Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним право власності в порядку спадкування на будинок [ADDRESS] , що розташований на земельній ділянці площею 0,3457 га, кадастровий номер земельної ділянки 7121287000:01:002:0043, який належав померлій [PERSON] на підставі свідоцтва на право приватної власності від 15.07.1982 р. реєстр № 4768. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] померла рідна тітка позивача [PERSON] . 25 липня 2023 року [PERSON] склала заповіт, зареєстрований у реєстрі за № 9-25, відповідно до якого спадкоємцем її майна, яке складається з будинку та земельної ділянки, яка належала померлій на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ № 683944 від 13.07.2011 р. та яка розташована на території Стебнянської сільської ради Звенигородського району Черкаської області, [ADDRESS] , площею 0,3457 га, кадастровий номер земельної ділянки 7121287000:01:002:0043, є позивач та його сестра [PERSON] , [INFO] [PERSON] подала нотаріусу заяву про відмову від належної їй частини спадкового майна на користь позивача [PERSON] . Для оформлення спадкових прав на будинок та земельну ділянку [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Звенигородського районного нотаріального округу Побіянської Н.Б., однак постановою від 16.11.2024 р. № 5290/02-14 йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на будинок та земельну ділянку в зв`язку з тим, що заявником не було подано документів про право власності на спадкове майно, а саме на будинок [ADDRESS] . Відомості про такі документи відсутні, а тому свідоцтво про право на спадщину на вказане майно видати неможливо. Вказав, що для подальшого утримання та збереження майна позивачу необхідно оформити право власності на спадкове майно, проте іншого шляху, окрім визнання права власності на вказаний будинок та земельну ділянку в судовому порядку, не існує. Ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 02.01.2025 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. За клопотанням позивача витребувано у приватного нотаріуса Звенигородського районного нотаріального округу Побіянської Н.Б. копію спадкової справи №140/2024, що заведена після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . 29.01.2025 року від представника відповідача Звенигородської міської ради Корчевської А.В. надійшло до суду клопотання про розгляд справи без участі представника відповідача за наявними матеріалами справи. 31.01.2025 року від приватного нотаріуса Звенигородського нотаріального округу Побіянської Н.Б. надійшла копія спадкової справи №140/2024, відкритої 12.06.2024 року після смерті [PERSON] 05.03.2025 року на адресу Звенигородського районного суду Черкаської області від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити рішення на підставі поданих доказів. Згідно з ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Ватутінської міської ради Черкаської області, актовий запис про смерть за № 135 від 09.05.2024 р. (а.с.6). Відповідно до копії заповіту від 25.07.2023 року [PERSON] склала заповіт, яким усе її майно, де б воно не було і з чого воно б не складалося і взагалі все те, що на день смерті буде їй належати і на що вона матиме право заповіла [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] .. Заповіт посвідчено старостою села Стебне Звенигородського району Черкаської області [PERSON] (а.с.8). Згідно з копією свідоцтва про право власності на житловий будинок від 15.07.1982 року [PERSON] належить будинок, що знаходиться за адресою [ADDRESS] (а.с.13). Згідно з копією державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №683944 [PERSON] належить земельна ділянка, площею 0,3457га, що знаходиться у с.Стебне Звенигородського району Черкаської області (а.с.34). Після смерті [PERSON] , з метою отримання права на спадщину, [PERSON] 12.06.2024 року подав заяву до приватного нотаріуса Звенигородського районного нотаріального округу Побіянської Н.Б. про прийняття спадщини. 19.06.2024 року до приватного нотаріуса Звенигородського районного нотаріального округу Побіянської Н.Б. із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернулася [PERSON] . 01.11.2024 року до приватного нотаріуса Звенигородського районного нотаріального округу Побіянської Н.Б. звернулася [PERSON] із заявою про відмову від спадщини на користь брата [PERSON] , [INFO] . З копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 15.11.2024 року, виданого приватним нотаріусом Звенигородського районного нотаріального округу Побіянською Н.Б., вбачається, що [PERSON] видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, площею 2,7849 га, кадастровий номер 7121287000:03:002:0096, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована: Черкаська область, Звенигородський район, Стебнівська сільська рада та належала спадкодавцю на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку ЧР №075363, виданого 03.03.2004 року. Постановою від 16.11.2024 р. № 5290/02-14 [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на будинок [ADDRESS] , який знаходиться на земельній ділянці площею 0,3457га. Підставою відмови вказано заявником не було подано документів про право власності на спадкове майно а саме: на будинок [ADDRESS] . Відомості про такі документи відсутні, а тому свідоцтво про право на спадщину на вказане майно видати неможливо. Відповідно до технічного паспорта житлового будинку садибного типу за адресою: [ADDRESS] , будинковолодіння складається\~з наступних будівель та споруд: житловий будинок А, ганок А-1, сарай Б, сарай-прибудова б, погріб П, огорожа №1, ворота з хвірткою №4, свердловина №5 (а.с.14-19). Згідно зі\~ст. 55 Конституції України\~права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Частиною 1\~ст. 2 ЦПК України\~встановлено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 ЦК України\~визначено, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та таке інше. Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Стаття 1218 ЦК України передбачає, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 1\~ст. 1220 ЦК України\~спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. За змістом ч. ч. 1, 2\~ст. 1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Згідно з ч. 1\~ст. 1296 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат», який узгоджується з положеннями п. 1 глави 13 розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Згідно з п. 23\~Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Вищий Спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ листом № 24-753/04-13 від 16 травня 2013 року Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування роз`яснив, що при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5\~Прикінцевих та перехідних положень ЦК. Відповідно до положень\~статті 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Outcome: approved