Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом в якому відповідно до задоволеного клопотання про залишення позову без розгляду (в частині вимог) просить розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований Львівською сільською радою Бериславського району Херсонської області 05 серпня 2011 року за яким внесено відомості до актового запису №5. Стягнути з [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , на користь [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини з усіх видів доходів. В обґрунтування вимог позову вказала, на те, що з 05.08.2011 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають трьох неповнолітніх дітей 2011, 2013, 2016 року народження. Сімейне життя з відповідачем не склалося, у зв`язку з тим, що в них різні характери, різні погляди на життя, на даний час сторони проживають окремо між собою не спілкуються. Вважає, що примирення неможливе. Спору про розподіл майна та місце проживання дітей немає. Просить шлюб розірвати. На даний час відповідач припинив надавати допомогу на утримання дітей і не бере участі в їх вихованні. Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. У зв`язку з цим позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей. На судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав вимоги позову. На судове\~засідання відповідач не з`явився, від його представника надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, яке було судом відхилене як безпідставне, тобто таке, яке не містить відомостей про поважність причин неявки на судове засідання, ані відповідача, ані представника. Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи викладені в позовній заяві суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження. Шлюбні відносини з відповідачем припинені, майнового спору між ними немає, позивач до примирення не прагне, тому суд вважає, що сім`я розпалася остаточно і не може бути збережена. Останнім часом непорозуміння між сторонами загострилось, тому шлюб носить формальний характер і його збереження не відповідає інтересам сім`ї, тому позовні вимоги слід задовольнити. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їхніх дітей. Згідно із положеннями ст.ст. 110-112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Статтею 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року передбачено, що чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Судом було встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що між сторонами втрачено почуття любові одне до одного. Сім`я розпалася та існує формально. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та їх дитині шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач при реєстрації шлюбу прізвище змінювала, що вбачається з дослідженого свідоцтва про укладення шлюбу, та враховуючи ту обставину, що остання не ставить питання зміни прізвища, то після розірвання шлюбу їй слід залишити прізвище яке вона отримала при реєстрації шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає інтересам дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права. Відповідач добровільно належної матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Пунктом 17 постанови ПВСУ № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України» при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів передбачено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. При цьому аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачується щомісячно. Частиною 3 статті 181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Вирішуючи спір про стягнення аліментів з відповідача на утримання дітей, суд також виходить з заявленого позивачем розміру аліментів і визначає їх у частці від заробітку (доходу) в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Визначаючи час з якого слід присудити аліменти на дитину, суд приймає до уваги, що позовна заява подана до суду 18.10.2024 року, а відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. На підставі наведеного, ст.ст. 105 ч.3, 112, 113, 114 ч.2, 180, 181, 182, 191 СК України та

Outcome: approved