Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-02 00:00:00

20 листопада 2023 року ЖБК «ТЕМП-15» звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що ЖБК «ТЕМП-15» забезпечує утримання і експлуатацію багатоквартирного будинку [ADDRESS] , та утримує його прибудинкову територію на підставі відповідних договорів із безпосередніми виконавцями робіт та надавачами послуг. Відповідач є власником квартири [ADDRESS] у вказаному будинку. Остання, як і інші співвласники багатоквартирного будинку [ADDRESS] , зобов`язана щомісяця сплачувати свою частку затверджених загальними зборами ЖБК «ТЕМП-15» внесків на утримання будинку і прибудинкової території. Свої обов`язки зі сплати внесків відповідач не виконує належним чином, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка за період з 01.02.2022 по 01.11.2023 становить 5475 грн.. З урахуванням уточнених позовних вимог (а.с. 99-101) позивач просить суд стягнути із відповідача на користь ЖБК «ТЕМП-15» заборгованість з оплати внесків на управління і утримання будинку та прибудинкової території за період з 01.02.2022 по 01.03.2024 в розмірі 6701,40 грн., інфляційні нарахування в розмірі 622,70 грн., 3% річних у розмірі 201,39 грн., а всього - 7525 грн. 49 коп., а також судові витрати. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 23 листопада 2023 року відкрито провадження та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін (а.с. 93-94). Відповідачу наданий строк на подання відзиву. У судовому засіданні сторони відсутні, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач про причини неявки суд не повідомила, відзиву на позов не подала, з будь-якими клопотаннями до суду не зверталася. Судова повістка, направлена судом по місцю реєстрації відповідача, повернулися до суду з довідкою, в якій причинами повернення зазначено «адресат відсутній за вказаною адресою». Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Отже, зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини п`ятої статті 279 ЦПК України. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу по суті в порядку спрощеного позовного провадження на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи, а також суд ухвалив про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд доходить наступного. Судом встановлено, позивач здійснює управління будинком та надає послуги з утримання і експлуатації багатоквартирного будинку [ADDRESS] , та його прибудинкової території. Як зазначив в позовній заяві позивач, відповідач є власником № 47 в багатоквартирному будинку за вказаною адресою. Відповідно до ч. 1 та ч. 4 ст. 384 ЦК України усі власники (співвласники) квартир та нежитлових приміщень у будинку, спорудженому або придбаному житлово-будівельним (житловим) кооперативом, є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна такого будинку. Спільним майном будинку кооперативу є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку кооперативу, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників будинку кооперативу та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований будинок кооперативу та його прибудинкова територія, з моменту державної реєстрації таких прав відповідно до закону. Управління спільним майном будинку кооперативу здійснюється його співвласниками (незалежно від членства в кооперативі) відповідно до закону. За правилами ч. 4 ст. 319, ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Закон України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» згідно його преамбули визначає особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку, регулює правові, організаційні та економічні відносини, пов`язані з реалізацією прав та виконанням обов`язків співвласників багатоквартирного будинку щодо його утримання та управління. Стаття 7 вказаного Закону визначає обов`язки співвласників багатоквартирного будинку, серед яких, забезпечувати належне утримання та належний санітарний, протипожежний і технічний стан спільного майна багатоквартирного будинку; забезпечувати технічне обслуговування та у разі необхідності проведення поточного і капітального ремонту спільного майна багатоквартирного будинку; використовувати спільне майно багатоквартирного будинку за призначенням; додержуватися вимог правил утримання багатоквартирного будинку і прибудинкової території, правил пожежної безпеки, санітарних норм; своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги. За ч. 2 цієї статті Закону кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника. Пунктом 5 ст. 13 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» встановлено, що співвласники багатоквартирних будинків, утримання яких до дня набрання чинності цим Законом здійснювали житлово-будівельні (житлові) кооперативи, продовжують відшкодовувати витрати на утримання відповідних будинків і споруд та прибудинкових територій таким кооперативам до моменту створення в багатоквартирному будинку об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (у тому числі шляхом реорганізації кооперативу) або прийняття співвласниками рішення про форму управління багатоквартирним будинком. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуги з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема, прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до споживачів житлово-комунальних послуг відносяться індивідуальний та колективний споживачі. Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг визначені статтями 7, 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Обов`язком споживача є оплата житлово-комунальних послуг за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановленні відповідними договорами (пункт 1 та пункт 5 частина 2 статті 7 Закону), а обов`язком виконавця забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, у тому числі шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів; готувати та укладати із споживачем договори про надання комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотриманням умов їх виконання згідно типовим договором ( п. 1, п. 2 ч. 2 ст. 8 Закону). Факт затвердження рішеннями загальних зборів розміру внеску на утримання будинку та прибудинкової території відповідачем не спростований, доказів скасування прийнятих на зборах рішень чи визнання їх недійсними суду не було надано. Таким чином, позивач надав послуги з управління багатоквартирним будинком та утримання прибудинкової території за адресою: [ADDRESS] . Відповідач при цьому, як власник квартири в цьому будинку, є споживачем цих послуг, та зобов`язана за них сплачувати. Відповідач, не надавши відзиву на позовну заяву, не спростувала вказаних обставин. Згідно розрахунку позивача, розмір заборгованості [PERSON] за вказані послуги за період з 01.02.2022 по 01.03.2024 року становить 6701,40 грн. Контррозрахунку суми боргу відповідачем до матеріалів справи не надано. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, у зв`язку з простроченням щодо оплати послуг з управління багатоквартирним будинком та утримання прибудинкової території, відповідач зобов`язаний сплатити на користь позивача інфляційне нарахування та 3 % річних. Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с. 106-107), позивачем нараховано за період з 01.02.2022 по 01.03.2024 інфляційні втрати в розмірі 622,70 грн. та 3% річних в розмірі 201,39 грн.. Разом з тим, 24 лютого 2022 року з 5-30 в Україні відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 №64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, введено воєнний стан, який діє на даний час. Постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» до 29 грудня 2023 року було визначено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги. Ця постанова набрала чинності з дня її опублікування і застосовується з 24.02.2022 до 29.12.2023. Таким чином, слід відмовити у нарахуванні позивачем 3% річних та інфляційних втрат за період з 24 лютого 2022 року по 01 січня 2024 року, стягнувши з відповідача за несвоєчасне внесення плати за надані послуги, за період з 01 лютого 2022 року по 23 лютого 2022 року та з 01 січня 2024 року по 1 березня 2024 року, 3% річних в сумі 33,20 грн. та інфляційні втрати в сумі 6,83 грн.. Контррозрахунку суми 3% річних та інфляційних витрат відповідач суду також не надала. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, а інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 та 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Ураховуючи викладене, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, зважаючи на те, що з боку відповідача не надано суду доказів на підтвердження виконання нею своїх зобов`язань, передбачених законом, по оплаті за надані позивачем житлово-комунальні послуги, суд, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному і повному з`ясуванні обставин справи, приходить до висновку про доведеність обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, а тому позов підлягає частковому задоволенню в такому розмірі: заборгованість зі сплати внесків на управління багатоквартирним будинком та утримання прибудинкової території за період з 01.02.2022 по 01.03.2024 в сумі 6701,40 грн; 3% річних у розмірі 33,20 грн., інфляційні нарахування в розмірі 6,83 грн., за період з 01 лютого 2022 року по 23 лютого 2022 року та з 01 січня 2024 року по 1 березня 2024 року. Позивач також просить стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 3360 грн. та сплачений судовий збір в розмірі 2684 грн.. Згідно з ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч. ч. 3,4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження понесених витрат позивач надав Договір про надання правової допомоги №А/10112022/К-19 від 10.11.2022 року; Акт № 1011 приймання-передачі виконаних робіт (наданий послуг) на суму 3360 грн., в якому зазначено про те, що згідно Договору про надання правової допомоги №А/10112022/К-19 від 10.11.2022 року, проведені роботи/надані послуги з підготовки до розгляду та розгляду справи в суді (професійне правнича допомога) за позовом ЖБК «ТЕМП-15» до [PERSON] про стягнення заборгованості; платіжна інструкція № 08/09/2023 від 08.09.2023 року на суму 1680 грн.; платіжна інструкція № 11/10/2023 від 11.10.2023 року на суму 1680 грн.; розрахунок витрат на правову допомогу від 14.11.2023 року. Таким чином, до матеріалів справи надано підтвердження про понесення позивачем витрат на правову допомогу в даній справі в розмірі 3360 грн.. Матеріали справи не містять клопотання відповідача про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, а підстави для самостійного вирішення судом питання про зменшення цих витрат з урахуванням наведених обставин відсутні. Аналогічні правові висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 04 червня 2019 року у справі № 9901/350/18 (провадження № 11-1465 цс 18); від 19 лютого 2020 року у справі№ 755/9215/15-ц (провадження № 14-382 цс 19); від 08 червня 2021 року у справі № 550/936/18 (провадження № 14-26 цс 21); від 07 липня 2021 року у справа № 910/12876/19 (провадження № 12-94 цс 20). Відповідно до ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи положення ст. 137 ЦПК України, відсутність заперечень відповідача, суд приходить до висновку, що витрати на правничу допомогу пропорційно до задоволених позовних вимог (89,58%) у розмірі 3009,89 грн. слід стягнути з відповідача на користь позивача. З урахуванням часткового задоволення позовних вимог відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог (89,58%) у розмірі 2404,33 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: partial