Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-03 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, в якій просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] , який було зареєстровано 28 серпня 2009 року виконавчим комітетом Струсівської сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів 28 серпня 2009 року зроблено відповідний актовий запис № 11, а також просить стягнути аліменти з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на дітей : сина [PERSON] , [INFO] , доньки [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 3000 грн. 00 коп. на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття починаючи з 07 січня 2025 року. Судові витрати покласти на позивачку [PERSON] . Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що спільне життя з відповідачем [PERSON] не склалося. Протягом останніх трьох років їх відносини з відповідачем почали псуватися, в сім`ї почалися непорозуміння, вони не можуть дійти спільної думки у вирішенні важливих питань. Через вищевказані обставини, протягом останнього року вони не ведуть спільне господарство, не підтримують сімейні відносини та фактично проживають окремо. За таких обставин, подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін та унеможливлює примирення з відповідачем, через що збереження шлюбу є неможливим на недоцільним. Також, відповідач [PERSON] не приймає участі у вихованні та утриманні їх дітей : сина [PERSON] , [INFO] , доньки [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , а тому просить суд призначити аліменти на утримання дітей, так як відповідач ухиляється від своїх обов`язків. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про місце, та час розгляду справи, але не повідомив суд про причини своєї неявки. У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Судом ухвалено рішення при заочному розгляді, відповідно до статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та оцінивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки судом встановлено: Згідно повторного свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] шлюб між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] було зареєстровано 28 серпня 2009 року виконавчим комітетом Струсівської сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів 28 серпня 2009 року зроблено відповідний актовий запис № 11 Спільним сімейним життям сторони не проживають вже протягом тривалого часу. Між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] відсутні почуття взаємної поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто, ці засади, які є морально-правовою основою шлюбу. Шлюб між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] існує формально, зберегти який неможливо та недоцільно. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього ж кодексу. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України\~ суд з`ясував фактичні взаємини подружжя, обставини подружнього життя. Таким чином, суд прийшов до переконання, що позов в частині розірвання шлюбу слід задовольнити повністю, розірвавши шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який було зареєстровано 28 серпня 2009 року виконавчим комітетом Струсівської сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів 28 серпня 2009 року зроблено відповідний актовий запис № 11. Також, під час перебування в шлюбі в сторін народилися діти : син [PERSON] , [INFO] , донька [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] . Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про народження [PERSON] , [INFO] серії [NUMBER] , виданим Микулинецькою селищною радою Теребовлянського району Тернопільської області 05 березня 2010 року, свідоцтвом про народження [PERSON] , [INFO] серії [NUMBER] , виданим Микулинецькою селищною радою Теребовлянського району Тернопільської області 28 січня 2013 року, свідоцтвом про народження [PERSON] , [INFO] серії [NUMBER] , виданим Теребовлянським районними відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області 07 березня 2017 року. Однак, відповідач [PERSON] жодної матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Відповідно до ч.2 ст. 181 Сімейного Кодексу України за домовленістю\~між батьками\~дитини той\~із них,\~хто проживає\~окремо від\~дитини,\~може брати\~участь у\~її утриманні\~в грошовій\~і (або)\~натуральній формі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;3-1)\~наявність на\~праві власності,\~володіння та/або\~користування у\~платника аліментів\~майна та\~майнових прав,\~у тому\~числі рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів,\~виключних прав\~на результати\~інтелектуальної діяльності,\~корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;4)\~інші обставини,\~що мають\~істотне значення. Розмір\~аліментів має\~бути необхідним\~та достатнім\~для забезпечення\~гармонійного розвитку\~дитини. Мінімальний\~гарантований розмір\~аліментів на\~одну дитину\~не може\~бути меншим,\~ніж 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку. Мінімальний\~рекомендований розмір\~аліментів на\~одну дитину\~становить розмір\~прожиткового мінімуму\~для дитини\~відповідного віку\~і може\~бути присуджений\~судом у\~разі достатності\~заробітку (доходу)\~платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до ч.1,2 ст. 184 суд за\~заявою одержувача\~визначає розмір\~аліментів у\~твердій грошовій\~сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. № 789-XІІ) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" звернуто увагу суддів на те, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. У разі виїзду одного з батьків на постійне проживання в державу, з якою Україна не має договору про правову допомогу, аліменти стягуються відповідно до вимог частин 5 - 7 ст. 181 СК. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Порядок стягнення аліментів визначено Законі "Про виконавче провадження", а також у статтях 194 - 197, 274 СК. Однак, позивачка [PERSON] \~ не представила суду жодних доказів про те, що відповідач [PERSON] \~ в\~змозі сплачувати\~аліменти на\~трьох дітей\~ в\~розмірі \~3000\~грн.\~00\~коп. на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття починаючи з 07 січня 2025 року, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, а тому суд вважає, що з відповідача [PERSON] слід стягнути\~аліменти на\~трьох дітей\~ в\~розмірі \~2000\~грн. на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття починаючи з 07 січня 2025 року, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. \~\~\~\~\~\~ \~ \~На підставі викладеного, суд дійшов до переконання, що позов в частині стягнення аліментів слід задовольнити частково, стягнувши з відповідача [PERSON] , жителя [ADDRESS] в користь позивачки [PERSON] , жительки [ADDRESS] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , аліменти на утримання дітей : сина [PERSON] , [INFO] , доньки [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 2000 грн. на кожну дитину, але не\~менше 50\~%\~від прожиткового\~мінімуму на\~дитину відповідного\~віку, щомісячно, починаючи з 07.01.2025 року до досягнення\~ найстаршою дитиною повнолітнього віку.\~

Outcome: partial