Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-03 00:00:00

19.02.2025 року представник заявника подав до суду заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, в якій просить суд встановити факт належності [PERSON] , [INFO] , свідоцтва про право власності на житло від 27 травня 1999 року, виданого виконавчим комітетом Охтирської міської ради. Вимоги мотивує тим, що 27.05.1999 р. виконавчим комітетом Охтирської міської ради заявнику та членам його сім`ї було видано свідоцтво про право власності на житло, відповідно до якого членам родини заявника було передано у спільну сумісну власність квартиру [ADDRESS] . Однак ім`я заявника у свідоцтві помилково зазначено як « [PERSON] » замість вірного « [PERSON] ». Заявник позбавлений можливості в позасудовому порядку виправити помилку в свідоцтві про право власності на житло, тому вимушений звернутися до суду з вказаною заявою. Заявник та його представник в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлені в передбаченому законом порядку, в письмовій заяві представник заявника просить розгляд справи проводити у їх відсутності. Представник заінтересованої особи виконавчого комітету Охтирської міської ради Сумської області в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлений в передбаченому законом порядку, в письмовій заяві просить проводити судові засідання без участі представника заінтересованої особи, позовні вимоги залишає на розсуд суду. Заінтересовані особи [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлені в передбаченому законом порядку, від [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, заяву сина [PERSON] підтримує в повному обсязі. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню зі слідуючи підстав. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року "Про встановлення фактів, що мають юридичне значення" при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Відповідно листа ВСУ 01.01.2012 р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Судом встановлено, що відповідно до паспорта громадянина України [NUMBER] , виданого Охтирським МРВ УМВС України в Сумській області 06.09.2000 р., [PERSON] народився [INFO] в м. Охтирка Сумської області та зареєстрований за адресою [ADDRESS] (а.с. 13-14). В той же час у свідоцтві про право власності на житло від 27 травня 1999 р., виданому виконавчим комітетом Охтирської міської ради, зазначено, що квартира за адресою [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 7). Отже, встановлено, що ім`я заявника, зазначене в свідоцтві про право власності на житло від 27 травня 1999 р., не збігається з ім`ям цієї особи, вказаними в паспорті. Дослідженими в судовому засіданні доказами підтверджується, що свідоцтво про право власності на житло від 27 травня 1999 р. належить саме [PERSON] . Судом встановлено неможливість внесення змін (виправлень) у правовстановлюючий документ в іншому порядку, що підтверджується рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно [PERSON] № 76150066 від 19.11.2024 р. про відмову у проведенні реєстраційних дій (а.с. 6). Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 20 червня 2019 року в справі № 632/580/17 виснував, що юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків. Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне. Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, під час розгляду справ у порядку окремого провадження виключається існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права. Тобто якщо виникнення цивільного права залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. У постанові від 18 січня 2024 року в справі № 560/17953/21 (провадження № 11-150апп23) Велика Палата Верховного Суду наголосила, що до юрисдикції цивільних судів справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам право подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Аналогічні висновки зробив Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду в постановах від 05 червня 2024 року в справі № 557/1535/23 (провадження № 61-1723св24), від 24 квітня 2024 року в справі № 694/2318/23 (провадження № 61-2911св24), від 08 травня 2024 року в справі № 214/4921/23 (провадження № 61-15863св23) та інших. Судом встановлено, що заявник звернувся із заявою про встановлення факту належності йому правовстановлюючого документу - свідоцтва про право власності на житло від 27 травня 1999 року, виданого виконавчим комітетом Охтирської міської ради, так як йому було відмовлено у проведенні реєстраційних дій за заявою [PERSON] про реєстрацію у державному реєстрі нерухомого майна належної йому на праві власності квартири [ADDRESS] . Встановлення факту належності заявнику вказаного правовстановлюючого документу необхідно йому для реалізації його прав власника на володіння та розпорядження належним йому майном, а саме, для проведення його державної реєстрації. Доказів про наявність спору про право, який має розглядатися у порядку позовного провадження, матеріали справи не містять. Проаналізувавши докази у справі в їх сукупності суд вважає, що заявником доведено, що свідоцтво про право власності на житло від 27 травня 1999 року, видане виконавчим комітетом Охтирської міської ради, дійсно йому належить, а тому суд вважає необхідним встановити факт належності [PERSON] , [INFO] , свідоцтва про право власності на житло від 27 травня 1999 р., виданого виконавчим комітетом Охтирської міської ради. На підставі викладеного,

Outcome: approved