Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до [PERSON] , Ужгородської міської ради та приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Матей Руслани Іванівни про визнання недійсним правочину, визнання протиправним та скасування рішення Ужгородської міської ради, згідно з яким просить визнати заяву [PERSON] , посвідчену приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Матей Русланою Іванівною, та зареєстровану у реєстрі за № 2652 від 11.10.2006р. недійсним правочином; визнати протиправним та скасувати п.4 рішення IV сесії Ужгородської міської ради V скликання 23.11.2007р. № 531 «Про надання, відмову у наданні та приватизацію земельних ділянок» в частині передачі земельної ділянки» у приватну власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд: - [PERSON] пл. 0, 0509 га по [ADDRESS] . Свої позовні вимоги обґрунтовує наступним. Будинок за адресою: [ADDRESS] складається з двох квартир, що належать: квартира [ADDRESS] - [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 302570089 від 13.06.2022р.; квартира [ADDRESS] - [PERSON] та [PERSON] . Згідно технічної характеристики квартири [ADDRESS] , загальна площа присадибної земельної ділянки за адресою [ADDRESS] складала 455 м.кв. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 28.03.2007р., виданого виконавчим комітетом Ужгородської міської ради № 93 кв. [ADDRESS] загальною площею 70,80 м.кв. була приватизована на праві приватної, спільної, сумісної власності на двох осіб: [PERSON] та його племінника [PERSON] . [PERSON] помер [INFO] , позивач [PERSON] та рідна сестра померлого [PERSON] , вступили у спадщину 09.11.2013р., та є співвласниками кв. [ADDRESS] . На початку 2021р. під час сварки [PERSON] з позивачем через його самовільну добудову до буд. [ADDRESS] , коли позивач заявив, що має намір приватизувати свою частку присадибної земельної ділянки і його добудова буде цьому заважати, [PERSON] повідомив, що вся земельна ділянка ним давно приватизована за рішенням Ужгородської міської ради. Позивач усно звернувся до Ужгородської міської ради з питанням чи дійсно приватизована присадибна земельна ділянка буд. [ADDRESS] . Йому підтвердили, що дійсно приватизована. Позивач звернувся письмово 23.01.2021р. до виконкому Ужгородської міської ради з запитом про надання рішення міської ради щодо приватизації [PERSON] присадибної земельної ділянки буд. [ADDRESS] та документів, на підставі чого таке рішення було винесено. Виконком Ужгородської міської ради листом-відповіддю № 128/03-23 від 30.03.2021р. надав матеріали до рішення IV сесії Ужгородської міської ради V скликання 23.11.2007р. № 531 «Про надання, відмову у наданні та приватизацію земельних ділянок» в частині передачі у приватну власність земельних ділянок» в частині передачі у приватну власність земельної ділянки гр. [PERSON] площею 0,0509 га по [ADDRESS] , в тому числі було надано і архівний витяг самого рішення Ужгородської міської ради IV сесії Ужгородської міської ради V скликання від 23.11.2007р. № 531. Серед доданих матеріалів до листа-відповіді виконкому Ужгородської міської ради від 30.03.2021р. № 128/03-23 були: копія заяви [PERSON] , посвідченої приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Матей Русланою Іванівною, та зареєстрований у реєстрі за № 2652 від 11.10.2006р.; копія заяви [PERSON] від 19.10.2007р. міському голові про передачу безкоштовно у приватну власність земельну ділянку, розташовану в [ADDRESS] , площею 0,0509 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд; копія кадастрової справи на земельну ділянку власника гр. [PERSON] [ADDRESS] ; копія витягу генплану; копія ситуаційного плану; копія листа виконкому Ужгородської міської ради від 24.09.07 № П2586/02-6 гр. [PERSON] , про не заперечення постійною депутатською комісією проти передачі у приватну власність земельної ділянки за адресою [ADDRESS] ; копія архівного витягу рішення IV сесії Ужгородської міської ради V скликання 23.11.2007р. № 531 «Про надання, відмову у наданні та приватизацію земельних ділянок» в частині передачі у приватну власність земельних ділянок»; копія акта погодження меж земельної ділянки; копія довідки КП «Бюро технічної інвентаризації м.Ужгорода» від 10.09.2007р. № 3748 про кв. [ADDRESS] , зареєстрована за громадянином [PERSON] . З наданих додатків до листа виконкому Ужгородської міської ради № 128/03-23 від 30.03.2021р. вперше дізнався про зміст рішення Ужгородської міської ради від 23.11.2007р. № 531 та матеріалів до нього. Так, згідно заяви [PERSON] , посвідченої приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Матей Русланою Іванівною, та зареєстрований у реєстрі за № 2652 від 11.10.2006р., [PERSON] не заперечує проти приватизації земельної ділянки [ADDRESS] , громадянином [PERSON] , і те, що він не бажає використати своє право на приватизацію згаданої вище земельної ділянки. Вважає, що п.4 рішення Ужгородської міської ради IV сесії V скликання № 531 від 23.11.2007р. є протиправним з наступних підстав. На момент винесення рішення Ужгородської міської ради IV сесії V скликання № 531 від 23.11.2007р. позивач проживав разом з рідним дядьком [PERSON] у квартирі [ADDRESS] , яка належала йому та [PERSON] на праві приватної спільної сумісної власності згідно свідоцтва про право власності від 28.03.2007р., виданого виконавчим комітетом Ужгородської міської ради № 93. [PERSON] на момент підписання заяви, посвідченої приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Матей Русланою Іванівною, та зареєстрованою у реєстрі за № 2652 від 11.10.2006р. про те, що він не заперечує проти приватизації земельної ділянки [ADDRESS] , громадянином [PERSON] , і те, що він не бажає використати своє право на приватизацію згаданої вище земельної ділянки, мав стійкий психічний розлад - 2 група інвалідності (ВСЛ псих. пожиттєво) встановлена з 01.01.1999р. відповідно розпорядження № 600071 від 5.05.2004р. Ужгородського ГУ ПСЗН. Згідно довідки ТОВ «ОІР-сервіс» від 11.10.2005р. № 1881 позивач та [PERSON] проживали разом у квартирі [ADDRESS] . Оскільки [PERSON] мав стійкий психічний розлад і потребував стороннього догляду, позивач здійснював за ним догляд. У період з 01.05.2001 по 30.04.2003 та з 01.04.2004 по 31.03.2006 позивач отримував допомогу по догляду за [PERSON] , як за особою з інвалідністю II групи внаслідок психічного розладу. [PERSON] як сусід знав про стійкий психічний розлад [PERSON] , і скориставшись його безпорадним станом у відсутність позивача організував підписання заяви [PERSON] , посвідченої приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Матей Русланою Іванівною, та зареєстрований у реєстрі за № 2652 від 11.10.2006р., згідно якої [PERSON] не заперечує проти приватизації земельної ділянки [ADDRESS] , громадянином [PERSON] , і те, що він не бажає використати своє право на приватизацію згаданої вище земельної ділянки. Як співвласникам будинку, земельна ділянка, на якій розташований багатоквартирний будинок в силу ст. 89 ЗК України належить до спільної власності власників квартир. Такі земельні ділянки передаються у власність або користування співвласникам багатоквартирного будинку, які й визначають порядок користування земельними ділянками (ст. 42 ЗК України). Позивач набув в порядку спадковості за померлим [PERSON] частину квартири [ADDRESS] , і тому його відмова від приватизації земельної ділянки порушила права позивача щодо приватизації земельної ділянки [ADDRESS] в тій пропорційній частині квартири яку він успадкував. Рішення Ужгородської міської ради 23.11.2007р. № 531 прийнято з урахуванням заяви [PERSON] , посвідченої нотаріусом від 11.10.2006р., уся земельна ділянка належна до будинку [ADDRESS] площею 0,0509 га, приватизована одноособово [PERSON] . [PERSON] на момент підписання заяви про те, що він не заперечує проти приватизації земельної ділянки [ADDRESS] , громадянином [PERSON] , і те, що він не бажає використати своє право на приватизацію згаданої вище земельної ділянки не усвідомлював значення своїх дій, не міг керувати ними та розуміти наслідки вказаних дій з урахуванням стану здоров`я. Наведене свідчить про відсутність його волевиявлення, яке було спрямоване на настання юридичних наслідків - позбавлення себе отримати на праві власності частку земельної ділянки, належної до будинку за адресою [ADDRESS] . Вважає, що заява [PERSON] , посвідчена приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Матей Русланою Іванівною, та зареєстрована у реєстрі за № 2652 від 11.10.2006р., є недійсним (оспорюваним) правочином. Окрім того позивач на момент винесення рішення Ужгородської міської ради від 23.11.2007р. № 531 був співвласником кв. [ADDRESS] загальною площею 70,80 м.кв. і мав особисте право згідно ст. 120 ЗК України на приватизацію частки земельної ділянки належної до будинку за адресою [ADDRESS] . [PERSON] подав заяву Ужгородській міському голові 19.10.2007р. з проханням передати йому безкоштовно у приватну власність усю земельну ділянку площею 0,0509 га за адресою [ADDRESS] , не зазначивши, що співвласником будинку є ще і позивач, а міська рада незаконно прийняла рішення від 23.11.2007р. № 531, яким уся земельна ділянка, належна до будинку [ADDRESS] площею 0,0509 га, приватизована одноособово [PERSON] . Всупереч діючим на час винесення рішення Ужгородської міської ради від 23.11.2007р. № 531, нормам ЗК України про те, що приватизація земельної ділянки могла відбутися лише у спільну сумісну власність співвласників квартир у будинку, а в разі застосування положень статті 120 ЗК України право власності на відповідну земельну ділянку визначалося пропорційно до часток осіб у праві власності житлового будинку, [PERSON] приватизував усю належну до будинку земельну ділянку. Тобто п.4 рішення Ужгородської міської ради від 23.11.2007р. № 531 про приватизацію усієї земельної ділянки за адресою [ADDRESS] на користь [PERSON] порушило права, передбачені ст.120 Земельного кодексу України, інших співвласників будинку, а саме: померлого [PERSON] та позивача. Вважає, що необхідно визнати протиправним та скасувати п.4 рішення Ужгородської міської ради від 23.11.2007р. № 53 в частині передачі у приватну власність громадянам для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд: [PERSON] пл. 0,0509 га по [ADDRESS] , та визнати пов`язану з цим рішенням заяву [PERSON] , посвідчену приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Матей Р.І., та зареєстровану у реєстрі за № 2652 від 11.10.2006р. недійсним правочином. Підстав для застосування строків позовної давності не має, оскільки про оспорюваний правочин - нотаріально посвідчену заяву [PERSON] від 11.10.2006р., та про рішення Ужгородської міської ради від 23.11.2007р. № 531 дізнався лише з листа виконкому Ужгородської міської ради від 30.03.2021р. № 128/03-23, а з позовом звертаюся у жовтні 2022р. в межах строку позовної давності - три роки згідно ст.257 ЦКУ. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.10.2022 позовну заяву залишено без руху. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28.11.2022 справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено проводити за правилами загального позовного провадження. Відповідач надав відзив на позовну заяву, у якому заперечує проти позовних вимог, просить застосувати строк позовної давності з наступних підстав. 11.10.2006 року [PERSON] подав нотаріальну заяву про те, що не заперечує проти приватизації земельної ділянки [ADDRESS] , громадянином [PERSON] , та не бажає використати своє право на приватизацію згаданої вище земельної ділянки. Дану заяву посвідчила приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Матей Р.І., яка засвідчила справжність підпису [PERSON] , що вчинений в її присутності відповідно до п. 13 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 20/5 від 03.03.2004 року. Таким чином, приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Матей Р.І., переконавшись в дієздатності фізичної особи [PERSON] , встановивши його особу, посвідчила заяву за реєстраційним номером 2652. Більше того, при вчиненні підписом [PERSON] у приватного нотаріуса була і його сестра [PERSON] . Дієздатність [PERSON] не була обмежена, недієздатним визнаним він не був. Крім того, відповідно до листа Департаменту соціальної політики Ужгородської міської ради № 908/3401-12 від 18.06.2021 року, на момент вчинення заяви 11.10.2006 року та до дати смерті [PERSON] [INFO] , позивач не отримував допомогу по догляду/не здійснював постійний догляд за [PERSON] . Позивач в період 2005-2007 рр. зловживав алкогольними напоями, а після припинення догляду взагалі не з`являвся та перестав навідувати [PERSON]. 19.10.2007 року відповідач подав пакет документів для приватизації земельної ділянки до Ужгородської міської ради - питання позивача було розглянуто на постійній депутатській комісії, про що повідомили позивача листом № П-2586/С2-6 від 24.09.2007 року. В подальшому було розглянуто на сесії Ужгородської міської ради та прийнято відповідне рішення відповідно до норм п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування». Виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: 34) вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин. У квітні 2011 року позивач звертався до різноманітних державних органів - Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Закарпатській області, так і до прокуратури м. Ужгород. Відповідно до відповіді Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Закарпатській області від 29.04.11 № 7/7-840 на № 591/01-20-Н від 07.04.11 року адресованого заявнику [PERSON] , позивач знав про наявність порушеного права, особу яка його порушила ще в квітні 2011 року, коли безпосередньо звертався із скаргою до Інспекції ДАБК у Закарпатській області та отримав відповідь за результатами свого звернення, позивачеві роз`яснювалося право на звернення до суду в разі вбачання порушення свого права власності. Просить застосувати суд наслідки сплив позовної давності до позовних вимог, в т.ч. щодо рішення Ужгородської міської ради V склив 531 «Про надання, відмову у наданні та приватизацію земельних ділянок». Позивач подав відповідь на відзив, згідно з яким просить розглянути справу за наявними матеріалами. Вказує, що присутність сестри [PERSON] у нотаріуса свідчить про те, що самостійно [PERSON] не приймав рішення про відмову від приватизації земельної ділянки, відповідач знав про психічний розлад [PERSON] , отримувана допомога не впливала на психічний стан останнього, нікчемними є посилання на не проживання позивача з [PERSON] , що підтверджується паспортом, чинною була редакція ст. 120 Земельного кодексу України, лист ДАБК від 29.04.2011 не отримував, таке є припущенням, з усного повідомлення [PERSON] на початку 2021 року стало відомо про приватизацію земельної ділянки. Представник відповідача подав заперечення, згідно з якими просить відмовити у задоволенні позову, зазначивши наступне. 07.04.2011 року позивач звернувся до Інспекції ДАБК у Закарпатській області зі скаргою на [PERSON] 20.04.2011 року - відбулася перевірка за адресою [ADDRESS] . 20.04.2011 року видано припис № 560 щодо зобов`язання [PERSON] припинити будівельні роботи. 27.04.2011 року винесено постанову про накладення адміністративного стягнення та накладено штраф на [PERSON] 29.04.2011 року Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Закарпатській області 29.04.11 № 7/7-840 на № 591/01-20-Н від 07.04.11 року, адресованого заявнику - [PERSON] ( [ADDRESS] ) надала відповідь. У відповіді на відзив від 28.02.2023 року за підписом [PERSON] зазначено: «Мені було відомо від працівників інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Закарпатській області, що [PERSON] притягнули до адміністративної відповідальності - стягнули з нього штраф та зобов`язали оформити проектну та дозвільну документацію... (абз. 5 ст. 3)». Таким чином, позивач знав на про наявність порушеного права 07.04.2011 року, коли безпосередньо звертався із скаргою до Інспекції ДАБК у Закарпатській області, знав про результати розгляду свого звернення та отримував відповідь за результатами свого звернення, також знав про особу-порушника свого права. Позивачеві роз`яснювалося право на звернення до суду в разі вбачання порушення свого права власності. Твердження позивача щодо неотримання листа, відсутності поштових скриньок, викрадення листа відповідачем ( [PERSON] та його мати контролюють усю пошту, яка через них фактично не доходить) є надуманими та не відповідають реальним обставинам справи. Позивач подав клопотання про відхилення заперечення, згідно з яким вказав, що [PERSON] мав стійкий психічний розлад. Щодо строків позовної давності зазначив, що представник відповідача [PERSON] адвокат Куруц А.А. посилається на те, що [PERSON] був обізнаний з тим, що [PERSON] отримав державний акт на право власності на земельну ділянку, серія ЯД №545585 від 03.04.2008р. і ці відомості стали відомі йому з листа Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Закарпатській області за № 29.04.11 № 7/7-840 на № 591/01-20-Н від 07.04.11 року, адресованого заявнику - [PERSON] ( [ADDRESS] ). Проте такі відомості [PERSON] ні [PERSON] , ні його представнику адвокату Куруц А.А. не надавав, оскільки такого листа не отримував. До відзиву [PERSON] в "особі його представника адвоката Куруд А.А. додана копія державного акта на право власності на земельну ділянку, серія ЯД №545585 від 03.04.2008р. і це було перша інформація про наявність у [PERSON] . Державного акту на земельну ділянку. У доданому до відзиву копії листа Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Закарпатській області за № 29.04.11 № 7/7-840 на № 591/01-20-Н від 07.04.11 року зазначені адресати [PERSON] та [PERSON] . Надання суду копії такого листа ДАБК за № 29.04.11 № 7/7-840 на № 591/01-20-Н від 07.04.11р. свідчить лише про те, що його отримав [PERSON] і жодним чином не підтверджує отримання такого листа [PERSON] . Такого листа не отримував. Імовірно через те, що ні позивач, ні [PERSON] не мають поштових скриньок, пошту листоноші кладуть при вході в будинок на сходи, а [PERSON] та його мати контролюють усю пошту позивача. Фактично пошта до позивача не доходить. Можливо поштові надходження не доходять з інших причин. Можливо цей лист ДАБК взагалі не направляла позивачу. Позивачу було відомо з усного повідомлення від працівників Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Закарпатській області, що [PERSON] притягнули до адміністративної відповідальності - стягнули з нього штраф, та зобов`язали оформити проектну та дозвільну документацію, і окрім того, про це кричав [PERSON] у дворі. Тому позивачу дійсно з усного повідомлення [PERSON] на початку 2021р. стало відомо про те, що [PERSON] приватизував усю земельну ділянку по [ADDRESS] . Позивачу навіть не було відомо до моменту подання позову чи оформлений [PERSON] . Державний акт на земельну ділянку, за адресою: [ADDRESS] і тому в позовний заяві не просив визнати недійсним Державний акт на земельну ділянку. Отримання листа ДАБК за № 29.04.11 № 7/7-840 на № 591/01-20-Н від 07.04.11р. є припущенням представника [PERSON] . Відповідно строк позовної давності за позовом по цій справі розпочався з моменту, коли позивач довідався про п.4 рішення IV сесії Ужгородської міської ради V скликання 23.11.2007р. № 531 «Про надання, відмову у наданні та приватизацію земельних ділянок» в частині передачі земельної ділянки» у приватну власність для будівництва та обслуговування житлового будинку,- господарських будівель та споруд: [PERSON] пл. 0, 0509 га по [ADDRESS] з листа виконкому Ужгородської міської ради № 128/03-23 від 30.03.2021р. Представник Ужгородської міської ради подав письмове клопотання про застосування строку позовної давності, відмову у задоволенні позову. Представник Ужгородської міської ради подав клопотання про проведення підготовчого судового засідання без їх участі, заперечує проти задоволення клопотання про призначення посмертної судово-психіатричної експертизи. Позивач подав клопотання про доручення доказу, згідно з яким зазначає, що представник відповідача в запереченні на позов посилається на те, що згідно листа Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Закарпатській області за № 29.04.11 № 7/7-840 на № 591/01-20-Н від 07.04.11, отриманого [PERSON] , було відомо, що [PERSON] приватизував усю земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] , оскільки окрім [PERSON] , іншим адресатом у листі зазначено [PERSON] . І на підставі цього представник [PERSON] вважає, що строк позовної давності пропущений. Вказує, що такого листа не отримував. Отримання цього листа [PERSON] свідчить лише про те, що він такий лист дійсно отримав і не підтверджує, що позивач отримав аналогічного листа. Доказу його отримання позивачем суду не надано. Повідомив, що листом Державної інспекції архітектури та містобудування України № 3920/05/13-23 від 05.05.2023 позивачу відповіли про ліквідацію Державної інспекції будівельно-архітектурного контролю і тому запитуваного документу у ДІАМ України немає. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28.07.2023 клопотання позивача [PERSON] про витребування доказів задоволено. Витребувано від Комунального некомерційного підприємства «Ужгородський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» Ужгородської міської ради інформацію про перебування на психіатричному обліку та діагноз [PERSON] , [INFO] , який проживав за адресою: [ADDRESS] . На виконання ухвали суду КНП «Ужгородський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» було надано відповідь від 14.08.2023 №853/29/01-10 про те, що [PERSON] , [INFO] , не мав укладеної декларації з закладом, а тому надання запитуваної інформації не представляється можливим. Згідно з листом КНП «Ужгородський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» повідомлено про необхідність з даного питання звертатись до лікаря-психіатра в КНП «Ужгородська міська поліклініка». Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05.12.2023 клопотання позивача [PERSON] про витребування доказів задоволено. Витребувано від Комунального некомерційного підприємства «Ужгородська міська поліклініка» Ужгородської міської ради (88000, Закарпатська область, місто Ужгород, вулиця Грибоєдова, будинок 20, корпус В) інформацію про перебування на психіатричному обліку та діагноз [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] , який проживав за адресою: [ADDRESS] . На виконання вимог ухвали суду КНП «Ужгородська міська поліклініка» Ужгородської міської ради надала відповідь від 07.12.2023 №571/02-16 про перебування [PERSON] , [INFO] , на диспансерному обліку у лікаря-психіатра в психоневрологічному диспансерному відділенні Ужгородської міської поліклініки з діагнозом: виражений Корсаковський психоз, про що є відповідні записи в медичній документації. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.02.2024 клопотання позивача [PERSON] про призначення посмертної судово-психіатричної експертизи задоволено. Призначено у цивільній справі № 308/13978/22 за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , Ужгородської міської ради та приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Матей Руслани Іванівни про визнання недійсним правочину, визнання протиправним та скасування рішення Ужгородської міської ради, посмертну судово-психіатричну експертизу. На вирішення експертизи поставлено наступні питання: 1.Чи страждав за життя [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , на психічне захворювання та якщо так, то з якого часу? 2.Чи міг [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , в повній мірі усвідомлювати значення своїх дій, давати їм тверду оцінку та/або керувати ними, у зв`язку зі станом його психосоматичного здоров`я, віковими особливостями тощо під час підписання ним заяви, посвідченої приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Матей Русланою Іванівною, зареєстрованою у реєстрі за № 2652 від 11.10.2006, про те, що він не заперечує проти приватизації земельної ділянки [ADDRESS] , [PERSON] , і те, що він не бажає використати своє право на приватизацію згаданої вище земельної ділянки? Проведення експертизи доручено експертам Закарпатської філії судово-психіатричних експертиз Державної установи «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я» (ідентифікаційний код відокремленого підрозділу юридичної особи - 44953021, місцезнаходження - Україна, 90202, Закарпатська область, Берегівський район, м. Берегове, вул. Мужайська, будинок 41). Матеріали справи повернуто без виконання суду у зв`язку з ненаданням необхідної медичної документації. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06.02.2025 клопотання представника відповідача [PERSON] про виклик свідків задоволено. На підставі ст. 91 ЦПК України, у судове засідання, яке призначено на 09 год. 30 хв. 04.03.2025, викликано у якості свідка [PERSON] ( [ADDRESS] , тел. [NUMBER] ). Закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Розгляд справи відкладався 26.12.2022, 25.01.2022, 22.02.2023, 16.03.2023, 30.03.2023, 18.04.2023, 01.05.2023, 11.05.2023, 31.05.2023, 09.06.2023, 19.06.2023, 30.06.2023, 18.07.2023, 28.07.2023, 04.10.2023, 11.10.2023, 30.10.2023, 13.11.2023, 05.12.2023, 25.12.2023, 18.01.2024, 23.01.2024, 05.02.2024, 15.02.2024, 23.02.2024, 06.02.2025, 04.03.2025 у зв`язку з необхідністю належного повідомлення сторін та учасників про розгляд справи судом, за заявою сторін, у зв`язку з необхідністю вирішення клопотань з процесуальних питань та їх виконанням, сигналом «Тривога». У судовому засіданні представник позивача, позивач підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити з наведених у позовній заяві підстав. Представник позивача зазначила також, що [PERSON] мав психічне захворювання, покази свідка [PERSON] є суперечливими і неправдивими, оскільки містять розбіжності стосовно проживання часу позивача, такий згідно з поданими доказами проживав за вказаною адресою, звернули увагу, що у справі відсутні докази належного повідомлення про лист ДАБК, а отже, строк позовної давності з урахуванням відповіді на запит не пропущено. У судовому засіданні представник відповідача, відповідач просили відмовити у задоволенні позовних вимог на підставі поданих суду документів, про що свідчить лист ДАБК, відповідь на відзив позивача, свідчення [PERSON] , особисто був присутній при проведенні перевірки інспекції, неодноразово подавав заяви до різних інстанцій стосовно порушеного питання та прибудов. Третя особа у судове засідання не з`явилась. Від представника Ужгородської міської ради надійшла заява про розгляд без участі. Заслухавши учасників, представників, вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Матеріалами даної справи встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] , паспорт [NUMBER] , зареєстрований за адресою [ADDRESS] . Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за номером інформаційної довідки 302570913 квартира за адресою: [ADDRESS] на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 09.11.2017, індексний номер 38047472 - підстава для державної реєстрації - свідоцтво про право на спадщину на праві приватної власності належить [PERSON] та на підставі рішення від 16.05.2007 [PERSON] на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності 93 від 28.03.2007, а також [PERSON] на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності 93 від 28.03.2007 та [PERSON] на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 15.11.2017, індексний номер 38150628 - підстава для державної реєстрації - свідоцтво про право на спадщину на праві приватної власності . Згідно з копією свідоцтва про право власності на житло, свідоцтво видано згідно з рішенням від 28.03.2007 №93, квартира за адресою: [ADDRESS] на праві спільної власності належить [PERSON] та племіннику [PERSON] . Згідно з витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №14563035 від 16.05.2007 квартира в [ADDRESS] на праві приватної спільної сумісної власності належить [PERSON] та [PERSON] , дата прийняття рішення про реєстрацію права власності 16.05.2007. Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом від 09.11.2017, виданим державним нотаріусом Першої Ужгородської державної нотаріальної контори Митровка В.М., спадкоємцями 1/2 частки квартири, що розташована в [ADDRESS] , що належала померлому на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого виконавчим комітетом Ужгородської міської ради 28.03.2007 року згідно з рішенням від 28 березня 2007 року №93, зареєстрованого в КП "Бюро технічної інвентаризації м.Ужгорода" Ужгородської міської ради Закарпатської області за реєстраційним номером 18864610 номер запису 24831 в книзі 128, є [PERSON] та [PERSON] . Додано також витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі за №49808732. Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за номером інформаційної довідки 103265855 квартира за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину на праві приватної власності належить [PERSON] , рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 09.11.2017 №38047472. Згідно з довідкою ТОВ «ОІР-СЕРВІС» від 11.10.2005 №1881 [PERSON] проживає в [ADDRESS] , склад сім`ї - дядя [PERSON] . До матеріалів справи додано розпорядження ГУ ПСЗН - заявник [PERSON] , утриманець [PERSON] , 2 гр. інвалідності всл. Псіх, по життєво допомога по догляду з 01.04.2004 по 30.09.2004. Згідно з копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] . Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за номером інформаційної довідки 302570089 квартира за адресою: [ADDRESS] на праві спільної часткової власності належить [PERSON] - на підставі свідоцтва про право власності 8 від 31.08.1994, [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності 8 від 31.08.1994 та на підставі договору дарування №2089 від 16.07.2007. Згідно з копією довідки КП «Бюро технічної інвентаризації м. Ужгорода» від 10.09.2007 будинок [ADDRESS] зареєстрована за [PERSON] . Згідно з рішенням Ужгородської міської ради ІV сесії V скликання від 23.11.2007 №531 «Про надання, відмову у наданні та приватизацію земельних ділянок» передано у приватну власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд [PERSON] , площею 0,0509 га по [ADDRESS] (видане архівним відділом Ужгородської міської ради від 05.03.2021 №78). Згідно з актом погодження меж земельної ділянки та передачі межових знаків на зберігання від 18.10.2007 проведено погодження меж земельної ділянки з суміжними користувачами, власниками по [ADDRESS] , по [ADDRESS] , з ТОВ «ОІР-Сервіс». До матеріалів справи додано заяву [PERSON] від 19.10.2007 про передачу безкоштовно у приватну власність земельної ділянки площею 0,0509 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд в [ADDRESS] . Департамент соціальної політики Ужгородської міської ради 18.06.2021 надав відповідь представнику позивача, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів «Про надання щомісячної грошової допомоги малозабезпеченій особі, яка проживає разом з інвалідом І чи II групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, на догляд за ним» від 02 серпня 2000 року, №1192, [PERSON] перебував на обліку та отримував допомогу по догляду за [PERSON] , особою з інвалідністю II групи внаслідок психічного розладу, у розмірі одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Вищевказана допомога виплачувалася [PERSON] у періоду з 01.05.2001 по 30.04.2003 роки та з 01.04.2004 по 31.03.2006 роки. Згідно з посвідченою приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Матей Р.І. заявою від 11.10.2006 [PERSON] не заперечує проти приватизації земельної ділянки [ADDRESS] , громадянином [PERSON] , та не бажає використати своє прав на приватизацію згаданої вище земельної ділянки. 30.03.2021 виконавчий комітет Ужгородської міської ради надав [PERSON] матеріали рішення IV сесії Ужгородської міської ради V скликання 23.11.2007 року № 531 «Про надання, відмову у наданні та приватизацію земельних ділянок» в частині передачі у і приватну власність земельної ділянки гр. [PERSON] площею 0,0509 га по [ADDRESS] . Згідно з доданою представником відповідача відповіддю Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Закарпатській області від 29.04.2011 №7/7-840 на №591/01-20-Н від 07.04.2011, адресованою гр. [PERSON] та гр. [PERSON] , адреса: [ADDRESS] , повідомлено наступне. На звернення стосовно законності забудови по [ADDRESS] , яке проводить гр. [PERSON] . Інспекція ДАБК у Закарпатській області повідомила наступне. При огляді на місці 20.04.2011р. по [ADDRESS] , будівельні роботи не проводились, виявлено влаштований фундамент. В ході документальної перевірки встановлено, що гр. [PERSON] було надано рішення виконавчого комітету Ужгородська міської ради № 145 від 09.04.2008р. про дозвіл на добудову допоміжних приміщень до власної квартири [ADDRESS] на власній земельній ділянці за згодою співвласників, також був наданий державний акт на право власності на земельну ділянку, серія ЯД № 545585 від 03.04.2008р., чим порушено ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». В порушенні містобудівельного законодавства, добудова допоміжних приміщень, а саме влаштування фундаменту за вищевказаною адресою, проводилась без дозволу на виконання будівельних робіт (повідомлення) інспекції ДАБК у Закарпатській області та будь-якого погодженого проекту, чим порушено ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». За вчинене правопорушення гр. [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності згідно ст.96 КУпАП та оштрафовано. Приписом інспекції ДАБК у Закарпатській області від 20.04.11р. № 560 гр. [PERSON] зобов`язано припинити будь-які будівельні роботи до оформлення дозвільної та технічної документації на дану добудову, яку надати в інспекцію ДАБК у Закарпатській області для розгляду. Що стосується погодження сусідів при розташуванні об`єктів будівництва, то воно вимагається при винесенні рішення органом виконавчої влади в даному випадку міською радою. Окрім того, у разі порушення свого права власності при проведенні будівництва прибудови Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Закарпатській області рекомендує звернутись в суд відповідно до ст. 386 ЦК України. Згідно з доданою копією постанови №660 про накладення адміністративного стягнення від 27.04.2011 на [PERSON] накладено штраф за ст. 96 КУпАП. Додано копію державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №545585 [PERSON] такий є власником земельної ділянки площею 0,0509 гав [ADDRESS] . Згідно з витягом з рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 31.05.2011 №192 «Про надання вихідних даних на проектування об`єктів містобудування» надано вихідні дані [PERSON] на добудову допоміжних приміщень до власної квартири [ADDRESS] на власній земельній ділянці за згодою співвласника. У судовому засіданні 04.03.2025 допитано як свідка [PERSON] , [INFO] , що проживає: [ADDRESS] , мати відповідача. Така повідомила, що раніше по різному регулювалось питання землі, зрештою вирішила звернутись до сусідів з питань приватизації землі. Зверталась до [PERSON] та [PERSON] , які там проживали. [PERSON] повідомила, що їй не потрібна дана земельна ділянка, оскільки має дачу, а у сестри, яка виїхала, також є дача, а [PERSON] відмовився від земельної ділянки, оскільки така йому не була потрібна. Для вирішення цього питання зверталась у земельний відділ, де повідомили, що потрібна нотаріально засвідчена заява про відмову від приватизації земельної ділянки. Знову звернулась до [PERSON] , такий у нотаріуса підписав відмову на користь її сина. Для вирішення питання написала заяву про приватизацію, далі питання вирішувалось на сесії міськради, далі необхідно було надати документи на виготовлення кадастрової документації. Зверталась у земельний відділ, це був довгий процес. Коли приходили вимірювати землю, то показувала, де що знаходиться. 03.04.2008 було приватизовано земельну ділянку, про цей процес [PERSON] знав, добре знав. Такий звертався до суду, прокуратури, бо в той час планували добудову на земельній ділянці, такий особисто звертався, йому дали лист про приватизацію земельної ділянки. Тому це неправда, що він не обізнаний. [PERSON] одного разу уночі п`яним просив п`ять тисяч за земельну ділянку. Коли зробили огорожу, ділянку, то під огорожу [PERSON] носив сміття, коли приватизували ділянку, то сама носила сміття ближче до вулиці через розташування земельної ділянки, втратила здоров`я на цій земельній ділянці, прибирала на такій, яблуню зламану виносила тощо. Коли приходила комісія з ДАБК щодо звернення, то була вдома, [PERSON] теж був у нетверезому стані. Всім прийшов лист про добудову згідно з нормами на ділянці у 2010 чи 2011 роках. Про даний позов їй відомо. Обновили посадку, платять земельний податок за земельну ділянку, теж користується даною земельною ділянкою. У них є поштовий ящик, чому такого нема у [PERSON] , їй невідомо. [PERSON] і [PERSON] були співвласники, [PERSON] тоді там не проживав, після його повернення з армії влаштовувались сварки. До [PERSON] також зверталась усно з приводу земельної ділянки, такий відмовився від земельної ділянки. Підставою для визнання недійсним правочином заяви [PERSON] , посвідчену приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Матей Русланою Іванівною, та зареєстровану у реєстрі за № 2652 від 11.10.2006р., позивач вказує, що [PERSON] не міг керувати діями та розуміти наслідки вказаних дій з урахуванням стану здоров`я, відсутність волевиявлення на настання юридичних наслідків. Згідно зі ст. 203 ЦК України у редакції на момент оформлення заяви [PERSON] від 11.10.2006 передбачено наступне. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Статтею 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно зі ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. У разі наступного визнання фізичної особи, яка вчинила правочин, недієздатною позов про визнання правочину недійсним може пред`явити її опікун. Сторона, яка знала про стан фізичної особи у момент вчинення правочину, зобов`язана відшкодувати їй моральну шкоду, завдану у зв`язку із вчиненням такого правочину. Правила статті 225 ЦК України поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала у такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). Тобто, для визнання правочину недійсним необхідна наявність факту, що особа саме у момент укладення договору не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними. Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд відповідно до пункту 2 частини першої статті 105 ЦПК України зобов`язаний призначити судово-психіатричну експертизу за клопотанням хоча б однієї зі сторін. Справи про визнання правочину недійсним із цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів відповідно до статті 89 ЦПК України. Висновок такої експертизи має стосуватися стану особи саме на момент вчинення правочину. Висновок про тимчасову недієздатність учасника такого правочину слід робити, перш за все, на основі доказів, які свідчать про внутрішній, психічний стан особи в момент вчинення правочину. Хоча висновок експертизи в такій справі є лише одним із доказів у справі і йому слід давати належну оцінку в сукупності з іншими доказами будь-які зовнішні обставини (показання свідків про поведінку особи тощо) мають лише побічне значення для встановлення того, чи була здатною особа в конкретний момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними. Висновок експертизи має бути категоричним та не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України). Тлумачення наведених норм права дає підстави для висновку, що для визнання правочину недійсним на підставі, передбаченій частиною першою статті 225 ЦК України, може бути лише абсолютна неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними. Обов`язковість вимог статті 105 ЦПК України щодо призначення судово-психіатричної експертизи при вирішенні спору про визнання правочину недійсним за статтею 225 ЦК України вказує на те, що саме висновок експерта в цьому випадку є належним доказом медичного характеру в розумінні статті 77 ЦПК України. За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У даній справі призначалась ухвалою суду посмертна судово-психіатрична експертиза, яка була не виконана та матеріали справи повернуто суду. В подальшому позивач не просив призначити експертизу за результатами подання необхідних документів. Враховуючи відсутність висновку експерта з питання усвідомлення [PERSON] на момент підписання заяви від 11.10.2006 значення своїх дій та (або) не керування ними та неможливість підтвердження такого поданими до матеріалів справи доказами, суд вважає, що позовна вимога про визнання заяви [PERSON] , посвідченої приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Матей Русланою Іванівною, та зареєстрованої у реєстрі за № 2652 від 11.10.2006р. недійсним правочином, не підлягає до задоволення. Стосовно позовної вимоги про визнання протиправним та скасування п.4 рішення IV сесії Ужгородської міської ради V скликання 23.11.2007р. № 531 «Про надання, відмову у наданні та приватизацію земельних ділянок» в частині передачі земельної ділянки» у приватну власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд: - [PERSON] пл. 0, 0509 га по [ADDRESS] , слід зазначити наступне. Згідно з вимогами ст. 120 Земельного кодексу України станом на момент прийняття спірного рішення встановлено наступне. До особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначено, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то в разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. У разі переходу права власності на будинок або його частину від однієї особи до іншої за договором довічного утримання право на земельну ділянку переходить на умовах, на яких вона належала попередньому власнику. При переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди. При переході права власності на будівлю або споруду до громадян або юридичних осіб, які не можуть мати у власності земельні ділянки, до них переходить право користування земельною ділянкою, на якій розташована будівля чи споруда. Згідно із заявою [PERSON] , посвідченою приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Матей Русланою Іванівною, та зареєстрованої у реєстрі за № 2652 від 11.10.2006р., такий відмовився від свого права на приватизацію земельної ділянки, що не спростовано поданими доказами. Така заява була подана особою до моменту набуття права власності [PERSON] на частку у квартирі за результатом приватизації такої. Співвласником квартири за адресою: [ADDRESS] на момент прийняття спірного рішення IV сесії Ужгородської міської ради V скликання 23.11.2007р. № 531 «Про надання, відмову у наданні та приватизацію земельних ділянок» в частині передачі земельної ділянки» став [PERSON] в результаті приватизації квартири. Поряд з цим, матеріали справи не містять його письмової відмови від приватизації земельної ділянки на момент прийняття спірного рішення, погодження такого питання відповідачем [PERSON] . Із тексту відповіді Інспекції ДАБК у Закарпатській області від 29.04.2011 №7/7-840 вбачається надання такої, зокрема, [PERSON] на його звернення стосовно законності забудови по [ADDRESS] , яке проводить гр. [PERSON] , що свідчить про те, що позивач сам звернувся до вказаного органу з приводу порушень, у відповіді органу міститься відповідь на питання з приводу земельної ділянки, тобто, такий повинен був бути обізнаний у отриманні відповіді на порушене питання, що свідчить про те, що позивач міг бути обізнаний з фактом належності всієї земельної ділянки [PERSON] . Відповідачі заявили клопотання про застосування строку позовної давності зважаючи на обізнаність позивача про приватизацію земельної ділянки [PERSON] згідно з доданою представником відповідача відповіддю Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Закарпатській області від 29.04.2011 №7/7-840 на №591/01-20-Н від 07.04.2011, адресованою гр. [PERSON] та гр. [PERSON] , адреса: [ADDRESS] . Статтями 256, 257 ЦК України передбачено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно з вимогами ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Поважними причинами пропуску строку звернення до суду визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій. Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»). Крім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наполягає на тому, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення Європейського суду у справі «Перез де Рада Каванілес проти Іспанії» від 28.10.1998 року, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. У рішенні «Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії» Європейський суд встановив, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними (рішення від 25.01.2000 року, пункт 33). Доказів отримання відповіді Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Закарпатській області від 29.04.2011 №7/7-840 позивачем матеріали справи не містять. Поряд з цим, покази свідка, який є родичем відповідача, та отримання відповіді Інспекції ДАБК у Закарпатській області від 29.04.2011 №7/7-840, яка надана саме на звернення позивача, адресована такому із зазначенням його адреси, може свідчити про обізнаність позивача про факт приватизації усієї земельної ділянки відповідачем [PERSON] , а отже, позивач міг дізнатися про порушення його права у 2011 році. Отже, у задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування п.4 рішення IV сесії Ужгородської міської ради V скликання 23.11.2007р. № 531 «Про надання, відмову у наданні та приватизацію земельних ділянок» в частині передачі земельної ділянки» у приватну власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд: - [PERSON] пл. 0, 0509 га по [ADDRESS] , слід відмовити. Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України). Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»). Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі "Трофимчук проти України" (№ 4241/03, §54, ЄСПЛ, 28 жовтня 2010 року) Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід. Враховуючи наведене, у позові слід відмовити повністю. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України здійснити розподіл судових витрат.

Outcome: dismissed