Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-05 00:00:00

У січні 2025 року позивач [PERSON] звернулася до Сумського районного суду Сумської області із позовною заявою про поділ в натурі частки житлового будинку та земельної ділянки за адресю: [ADDRESS] . У своїй позовній заяві позивач посилається на наступні обставини. Позивач є власником частки житлового будинку садибного типу загальною площею 156,3 кв. м., житловою площею 82,7 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS] . Іншим співвласником зазначеного будинку є відповідач [PERSON] . Фактично зазначений будинок поділений на два окремі ізольовані житлові приміщення, які мають окремі входи, обладнані окремо одне від одного комунікаціями, мають розподілені рахунки на комунальні послуги. Попри бажання позивача одноосібно володіти належним йому майном, відповідач не бажає і не має намірів проводити поділ будинку, брати участь у витратах на його поділ. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.01.2025 року матеріали цивільної справи надійшли в провадження судді Черних О.М. Ухвалою Сумського районного суду Сумської області від 15 січня 2025 року провадження по даній справі відкрито та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. 03 лютого 2025 року від відповідача [PERSON] до канцелярії суду надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON] про поділ в натурі житлового будинку та земельної ділянки. 12 лютого 2025 року ухвалою суду прийнято до спільного розгляду з первісним зустрічний позов\~ [PERSON] до [PERSON] про поділ в натурі житлового будинку та земельної ділянки та об`єднано в одне провадження з первісним позовом\~ [PERSON] до [PERSON] про поділ в натурі частки житлового будинку та земельної ділянки. Зустрічні позовні вимоги обґрунтовано тим, що [PERSON] \~є власником\~ частки\~житлового будинку\~садибного типу\~загальною площею\~156,3\~кв.\~м.,\~житловою площею\~82,7\~кв.м.,\~який розташований\~за адресою:\~ [ADDRESS] .\~Іншим співвласником\~зазначеного будинку\~є відповідач\~ [PERSON] ,\~який звернувся до Сумського районного суду Сумської області з позовною заявою про поділ будинку в натурі, а тому позивач за зустрічним позовом вважає справедливим своє звернення до суду з зустрічною позовною заявою. 05 березня 2025 року до канцелярії суду надійшла письмова заява про розгляд справи без участі відповідача [PERSON] , про підтримання зустрічних позовних вимог та визнання первісного позову. Представник позивача\~- адвокат Давидов А.Г. 06 березня 2025 року подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності та відсутності позивача [PERSON] , позовні вимоги підтримав в повному обсязі та визнав зустрічні позовні вимоги. Відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, всебічно й повно з`ясувавши обставини, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті суд вважає, що позовні вимоги за первісним позовом та зустрічні позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що [PERSON] є власником частки житлового будинку садибного типу загальною площею 156,3 кв. м., житловою площею 82,7 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав (а.с. 8-9). Зазначені обставини підтверджуються витягами з Державного реєстру речових прав. Згідно технічного паспорта на садибу, разом із будинком літ. «А-ІІ» на земельній ділянці розташовані прибудова житлового будинку літ. «а», сарай-кухня літ. «Б», сарай літ. «И», гараж літ. «В», погреби літ. «п/г1» та «п/г2», вбиральні літ. «Г» та «Е», навіси літ. «Д»,«З»,«К», душ літ. «Ж», огорожа №1-3 (а.с. 10-19). Фактично зазначений будинок поділений на два окремі ізольовані житлові приміщення, які мають окремі входи, обладнані окремо одне від одного комунікаціями, мають розподілені рахунки на комунальні послуги. Частину будинку (приміщення А-ІІ) (перший поверх), який складається з тамбуру площею 1,1 м.кв.,коридору площею 10,4 м.кв., кладової площею 1,8 кв.м., кухні площею 9,1 кв.м., житлової кімнати площею 16,1 м.кв., санвузла площею 6,7 кв.м., (другий поверх) -коридору 8,0 м.кв., житлової кімнати 14,3 м.кв., житлової кімнати 14,6 м.кв., туалету 3,3 м.кв. займає позивач. Інша половина будинку (приміщення №1) будинку, яка складається з тамбуру площею 1,1 м.кв.,коридору площею 7,4 м.кв., кладової площею 1,8 кв.м., кухні площею 8,6 кв.м., житлової кімнати площею 16,4 м. кв., санвузла площею 1,3 кв.м., кладової площею 1,3 кв.м., (другий поверх) - коридору 8,3 м.кв., житлової кімнати 10,6 м.кв., житлової кімнати 10,7 м.кв., туалету 3,4 м.кв., використовується відповідачем. Земельна ділянка, на якій розташований житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами приватизована. Інша частина житлового будинку садибного типу загальною площею 156,3 кв. м., житловою площею 82,7 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS] , належить [PERSON] , що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав) (а.с. 75). Між сторонами, співвласниками фактично було встановлено порядок користування житловими приміщеннями, але не дивлячись на встановлений порядок користування житловими приміщеннями, у сторін виникає безліч проблем у оформленні документів, а також у складанні договорів з комунальними службами, у поділі особових рахунків та інше. Право власності має фундаментальний характер, захищається згідно з нормами національного законодавства з урахуванням принципів ст. 1 Першого протоколу доКонвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Держави-учасниці Конвенції зобов`язані поважати право кожного на мирне володіння своїм майном та гарантувати його захист передусім на національному рівні. Зазначене положення в Україні закріплено на конституційному рівні принципом непорушності права власності (ст. 41 Конституції України). Відповідно до ст.\~41\~Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. За ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За приписами ст. ст.\~364,\~367 ЦК України\~кожен із співвласників має право на виділ в натурі частки із майна, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності, а також на поділ спільного майна, за умови, що запропонований варіант поділу є припустимим і технічно можливим без заподіяння шкоди господарському призначенню майна та інтересам інших співвласників. Відповідно до статті 367\~ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Виходячи з аналізу змісту наведених норм права, поняття "поділ" та "виділ" не є тотожними. При поділі майно, що знаходиться в спільній частковій власності, поділяється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються. Згідно з п.7\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 4 жовтня 1991 року «Про практику застосування судом законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок»\~при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. При поділі жилого будинку суд зобов`язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена (ізольована після переобладнання) частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також, які підсобні будівлі передаються власнику. Згідно висновку експерта за результатами проведення будівельно-технічного дослідження №1849 від 27.12.2024 року, відповідно до якого експерт зазначає, виходячи з нормативних вимог поділ житлового будинку літ. «А-ІІ» з прибудовами, надвірними будівлями, що перебувають за адресою: [ADDRESS] в натурі, можливий. Експерт пропонує варіант поділу по сформованому порядку користування житловим будинком з надвірними спорудами, при якому позивачу виділяються (показано синім кольором в додатку №1) наступні приміщення і надвірні будівлі садиби: приміщення житлового будинку літ. «А-ІІ»: 1-й поверх: тамбур «2-1», площею 1,1 м.кв.; коридор «2-3» площею 10,4 м.кв.; кладова «2-2», площею 1,8 кв.м.; кухня «2-5» площею 9,1 кв.м.; житлова кімната «2-4» площею 16,1 кв.м.; 2-й поверх: коридор «2-7» площею 8,0 м.кв.; житлова кімната «2-8» площею 14,3 м.кв.; житлова кімната «2-9» площею 14,6 м.кв.; туалет «2-10» площею 3,3 м.кв. Приміщення прибудови літ «а»: санвузол «2-6», площею 6,7 кв.м. Господарські споруди: частина сараю літ. «Б», площею в основі 63,1 кв.м, сарай літ. «И», погріб літ. «п/г2», душ літ. «Ж», вбиральня літ. «Г», гараж літ. «В», навіс літ. «З», навіс літ «К», огорожа №1, 3. Решта будинку та господарських надвірних будівель виділяються відповідачу [PERSON] (показано рожевим кольором у додатку №1) (а.с. 20-61). Беручи до уваги те, що сторони не врегулювали спір по поділ будинку в досудовому порядку, але досягли згоди щодо такого поділу шляхом визнання позовних вимог, суд вважає за можливе поділити будинок в натурі саме в судовому порядку. У постанові Верховного Суду України від 17 лютого 2016 року у справі № 6-1500цс15 зазначено, що\~стаття 358 ЦК України\~свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд. При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників щодо спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном. Суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників. Подібні за змістом висновки викладені у постановах Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 363/928/16 (провадження № 61-24395св18), від 26 травня 2021 року у справі № 750/11539/18 (провадження № 61-15087св20), від 12 серпня 2021 року у справі № 644/5579/19 (провадження № 61-5255св20), від 08 вересня 2021 року у справі № 761/44705/19 (провадження № 61-10474св21), від 15 вересня 2021 року у справі № 719/637/20 (провадження № 61-11437св21). Згідно з ч. 1\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно\~статтею 95 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до переконання про наявність законних підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] та задоволення зустрічних позовних вимог [PERSON] про поділ будинку в натурі.

Outcome: approved