Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-12 00:00:00

23 грудня 2024 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Позивач мотивувала свої позовні вимоги тим, що вона народилася [INFO] . Її батьками\~ є [PERSON] та [PERSON] (наразі прізвище матері [PERSON] ). Шлюб між батьками позивача було розірвано 25 червня 2008 року. Позивач проживає разом із матір`ю. 06 січня 2024 року позивач зареєструвала шлюб із [PERSON] , їй присвоєно прізвище [PERSON] . До досягнення позивачем повноліття батько добровільно сплачував їй аліменти в розмірі 1000 грн на місяць. З 01 вересня 2023 року позивач навчається у державному навчальному закладі Ніжинський професійний аграрний ліцей Чернігівської області «НПАЛЧО» ІІ рівня атестації за професією «Кухар, кондитер». Термін навчання до 15 лютого 2025 року. У зв`язку з цим вона потребує матеріальної допомоги, зокрема, для оплати витрат, пов`язаних з навчанням, харчуванням, придбанням одягу, взуття та проїздом тощо. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на її утримання на час навчання не надає. Відповідач перебуває на військовій службі в ЗСУ. Позивач, посилаючись на підставі ст. 199 СК України, просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на період навчання в розмірі 15000 грн щомісяця до закінчення навчання. Ухвалою судді Носівського районного суду Чернігівської області від 06 січня 2025 року відкрито провадження в цивільній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, призначено розгляд справи по суті на 20 лютого 2025 року. Ухвалою суду від 20 лютого 2025 року відкладено розгляд справи до 13 березня 2025 року за клопотанням відповідача. У судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги в повному обсязі та просила їх задовольнити, пояснила, що у зв`язку з навчанням за денною формою навчання потребувала матеріальної допомоги зі сторони батька [PERSON] , пов`язаної з проїздом до місця навчання (з м. Носівка до м. Ніжин), придбанням товарів, необхідних для навчання (зокрема продуктів, оскільки навчається на кухаря). Відповідач після досягнення нею повноліття у період навчання жодної допомоги їй не надавав. Відповідач у судове засідання не з`явився, подав до суду документи на підтвердження поважності своєї неявки в судове засідання, зокрема, оригінал довідки командира в/ч [NUMBER] від 15 січня 2025 року про перебування його ( [PERSON] ) на військовій службі у в/ч [NUMBER] з 01 березня 2023 року і по теперішній час. Суд визнає причини неявки відповідача в судове засідання поважними, однак уважає, що його неявка не перешкоджає розгляду справи по суті, оскільки його інтереси представляє повноважний представник [PERSON] . Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні визнала позовні вимоги частково, пояснила, що розмір аліментів в сумі 15000 грн щомісяця є явно завищеним та не є непропорційним до доходу, який отримує відповідач на даний час. Так, після отриманого поранення [PERSON] отримує матеріальне забезпечення в розмірі близько 21700 грн щомісяця. Представник відповідача уважала виправданим розмір аліментів, які можуть стягуватися з відповідача на користь позивача на період навчання, - 4000 грн щомісяця. Вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд уважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з нижченаведених підстав. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 141 Сімейного Кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Судом установлено, що [PERSON] є батьком позивача [PERSON] ,\~\~\~ що\~\~\~ підтверджується\~\~ копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а. с. 6) та копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а. с. 8). Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст. ст. 199-201 СК України).\~ Відповідно до вищевказаних правових норм, виявлення бажання на отримання матеріальної допомоги у зв`язку з продовженням навчанням є правом повнолітньої дочки (сина) або одного з батьків, з якими вона (він) проживають, яке нерозривно пов`язано з обов`язковою умовою можливості відповідача надавати таку допомогу і така умова оцінюється судом у сукупності з іншими обставинами, що мають істотне значення для вирішення спору. У відповідності до роз`яснень, викладених у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. [PERSON] , [INFO] , досягла 18 років (а. с. 8). Згідно з копією довідки ДНЗ «Ніжинський професійний аграрний ліцей Чернігівської області» № 402 від 07 жовтня 2024 року [PERSON] навчається в ДНЗ «НПАЛЧО» ІІ рівня атестації за професією «Кухар, кондитер» з 01 вересня 2023 року по 15 лютого 2025 року за денною формою навчання, регіональне замовлення (а. с. 9). Судом встановлено, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією витягу з реєстру територіальної громади (а. с. 7). Відповідач [PERSON] відповідно до відповіді Носівської міської ради Чернігівської області № 17-02/3259 від 27 грудня 2024 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а. с. 14). Отже, [PERSON] є належним позивачем у цій справі. Звертаючись до суду з позовом про стягнення аліментів на період навчання, позивач посилається на те, що вона є повнолітньою, однак продовжує навчання у ДНЗ «НПАЛЧО» ІІ рівня атестації за професією «Кухар, кондитер» за денною формою навчання та потребує матеріальної допомоги зі сторони батька у зв`язку з навчанням. Відповідач добровільно такої допомоги їй не надає. Як роз`яснено в п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина. У своїй постанові від 29 січня 2018 року по справі № 622/373/16-ц Верховний Суд роз`яснив, що, на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст. ст. 199-201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від обов`язку сплати аліментів, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Відповідно до вищевказаних правових норм, виявлення бажання на отримання матеріальної допомоги у зв`язку з продовженням навчання є правом повнолітньої дочки (сина) або одного з батьків, з якими вона (він) проживають, яке нерозривно пов`язано з обов`язковою умовою можливості відповідача надавати таку допомогу і така умова оцінюється судом у сукупності з іншими обставинами, що мають істотне значення для вирішення спору. Ураховуючи вищевикладені обставини, вивчивши докази, подані для їх підтвердження, суд робить висновок про те, що повнолітня [PERSON] у зв`язку з навчанням (до 15 лютого 2025 року) потребувала матеріальної допомоги зі сторони батька відповідача [PERSON] . За змістом ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від доходу платника аліментів, з урахуванням обставин, передбачених\~\~ ст. 182 цього Кодексу, а саме: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Окрім цього, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Звертаючись до суду з позовом про стягнення аліментів, позивач просила стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі. Разом з тим, позивачем будь-яких доказів на підтвердження свого матеріального стану суду не надано. Відповідно до ст. 198 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Судом установлено, що [PERSON] , яка є повнолітньою і продовжувала навчання до 15 лютого 2025 лютого, у зв`язку з навчанням за денною формою навчання (до 15 лютого 2025 року) несла витрати на проїзд до навчального закладу, на придбання одягу, взуття, харчування тощо та потребувала матеріальної допомоги зі сторони батька. Ці обставини підтверджуються дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, які містяться в матеріалах справи, поясненнями позивача, даними в судовому засіданні. Відповідач є працездатним, перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] з 01 березня 2023 року і по теперішній час (а. с. 30). Відповідно до довідки ВЛК № 472 від 06 січня 2025 року [PERSON] має захворювання, пов`язані з проходженням військової служби (зокрема гіпертонічну хворобу, дифузний кардіосклероз, остеохондроз поперекового відділу хребта, ускладнений протрузіями міжхребцевих дисків, ангіопатію сітківки, варикозну хворобу нижніх кінцівок), придатний до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Стягнення аліментів за цим судовим рішенням можливе до настання однієї з умов: досягнення 23 років або закінчення навчання. Зважаючи на те, що згідно з довідкою про навчання повнолітня [PERSON] закінчила навчання 15 лютого 2025 року, тобто ще до досягнення нею 23 років, аліменти за цим судовим рішенням можуть бути стягнуті тільки до 15 лютого 2025 року. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд ураховує матеріальний стан повнолітньої [PERSON] , потреби повнолітньої дитини, пов`язані з навчанням, матеріальний стан відповідача та хворобливий стан його здоров`я, що підтверджено довідкою ВЛК. Ураховуючи встановлені судом обставини справи, а також те, що стороною відповідача частково визнано позов, суд уважає за необхідне задовольнити позовні вимоги про стягнення аліментів частково та стягнути з відповідача аліменти на користь повнолітньої дочки, яка продовжувала навчання, у твердій грошовій сумі 4000 грн щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позову, тобто з 23 грудня 2024 року, та до закінчення навчання, тобто до 15 лютого 2025 року. Суд уважає, що саме такий розмір аліментів, спрямований на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, відповідає вимогам розумності та витратам, пов`язаним із навчанням. Частина 6 ст. 141 ЦПК України передбачає, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. З урахуванням ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved