виконання обов`язків військової служби, в населеному пункті Підгородне Бахмутського району Донецької області, смерть якого пов`язана із захистом Батьківщини. При цьому день вірогідної смерті [PERSON] точно встановлений [INFO] , який і необхідно визначити днем його смерті. За таких обставин, оскільки заявник фактично просить встановити факт смерті сина, який був військовослужбовцем Збройних Сил України та загинув під час проходження військової служби та ведення бойових дій, що тягне за собою можливі юридичні наслідки, суд приходить до висновку, що вимоги заяви обґрунтовані та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved