Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-09 00:00:00

Заявник звернулась до суду з вказаною заявою, у якій просить суд видати обмежувальний припис строком на 6 місяців, яким: -заборонити [PERSON] наближатись на відстань не менше 500 метрів до її місця проживання (перебування) або роботи; -заборонити [PERSON] особисто і через третіх осіб розшукувати [PERSON] , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому [PERSON] , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею (за виключенням спілкування, що стосується дітей сторін); -заборонити [PERSON] вести листування, телефонні переговори з [PERSON] або контактувати з нею через інші засоби зв?язку особисто і через третіх осіб, за виключенням комунікації з питань дітей сторін. В обґрунтування заяви вказала, що перебувала із [PERSON] у зареєстрованому шлюбі. Мають спільних дітей: сина [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] . Вказує, що 10.10.2024 року відповідач вигнав її із квартири, що за адресою: [ADDRESS] . На даний час вона вимушена винаймати житло за іншою адресою. Втім після зміни місця її проживання [PERSON] продовжує вчиняти психологічне насильство відносно неї. 13.01.2025 року він прийшов за місцем її роботи у магазин та у присутності колег ображав її нецензурною лайкою. Також погрожував, що з нею розберуться інші люди за його проханням. Вказує, що неодноразово зверталася до правоохоронних органів, однак жодної реакції не було. Вважає, що внаслідок дій [PERSON] стала жертвою економічного та психологічного насильства, тому звернулася до суду. Заявник [PERSON] та її представник адвокат Горлов Є.С. у судовому засіданні підтримали доводи заяви та просили її задовольнити з наведених підстав. Заявник [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що [PERSON] прийшов до місця її роботи та ображав її. Така поведінка колишнього чоловіка є недопустимою. Крім того вказала, що не може забрати свої речі із квартири [PERSON] , оскільки він її не допускає в житло. Адвокат Горлов Є.С. у судовому засіданні пояснив, що [PERSON] постійно дозволяє собі психологічне насильство по відношенню до [PERSON] .. Заявниця близько 6-7 разів зверталася до працівників поліції з даного приводу, в тому числі відносно її виселення з квартири. [PERSON] не дав заявниці можливості забрати свої речі (одяг, взуття, тощо), що фактично є економічним насиллям. Змушує заявницю писати розписки щодо майна. Доказом таких дій є зокрема відеозапис здійснений 13.01.2025 року, за місцем роботи заявниці. Коли [PERSON] ображав словесною лайкою заявницю у присутності покупців магазину та керівника заявниці. Вказала, що [PERSON] забрав у неї її телефон на якому окрім банківських карток є її особиста інформація(соціальні мережі, тощо), що може бути використана [PERSON] у поширенні недостовірної інформації щодо її життя серед її контактів. Заінтересована сторона [PERSON] у судовому засіданні заперечив щодо заяви. Вважає доводи заяви необґрунтованими та безпідставними, просить відмовити у задоволенні заяви. Вказав, що жодного психологічного чи економісного насильства по відношенню до заявниці чи інших осіб, зокрема дітей він не вчиняв. Дітей вони виховують спільно. Пояснив, що через сімейні розбіжності перестали проживати разом із заявницею. Свої речі, а також документи заявниця перенесла до сусідки(де тимчасово перебувала) та в подальшому перевезла до свого нового місця проживання. Телефон він купував за свої кошти та тимчасово надав у користування [PERSON] , потім забрав, а інформацію видалив. Також вказав, що [PERSON] після припинення шлюбних відносин без його дозволу заходила до інших належних йому приміщень (виробничого приміщення, іншого домоволодіння) через це намагався з`ясувати таку поведінку заявниці. На роботу до заявниці приходив щоб поспілкуватися, заперечує нецензурні висловлювання. Вказує, що тривалий час вони перебували відносинах, проживали разом, потім перебували у шлюбі, за цей час заявниця не зверталася з приводу фактів домашнього насильства. Будь-якої загрози життю заявниці він та його дії не становили і не становлять. Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши надані по справі докази, дійшов до наступного висновку. Судом вставлено, що рішенням Баранівського районного суду Житомирської області від 20.03.2018 року у справі №273/203/18 розірвано зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Спільних дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] залишено на виховання [PERSON] . Відповідно до розрахунків заборгованості по аліментах складеного Коростишівським ВДВС від 24.10.2024 року № 54763 та від 24.10.2024 року № 54761 слідує, що у [PERSON] наявна заборгованість по аліментам за виконавчим листом №273/1403/17 за період з 24.11.2017 року до 01.10.2024 року у розмірі 8568 грн., а за виконавчим листом №273/166/13-ц наявна заборгованість по аліментам за період з грудня 2017 року до 01.10.2024 року у розмірі 43\~622 грн. З акту депутата Коростишівської міської ради від 05.11.2024 року вбачається, що заявник [PERSON] з 18.05.2018 року до 10.10.2024 року проживала разом із дітьми: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Вказано, що на час обстеження [PERSON] проживає за іншою адресою: [ADDRESS] . Зі змісту пояснень [PERSON] наданих працівнику поліції 15.10.2024 року та долученої заяви від 15.10.2024 року вбачається, що [PERSON] просила прийняти міри та провести профілактичну бесіду з [PERSON] через те, що останній забрав її документи: закордонний паспорт, трудову книгу, документи про освіту, а також свідоцтва про народження дітей, які [PERSON] залишила на зберігання у сусідки. Також вказано, що [PERSON] забрав у [PERSON] мобільний телефон та за допомогою мобільного застосунку банку перевів її кошти з банківського рахунку на свій рахунок. Відповідно до довідки начальника ВП №1 ЖРУП ГУНП №2 у Житомирській області А. Оберняка від 06.11.2024 року вбачається, що звернення [PERSON] зареєстровано в ЖЄО №9456 від14.10.2024 року. Вказано, що під час розгляду вказаного звернення [PERSON] заперечив факт вчинення домашнього насильства відносно [PERSON] .. Під час проведення розшукових заходів щодо встановлення свідків даної події проведено бесіди із сусідами які проживають поруч, проте встановити свідків даної події не вдалося. Зі змісту долучених пояснень [PERSON] від 13.01.2025 року вбачається, що [PERSON] зверталася до поліції щодо вчинення відносно неї домашнього насильства. У поясненнях наданих працівникам поліції [PERSON] вказала, що 13.01.2025 року близько 13 год. 15 хв. [PERSON] прийшов за місцем роботи заявника у магазин « [INFO] », та почав ображати її словесною лайкою. Потім вони вийшли на вулицю, де [PERSON] продовжив її ображати словесно та погрожував їй фізичною розправою, що вчинять інші особи за його вказівкою. За змісту ч.1 ст.\~15, ч. 1 ст.16 ЦК України\~слідує, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до пункту 3 частини 1\~статті 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених\~Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». \~Статтею 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~ визначено, що домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Згідно з п. 3 ч. 1\~ст. 350-4 ЦПК України\~у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 14.01.2020 у справі № 754/6995/19 (провадження № 61-16980св19) під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Заявником [PERSON] на підтвердження вказаних у заяві обставин вчинення [PERSON] домашнього насильства по відношенню до неї, не долучено будь-яких належних та допустимих доказів. Сам факт звернення [PERSON] до органів поліції 15.10.2024 року та 13.01.2025 року щодо вчинення домашнього насильства без належних та допустимих доказів, що підтверджують такі дії [PERSON] , не є достатнім підтвердженням вчинення такого насильства та застосування судом до кривдника спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству. Так в ході проведеної працівниками поліції перевірки, свідків домашнього насильства не встановлено. До матеріалів справи долучений відеозапис словесного конфлікту між заявником [PERSON] та її колишнім чоловіком [PERSON] .. Конфлікт мав місце 13.01.2025 року за місцем її роботи у магазині «Декор Плюс». Разом із тим дослідивши вказаний відеозапис суд вважає, що характер нецензурної лайки [PERSON] не містить вислову, що вказував б на наявність ознак \~для можливого побоювання заявником [PERSON] за свою безпеку чи безпеку третіх осіб. В даному випадку з огляду на тривалість та емоційне забарвлення конфлікту та зміст розмови між сторонами зафіксованої на відеозаписі, не дають підстав стверджувати про наявність ознак домашнього насильства психологічного характеру вчиненого [PERSON] по відношенню до [PERSON] , тобто колишнім подружжям. Заявником не надано будь-яких інших доказів на підтвердження вчинення [PERSON] економічного, психологічного чи фізичного насильства в подальшому чи до цього. Крім того сторони проживають окремо, тобто не мають спільного побуту. Наявність спору між сторонами щодо поділу майна колишнього подружжя та щодо визначення місця проживання дітей, не вказує на існування ознак та обставин психологічного чи економічного насильства по відношенню одного із колишнього подружжя до іншого. Зважаючи на вищевикладені обставини, суд дійшов до висновку про відсутність правових підстав для видачі обмежувального припису щодо [PERSON] , тому заява [PERSON] задоволенню не підлягає. Враховуючи викладене вище і

Outcome: dismissed