Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-16 00:00:00

Заявниця [PERSON] , звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту перебування на утриманні свого сина [PERSON] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] , є матір`ю [PERSON] [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, де в графі мати записано [PERSON] . Заявниця є непрацюючим пенсіонером. Син заявниці проживав разом зі своєю матір`ю та батьком, були пов`язані спільним побутом за адресою по [ADDRESS] . Син заявниці, солдат [PERSON] проходив службу в Збройних Силах України на посаді стрільця 2 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 3 стрілецької роти військової частини [NUMBER] . Будучи на військовій службі [PERSON] , постійно надсилав своїм батькам грошові перекази. Вони мали спільний бюджет, планували витрати та здійснювали разом, купували спільно одяг, продукти харчування та предмети домашнього вжитку, постійно користувалася його пільгами як учасника бойових дій по сплаті житлово-комунальних послуг, тощо. 16.09.2024 року [INFO] листом за №5940 сповістило заявницю, сповіщення сім`ї №80, що її син солдат [PERSON] [INFO] , зник безвісти 10.09.2024 року в ході бойових дій під час штурмових дій зі сторони противника на ПВ «ЗЕЛЕНИЙ 126» у с. Калинівка, Соледарської МГ Бахмутського р-ну, Донецької області. З метою отримання грошового забезпечення сина до моменту його повернення або встановлення смерті відповідно до вимог Постанови КМУ від 30.11.2016 року № 884 вона звернулась до керівництва військової частини [NUMBER] через [INFO] з заявою про виплату їй частини грошового утримання сина, однак їй повідомили, що грошове забезпечення сина їй виплачуватимуть у випадку визнання її особою, яка була на його утриманні. Встановлення факту перебування заявниці на утриманні чина [PERSON] , необхідне заявниці для реалізації свого права на отиримання передбачених законом пільг та виплат членам сім`ї частини грошового забезпечення сина військовослужбовця [PERSON] , відповідно до п. 7 Постанови КМУ від 30.11.2016 року № 884, в чому їй на даний час було відмовлено. У зв`язку з вказаними обставинами, заявниця звернулася із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення в судовому порядку. Вказана заява надійшла до Володимирецького районного суду Рівненської області 21.11.2024. 30.12.2024 у даній справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку окремого провадження. Заявниця в судове засідання подала заяву, в якій підтримала заявлені вимоги, просила розглянути справу у її відсутності. Представник заінтересованої особи [INFO] в судове засідання не з`явився, про перенесення часу судового розгляду не клопотав, про час і місце судового розгляду повідомлений шляхом направлення процесуальних документів та викликів до електронного кабінету сторони. Будь-яких заперечень чи пояснень з приводу заявлених вимог не надав. Суд, дослідивши та оцінивши докази, які наявні в матеріалах справи приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення із наступних підстав. Відповідно до положення ч.2 ст.247 ЦПК України суд здійснив розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Пунктом 2 частини 1статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. При вирішенні питання щодо встановлення вищевказаного факту суд приймає до уваги п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», де передбачено, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 року затверджено Порядок виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх.(Далі - Постанова №884) Відповідно до Постанови №884 цей Порядок визначає механізм виплати грошового забезпечення, в тому числі додаткових та інших видів грошового забезпечення, сім`ям військовослужбовців Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, Держспецтрансслужби та Держспецзв`язку, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх (далі - військовослужбовці). В судовому засіданні встановлено, що заявниця [PERSON] , є матір`ю [PERSON] [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого Каноницькою сільською Радою народних депутатів Володимирецького району Рівненської області, про що в книзі реєстрації актів про народження 18.01.1989 року зроблено запис за №2, де в графі мати записано [PERSON] . Син заявниці [PERSON] , проживав разом зі своєю матір`ю та батьком, за адресою [ADDRESS] та були пов`язані спільним побутом, що підтверджується довідкою про місце проживання, виданою ОСББ «П`ятихатки-1» від 23.09.2024 р. №11. Також судом встановлено, що син заявниці, солдат [PERSON] проходив службу в Збройних Силах України на посаді стрільця 2 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 3 стрілецької роти військової частини [NUMBER] . Будучи на військовій службі [PERSON] , постійно надсилав своїм батькам грошові перекази, що підтверджується відповідними платіжними інструкціями. Вони мали спільний бюджет, планували витрати та здійснювали разом, купували спільно одяг, продукти харчування та предмети домашнього вжитку, постійно користувалася його пільгами як учасника бойових дій по сплаті житлово-комунальних послуг. Крім того, судом також встановлено, що заявниця є непрацюючим пенсіонером, відтак кошти, що надавав син [PERSON] , були фактично єдиним та основним джерелом доходу його батьків. 16.09.2024 року [INFO] листом за №5940 сповістило заявницю, сповіщення сім`ї №80, що її син солдат [PERSON] [INFO] , зник безвісти 10.09.2024 року в ході бойових дій під час штурмових дій зі сторони противника на ПВ «ЗЕЛЕНИЙ 126» у с. Калинівка, Соледарської МГ Бахмутського р-ну, Донецької області. Після чого заявниця звернулася до поліції з заявою на підставі якої було відкрито кримінальне провадження №12024181050000384, що підтверджується копією витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань. З метою отримання грошового забезпечення сина до моменту його повернення або встановлення смерті відповідно до вимог Постанови КМУ від 30.11.2016 року № 884 [PERSON] , звернулась до керівництва військової частини [NUMBER] через [INFO] з заявою про виплату їй частини грошового утримання сина, однак їй повідомили, що грошове забезпечення сина їй виплачуватимуть у випадку визнання її особою, яка була на його утриманні. Чоловік заявниці [PERSON] добровільно відмовився від належної йому частки грошового забезпечення їхнього сина [PERSON] на користь дружини [PERSON] , що підтверджується копією його заяви. Тобто судом встановлено, що [PERSON] , є єдиною особою, яка тривалий час здійснювала систематичне матеріальне забезпечення матері, забезпечував належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. У зв`язку з чим грошові кошти сина були для заявниці постійним і основним джерелом засобів до існування. Суб`єктами звернення до суду із заявами про встановлення факту перебування особи на утриманні можуть бути фізичні особи, в яких на підставі чинного законодавства у разі встановлення факту виникає відповідне право. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. Відповідно ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно вимог ч. 4 ст.3 СК України сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважним причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання. Відповідне положення міститься у постанові КЦС ВС від 23 квітня 2020 року по справі № 686/8440/16-ц. Щодо перебування особи на утриманні Верховний Суд підкреслив, що повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, крім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то судам слід встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Також ВС зазначив, що постійний характер допомоги означає, що вона не була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу, померлий взяв на себе обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги слід з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів. Таким чином, для встановлення факту перебування особи на утриманні померлого необхідно дослідити зазначені обставини в сукупності та враховувати, що одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів чи окреме проживання від померлого не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. В даному випадку, суд приходить до висновку, що [PERSON] , фактично та на постійній основі виконував утримання [PERSON] , оскільки вона самостійно була неспроможна забезпечити собі належне матеріальне забезпечення. Відповідно до ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Тому, суд вважає, що встановлення юридичного факту, про який просить заявниця, знайшов повне підтвердження в судовому засіданні і його об`єктивність не викликає в суду сумніву, заява про встановлення факту, що має юридичне значення є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи окремого провадження заявнику не відшкодовуються. На підставі наведеного,

Outcome: approved