Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-11 00:00:00

У вересні 2024 із позовом до суду звернувся ВНМУ ім. М.І. Пирогова, який просив стягнути з [PERSON] на свою користь суму боргу за надання освітніх послуг, у сумі 18795 грн., інфляційні втрати у сумі 1108,91 грн та 3% річних у сумі 80,22 грн. Мотивував заявлені вимоги тим, що 30.08.2021 сторони у справі уклали договір про надання освітніх послуг для [PERSON] . Позивач виконав умови визначені договором, а саме надав освітні послуги. Відповідач в порушення вимог договору не здійснила оплату за надані освітні послуги, що стало підставою для звернення з позовом. Так як відповідач не виконала умови договору позивач просить також стягнути три відсотка річних та інфляційні втрати. Ухвалою суду від 16.09.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження. Розгляд справи вирішено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження. Відповідачка надала відзив на позовну заяву у якому проти позову заперечила, суду пояснила, що [PERSON] є її сином, який з 2017 року навчався у ВНМУ ім. М.І. Пирогова за спеціальністю «Медицина». Після закінчення 3-го курсу студенти складають інтегрований тестовий іспит «Крок», після успішної здачі якого їх переводять на 4-й курс. У зв`язку початком пандемії коронавірусної хвороби, зазначений іспит «Крок-1» було перенесено на середину 4-го курсу у зв`язку з відсутністю фактичного навчального процесу у перші місяці пандемії. [PERSON] у 2020-2021 розпочав навчання на 4-му курсі, перший семестр якого був оплачений. Приблизно в січні 2021 року він здавав ліцензійний інтегрований іспит «Крок-1», який не склав, а тому був відрахований з університету. [PERSON] відрахували після половини навчання на 4-му курсі у 2021-2022 навчальному році, але відрахували його з 3-го курсу, адже він не склав іспит як студент 3-го курсу. Відповідно до нового договору, укладеного 30.08.2021 року, який додано позивачем до позовної заяви, [PERSON] розпочав навчання знову як студент третього курсу, після завершення якого мав знову здати ліцензійний інтегрований іспит «Крок-1, з метою подальшого переведення на 4-й курс. У 2022 році він закінчив третій курс і у вересні 2022 року не склав ліцензійний інтегрований іспит «Крок-1». Тому підстав для переведення [PERSON] на 4-й курс не було. Відповідач по справі заперечує отримання [PERSON] освітньої послуги як студента 4-го курсу у 2022-2023 навчальному році. Представник позивача надав відповідь на відзив, у якому проти обставин визначених у відзиві заперечив. Вказав на те, що нездача ліцензійного інтегрованого іспиту «Крок-1» не була перешкодою для переведення [PERSON] на наступний курс. Посилання про те, що студент [PERSON] не ознайомився з наказом №330 від 27.09.2022 про його переведення на навчання на 6 семестр не може бути підставою для відмови в позові, так як він продовжував навчання в університеті. Представник позивача у судовому засіданні заявлені вимоги підтримав, просив позовні вимоги задовольнити із підстав наведених у позовній заяві. Також зазначив, що відповідач зі своєї сторони виконав усі вимоги передбачені договором з надання відповідних послуг [PERSON] . Представниця відповідачки проти позову заперечила, підтримала позицію викладену у відзиві, просила у задоволені позовних вимог відмовити. Зазначила, що зі заявою про розірвання договору відповідачка до позивача не зверталася. Вказувала на заборону суперечливої поведінку позивача. Та вважала, що за обставин які виникли відповідач сподівалась, що через те, що здобувач [PERSON] не склав кваліфікаційний іспит, він буде відрахований зі складу студентів ВНМУ ім. М.І. Пирогова, як це було вчинено позивачем при виконанні попереднього договору за 2018 рік. Також у зв`язку із воєнним станом враховуючи зміни в перехідних і прикінцевих положень ( п. 18) ЦК України і правову позицію Верховного Суду просила не стягувати інфляційні втрати та 3% річних. Дослідивши докази, визнавши їх належними і допустимими суд установив, що [PERSON] був зарахований студентом ВНМУ ім. М.І. Пирогова з 2017 року. Через невиконання індивідуального навчального плану у 2020 році третю особу було відраховано, проте у 2021 році його поновлено на навчанні на ІІІ курсі, 5 семестру. При цьому ВНМУ ім. М.І. Пирогова неодноразово в 2018 - 2020 роках переводив [PERSON] на наступний курс та надавав йому можливість перездати іспити (витяги з наказів на ас.26, 28, 31-32, 35-36). 30.08.2021 (після поновлення [PERSON] у складі здобувачів вищої освіти) [PERSON] та ВНМУ ім. М.І. Пирогова уклали договір №54м-21п про надання платної освітньої послуги між ВНМУ ім. М.І. Пирогова та фізичною особою. Згідно умов договору заклад зобов`язався надати здобувачу освітню послугу на рівні стандартів вищої освіти. Замовник зобов`язався своєчасно вносити плату за освітню послугу відповідно до встановлених термінів. Замовник має здійснити плату щосеместрово не пізніше 01 вересня та 01 лютого у сумі 18795 грн. Орієнтовна загальна вартість навчання склала 150\~360 грн. Договір припиняється у разі: завершення виконанням сторонами своїх зобов?язань; за згодою сторін; у разі неможливості виконання сторонами своїх зобов?язань за цим договором у зв?язку з прийняттям нормативно-правових актів, що змінили умови, встановлені цим договором, і незгоди будь-якої із сторін внести зміни до цього договору; у разі ліквідації закладу, якщо не визначений правонаступник; у разі відрахування здобувача із закладу у відповідності до умов цього договору та у відповідності до чинного законодавства України, а саме; 5.1) власне бажання; 5.2) переведення до іншого навчального закладу; 5.3) невиконання індивідуального навчального плану; 5.4) порушення здобувачем або замовником умов цього договору; 5.5) за рішенням суду в разі порушення або невиконання однією із сторін умов цього договору; 5.6) інші випадки, передбачені законом (договір а.с. 11-12). Отже, в зв`язку з укладенням договору у сторін виникли зобов`язання у позивача надавати послуги, у відповідача оплатити послуги. Позивач звертався до позивача із вимогою оплати заборгованості за договором (лист-вимога а.с. 14). [PERSON] склав інтегрований тестовий іспит «Крок 1. Медицина», результат 46 % правильних відповідей від загальної кількості завдань і не отримав достатньої кількості балів (інформація на а.с. 32, порядок проведення тестування на а.с. 60-68, перенесення тестування, на а.с 64-71, критерій успішності на а.с 73) . Згідно академічної довідки [PERSON] у 2023 році надавалися освітні послуги позивачем, що підтверджується отриманням оцінок з дисциплін. Відповідач не надала доказів про не виконання позивачем своїх обов`язків з надання освітніх послуг. Декан факультету [PERSON] просила голову комісії з переведення, відрахування та поновлення здобувачів освіти відрахувати [PERSON] за невиконання навчальної програми (службова записка а.с 17-18). Наказом ВНМУ ім. М.І. Пирогова №10 від 22.03.2023 вирішено відрахувати [PERSON] зі складу здобувачів вищої освіти медичного факультету за спеціальністю «Медицина» за невиконання індивідуального навчального плану. До занять у 8 семестрі 2022/2023 не приступав (наказ 22-23). Згідно розрахунку суми боргу за навчання за 2022-2023 рік складає 18795 грн, 3% річних 80,22 грн, інфляційні втрати 1108,91 грн, 3% річних - 80,22 грн (розрахунок а.с. 15,16). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 ЦК України). Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди ( ст. 638 ЦК України). Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ст. 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення, якщо інше не визначено законом або договором. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із статтею 509 цього ж кодексу зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Приписами статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Зі змісту статті 526 України убачається, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. Відповідно до приписів статті 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов`язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 203 ЦК України, загальними умовами дійсності правочину є : зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 625 цього Кодексу, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України). У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем) (п.18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України). Дослідивши докази, вислухавши пояснення сторін суд встановив факт укладення правочину - договору про надання освітніх послуг №№54м-21п від 30.08.2021 між сторонами справи. Суд встановив, що сторони досягли домовленості щодо істотних умов договору в тому числі підстав їх розірвання. Згідно копії договору, умови зазначені відповідачкою у відзиві та поясненнях суду як підстави припинення договору не передбачені. Суд критично відноситься до посилання представниці відповідача на заборону суперечливої поведінки позивача та законні очікування відповідача на відрахування здобувача після невдалого складення кваліфікаційного оцінюванні т.я. дії позивача не були тотожними. Так згідно наданих доказів при виконанні попереднього договору позивач переводив здобувача освітніх послуг на новий курс з академічною заборгованістю і надавав можливість повторно скласти іспит. Крім того обставина не передбачена договором як підстава припинення зобов`язань. Представниця відповідача не довела, що ВНМУ ім. М.І. Пирогова не виконало умови договору відносно здобувача. Згідно академічної довідки [PERSON] у 2023 році надавалися освітні послуги, що підтверджується отриманням оцінок з дисциплін. Отже, договори і зобов`язання сторін діяли до моменту винесення наказу про відрахування [PERSON] . Як встановлено судом відповідач із заявою про розірвання договору не зверталася. Тому суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги стягнувши заборгованість, яка утворилася. У зв`язку із змінами законодавства позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, тому суд відмовляє у частині стягнення інфляційних втрат та 3 % річних. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, оскільки позовні вимоги задоволено частково, з відповідачки на користь позивача слід стягнути судові витрати пропорційно задоволеним вимогам в розмірі 2857,25 грн.

Outcome: partial