Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-09 00:00:00

Управління Державного агенства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Харківській області звернулося до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: Богодухівська міська рада Харківської області про відшкодування шкоди, заподіяної водним біоресурсам, за яким просить: стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] , заподіяну шкоду водним біоресурсам у розмірі 76 636 гривень на користь Богодухівської міської ради та судовий збір у розмірі 3\~028 грн. Свої вимоги мотивує тим, що у ході рибоохоронної роботи проведеної рейдової групою Харківського рибоохоронного патруля, державними інспекторами складено протоколи про адміністративне правопорушення від 09.07.2024 серія ХА №000058 та серія ХА №000070 про те, що гр. [PERSON] разом із [PERSON] ловили раків на ставку ФГ «Віра» на р.Березівка біля с.Куп`єваха Богодухівського району Харківської області забороненими для любительського рибальства знаряддями ятерами (2шт.) та вловили раків у кількості 23 шт. загальною вагою 1,0кг. Вказаними діями порушили підпункт 1 пункту 1 розділу IV Правил любительського рибальства, затверджених наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України №700 від 19.09.2022 за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.4 ст.85 КУпАП, завдавши рибному господарству України збитки на загальну суму 76 636 грн. Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 28 листопада 2024 року відкрито провадження у справі, розгляд якої визначено проводити в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 23 січня 2025 року підготовче провадження в справі закрито та призначено справу до судового розгляду. Позивач - Управління державного агентства меліорації та рибного господарства у Харківській області в судове засідання не з`явився, надав лист, відповідно до змісту якого позовну заяву підтримує у повному обсязі та просить суд її задовольнити, справу просив розглядати без участі представника Управління. Відповідачі по справі та їх представник в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце слухання справи були повідомлені, причини неявки суду не повідомили. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходило, відзив на позовну заяву до суду також не надходив. Представник третьої особи Богодухівської міської ради Харківської області в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений, надав заяву про розгляд справи без участі представника міської ради, уточнив, що у вирішенні справи по суті не заперечує проти позову управління. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, як такий, що знайшов своє повне підтвердження з наступних підстав. Статтею 15\~ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.4\~ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної у позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Згідно із ч.1 ст.19\~ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється у порядку іншого судочинства. Частиною 1 статті 79\~ЦПК України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст.\~80\~ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з ч. ч. 1, 5, 6 ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності з вимогами ч. 6 ст.\~82\~ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ст.\~89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, до кола судових документів, обов`язкових для суду, який розглядає справу про правові наслідки дій або бездіяльності особи, закон відносить також і постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, яка має преюдиційний характер щодо питань, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Судом встановлено, що\~відповідно до протоколів про адміністративні правопорушення ХА 000050 та ХА000070 встановлено, що 09.07.2024р. о 07:00 гр. [PERSON] разом із гр. [PERSON] ловив раків на ставку ФГ «Віра» на р.Березівка біля Куп`сваха Богодухівського району Харківської області забороненими для любительського рибальства знаряддями лову ятерами 2 (два) шт. та виловили раків в кількості 23 шт. загальною вагою 1 кг. Вказаними діями гр. [PERSON] та гр. [PERSON] порушили р.4 п.1 п.п.1 Правил любительського рибальства. Відповідно до Розрахунку матеріальної шкоди, завданої [PERSON] , протокол №000058 від 9 липня 2024р спільно з гр. [PERSON] , протокол №000070 від 09 липня 2024р., внаслідок незаконного вилову раків у кількості 23 екземплярів Управлінню державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Харківській області було заподіяно шкоду на суму 76636 грн. Постановами Богодухівського районного суду Харківської області від 17 вересня 2024 у справах №613/1219/24, №613/1229/24, визнано [PERSON] , [PERSON] винними у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.4 ст.85 КУпАП\~та застосовано адміністративні стягнення у вигляді штрафів у розмірі 340 грн., без конфіскації незаконно виловлених живих ресурсів на користь держави та судовий збір у сумі 605 грн. 60 коп. Вказані постанови суду останніми не оскаржувалися та набрали законної сили. Відповідно до ч.4 ст.63\~Закону України\~«Про тваринний\~світ» громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу, в порядку і розмірах, встановлених законодавством. Згідно ст. ст. 68, 69\~Закону України\~«Про охорону\~навколишнього природного\~середовища» підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забрудненням навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. Виходячи з положень ч. 1 ст.\~1166\~ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст.\~20\~Закону України\~«Про рибне\~господарство,\~промислове рибальство\~та охорону\~водних біоресурсів» - шкода, завдана рибному господарству внаслідок знищення або погіршення стану водних біоресурсів та середовища їх перебування внаслідок господарської та іншої діяльності, підлягає відшкодування за рахунок осіб, які безпосередньо здійснювали або замовляли здійснення такої діяльності. Положеннями ст.37\~Закону України\~«Про рибне\~господарство,\~промислове рибальство\~та охорону\~водних біоресурсів» водні біоресурси, що знаходяться у внутрішніх водних об`єктах, територіальному морі, у виключній (морській) економічній зоні України, на континентальному шельфі, є об`єктами права власності Українського народу, від імені якого права власника на ці ресурси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування у межах, визначених Конституцією України та законами України. Відповідно до ст.\~10\~Закону України\~«Про рибне\~господарство,\~промислове рибальство\~та охорону\~водних біоресурсів» посадові особи органів рибоохорони центрального органу виконавчої влади у галузі рибного господарства мають повноваження подавати позови про відшкодування шкоди, заподіяної суб`єктами господарювання та громадянами, внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів. У відповідності до вимог ч. 4ст.\~263\~ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Так у постанові від 10 січня 2019 року (справа № 541/307/17) Верховний Суд визнав обґрунтованими судові рішення судів попередніх інстанції щодо можливості стягнення спричиненої незаконним виловом риби шкоди на користь сільської ради за відповідним позовом Державної екологічної інспекції. Таким чином, судом встановлено, що діями відповідачів порушено законодавство про охорону навколишнього природного середовища, а тому суд приходить до висновку, що позивачем доведені позовні вимоги, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі ст.141\~ЦПК України стягненню з відповідачів на користь позивача підлягають судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду у вигляді судового збору в розмірі 3028 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved