Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-11 00:00:00

22 липня 2024 року представник позивача адвокат Чуб Т.В. звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 0,18 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування заявлених вимог, представник позивача посилається на те, що 26 січня 2006 року [PERSON] уклав з [PERSON] та [PERSON] договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Жовтневого районного нотаріального округу Миколаївської області Красновою С.М., зареєстрований ММБТІ 31 січня 2006 року у книзі 2 за № 540. Умови договору сторонами виконані у повному обсязі. Крім цього, на момент купівлі житлового будинку продавцю [PERSON] на праві власності належала ціла земельна ділянка площею 0,18 га, цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: [ADDRESS] . Вказана земельна ділянка належала [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії МК, №042852 від 28 листопада 2005 року. Акт зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010501500897302105. Після укладення договору придбаний житловий будинок разом з земельною ділянкою були передані продавцями позивачу у повне володіння, користування, розпорядження. [INFO] [PERSON] помер. Відповідач [PERSON] є сином померлого та правонаступником його прав та обов`язків. Посилаючись на положення статті 120 ЗК України вважає, що разом з будинком до позивача перейшло право власності на земельну ділянку, на якій він розташований. Нині захист прав позивача можливий лише шляхом визнання за ними права власності на вказану земельну ділянку. Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися. Від представника позивача до суду надійшла заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відповідно до частини 7 статті 128 ЦПК України вважається таким, що повідомлений судом належним чином про час і місце розгляду справи. Справа розглядається в порядку загального позовного провадження про що постановлена відповідна ухвала від 31 липня 2024 року. 20\~листопада 2024\~року ухвалою\~суду закритопідготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, то, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, розглядаючи справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів судом встановлено наступне. Як вбачається з договору купівлі-продажу від 26 січня 2006 року [PERSON] придбав у [PERSON] та [PERSON] житловий будинку з господарськими будівлями та побутовими спорудами що розташовані за адресою: [ADDRESS] (а.с.. 6). Договір купівлі-продажу житлового будинку посвідчений приватним нотаріусом Жовтневого районного нотаріального округу Миколаївської області Красновою С.М., зареєстрований у реєстрі за №47. Договір зареєстрований ММБТІ 31 січня 2006 року у книзі 2 за № 540 (а.с. 8). Сторони умови договору виконали у повному обсязі. Належність позивачеві вказаного житлового будинку також підтверджується технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок, де він зазначений його власником (а.с. 14-16). Земельна ділянка площею 0,18 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, за адресою: [ADDRESS] , відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку від 28 листопада 2005 року, серії МК, №042852, належить [PERSON] (а.с. 9). Вказане також підтверджується інформацією Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 05 липня 2024 року №29-14-0.130-3088/2-24 (а.с. 21). Позивач користується спірною земельною ділянкою, сплачує земельний податок, що підтверджується долученими до матеріалів справи квитанціями до прибуткового касового ордеру (а.с.17-18), а також податковими повідомленнями-рішеннями (а.с. 19-20). Власник спірної земельної ділянки [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 14 квітня 2012 року виконкомом Воскресенської селищної ради Жовтневого району Миколаївської області, серії [NUMBER] (а.с. 10). Як вбачається зі спадкової справи №190/2012, відкритої після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , до Вітовської державної нотаріальної контор Миколаївської області з заявою про прийняття спадщини звернувся син померлого - [PERSON] . Державним нотаріусом спадкодавцю видані свідоцтва про право на спадщину за законом, водночас свідоцтво на спірну земельну ділянку на ім`я [PERSON] не видавалося (а.с. 42-109). Відповідно до статті 2 Закону України від 1 липня 2004 року N 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно з частиною 1 статті 120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Відповідно до частини 2 статті 120 ЗК України, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. За змістом статті 377 ЦК України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. При цьому при застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності. Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. Згідно з цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду України від 11 лютого 2015 року в справі № 6-2цс15, 13 квітня 2016 року в справі № 6-253цс16 та 12 жовтня 2016 року в справі № 6-2225цс16, постановах Верховного Суду від 07 серпня 2019 року справа № 303/1734/15-ц, 25 лютого 2019 року, справа № 199/2099/17. Враховуючи викладене, слід дійти висновку, що після набуття [PERSON] права власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , до нього, як до особи, яка набула право власності на житловий будинок, переходить право власності на земельну ділянку, на якій знаходиться будинок, у розмірі частки права власності яка належала попередньому власнику житлового будинку, а саме за позивачем підлягає визнанню право власності на земельну ділянку площею 0,18 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовану за адресою: [ADDRESS] .

Outcome: approved