Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-11 00:00:00

28 листопада 2024 року ТОВ «ФК «ЄАПБ», від імені та в інтересах якого діє представник Грибанов Д.В., звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 13.08.2023 між ТОВ «Мілоан» та відповідачем було укладено кредитний договір №103007915. 29.01.2024 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №29012024, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором №103007915 перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ». Відповідач неналежним чином виконувала свої кредитні зобов`язання, у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 42382,74 грн., з яких: 10220 грн. заборгованість за основним боргом; 31182,74 грн. заборгованість за відсотками; 980 заборгованість за комісіями. У зв`язку з чим просять стягнути з відповідача суму заборгованості та понесені судові витрати. Ухвалою судді від 25.12.2024 відкрито провадження та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, копія якої була направлена сторонам та відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. 22.01.2025 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона зазначає, що по договору факторингу, право грошової вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними акту прийому-передачі реєстру боржників. В матеріалах справи відсутній реєстр прав грошової вимоги та акт прийому-передачі. Витяг з реєстру боржників до договору факторингу не є доказом, оскільки надрукований та підписаний одноособово, лише стороною позивача. В матеріалах справи відсутній договір підписаний цифровим підписом відповідачем. Також, матеріали справи не містять доказів видачі одноразового ідентифікатора у формі алфавітно-цифрової послідовності та підписання таким ідентифікатором договору. Отже позивачем не надано доказів укладення договору та перерахування грошових коштів на рахунок відповідача. У матеріалах справи відсутні первинні бухгалтерські документи, зокрема копії меморіальних ордерів, заяв на видачу готівки, платіжних доручень, виписки по картковому рахунку, тощо. Відповідач не отримувала грошові кошти за вказаним кредитним договором. Таким чином, позивач не довів заявлених позовних вимог. У зв`язку з чим просить у задоволені позову відмовити повністю. 22.01.2025\~від представника\~позивача надійшла\~відповідь на\~відзив,\~в якому\~вона зазначає,\~що укладений\~13.08.2023\~між ТОВ\~«Мілоан» та\~ [PERSON] \~кредитний договір\~№ 103007915,\~підписано 13.08.2023\~14:28\~ [PERSON] одноразовим\~ідентифікатором J54301.\~При підписанні\~документів на\~телефонний номер\~Клієнта,\~направляється повідомлення\~з одноразовим\~ідентифікатором у\~вигляді коду,\~який Клієнт\~зобов`язаний\~ввести на\~веб-сторінці\~(далі\~-«електронний\~підпис одноразовим\~ідентифікатором»).\~Електронний підпис\~одноразовим ідентифікатором,\~як аналог\~власноручного підпису,\~є підтвердженням\~особи Клієнта.\~Позичальник добровільно\~за допомогою\~мережі інтернет\~перейшов на\~офіційний сайт\~Товариства:\~обрав для\~себе у\~вбудованому калькуляторі\~бажану суму\~грошових коштів\~та бажаний\~строк кредитування,\~зазначила свої\~персональні дані,\~які були\~відомі тільки\~їй (ПІБ,\~РНОКПП,\~дату народження,\~серію та\~номер паспорту),\~в тому\~числі і\~банківську картку,\~на яку\~в подальшому\~отримала грошові\~кошти,\~пройшов декілька\~етапів підтвердження\~наміру вступити\~в договірні\~відносини.\~Відразу після\~вчинених дій,\~Товариством було\~перераховано грошові\~кошти на\~банківську карту\~№ [NUMBER] ,\~що належить\~Позичальнику.\~Сторони узгодили\~розмір кредиту,\~грошову одиницю,\~в якій\~надано кредит,\~ строк,\~умови кредитування\~та нарахування\~відсотків в\~зв`язку з\~простроченням повернення\~кредитних коштів,\~що свідчить\~про наявність\~волі Відповідача\~для укладення\~такого Договору,\~на таких\~умовах шляхом\~підписання Договору\~за допомогою\~електронного підпису\~одноразовим ідентифікатором.\~З метою\~надання вичерпної\~інформації по\~справі Позивач\~звернувся до\~ТОВ «МІЛОАН»\~з відповідним\~запитом на\~надання інформації\~щодо надання\~додаткових доказів,\~а саме\~детальний розрахунок\~заборгованості [PERSON] ,\~за укладеним\~договором,\~та надають\~детальний розрахунок\~заборгованості та\~підтвердження перерахування/надання\~коштів. ТОВ «ФК «ЄАПБ» не здійснював жодних додаткових нарахувань і не застосовував жодних штрафних санкцій до Відповідача. У відповідності до умов укладених договорів, кошти надаються Позичальнику в безготівковій формі. З метою забезпечення найвищого рівня безпеки проведення платежів PCI DSS, технологія карткових рахунків побудована таким чином, що в платіжних системах міститься лише перші шість та останні чотири цифри номеру карти. Інформацію про повний номер платіжної карти мають банки-емітенти платіжних карток (з параметрами: Номер картки). Така інформація є банківською таємницею, тому позивач не має доступу до доказів переказу грошових коштів емітентом. Уклавши Договір факторингу № 29012024 сторони дійшли згоди про передачу права вимоги до відповідача. Враховуючи те, що Реєстри боржників до Договорів Факторингу містять інформацію щодо великої кількості боржників, що є банківською таємницею, розкриття якої має здійснюватися у визначеному законом порядку, надано було Витяги з Реєстрів боржників, що містить лише дані [PERSON] . Просить прийняти до справи відповідь на відзив. Також, просить витребувати у АТ «КБ «ПриватБанк» інформацію чи було відкрито картки на ім`я [PERSON] та про перерахування грошових коштів на картку [NUMBER] . Представник позивача у судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без участі їх представника, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник відповідача у судове засідання не з`явилася, у відзиві на позовну заяву просить розгляд справи проводити без їх участі, у задоволені позову просить відмовити. Відповідно до ст. 247 ЦПК України в зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов до наступного висновку. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів у справі встановив наступні факти та правовідносини. Судом встановлено, що 13.08.2023 [PERSON] звернулась до ТОВ «Мілоан», у зв`язку з чим підписала Заяву на отримання кредиту №103007915 від 13.08.2023 та уклала Договір про споживчий кредит №103007915 від 13.08.2023. Згідно умов даного Договору, відповідач отримала кредит у розмірі 14000 грн. строком на 120 днів, зі сплатою процентів та комісії за користування кредитом (а.с.5-12). Згідно з копією договору факторингу №29012024 від 29.01.2024, ТОВ «Мілоан» відступає, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуває права грошової вимоги, зокрема і до Договору кредиту №103007915. Згідно Витягу з Реєстру боржників №1 від 29.01.2024, заборгованість [PERSON] за договором позики становить 42382,74 грн., з яких: 10220 грн. заборгованість за основним боргом; 31182,74 грн. заборгованість за відсотками; 980 заборгованість за комісіями (а.с.13-17). З інформації АТ КБ «ПриватБанк» від 09.02.2025 №20.1.0.0.0/7-250130/9874-БТ вбачається, що на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] . За період з 13.08.2023 по 23.08.2023 було зарахування на суму 14000 грн. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами кредитного договору, відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 та ст. 1054 ЦК України, є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін. За статтями 526, 612 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін (строк). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, що передбачено ч. 1 ст. 625 ЦК України. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Фінансова установа свої зобов`язання виконала належним чином надавши відповідачу грошові кошти. В той же час, відповідач не виконала передбачені договором умови, не повернула тіло кредиту та не сплатила проценти, а тому суд приходить до висновку, що позов в цій частині є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Крім цього, суд звертає увагу, що ТОВ «Мілоан» надав відповідачу кредит на власні потреби, тобто у формі споживчого кредиту. В постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі №363/1834/17 зроблено висновок про те, що банк не міг стягувати плату за управління кредитом, адже такі дії не є банківською послугою, яку замовив позичальник. Враховуючи те, що кредит надавався відповідачу на споживчі потреби, а фінустанова не мала права встановлювати плату за дії, які вчиняє на власну користь, адже отримує прибуток у вигляді відсотків за користування кредитними коштами, то така умова договору є нікчемною та не потребує визнання недійсною. Тому позовні вимоги про стягнення з [PERSON] комісії є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. На підставі наведеного, суд вважає встановленим факт порушення відповідачем умов договору кредиту, заборгованість в сумі 41\~402,74 грн., з яких: 10\~220 грн. заборгованість за основним боргом; 31\~182,74 грн. заборгованість за відсотками, доведеною, та такою, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Отже суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір, пропорційно до задоволених вимог в розмірі 2958,05 грн. (97,69% від 3028 грн.).

Outcome: partial