Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-06 00:00:00

В лютому 2025 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про встановлення юридичних фактів належності правовстановлюючого документу, родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що [INFO] померла [PERSON] , яка при житті отримала державний акт на право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва серії ЧВ № 015092, виданого 18 червня 2003 року, яка знаходиться в с. Жилівка Чернівецького району на території Ванчиковецької сільської ради Чернівецької області. Спадщину позивач прийняла своєчасно як спадкоємець за законом першої черги за правом представлення свого батька [PERSON] , звернувшись протягом шестимісячного строку з відповідною заявою до нотаріальної контори. Однак, оскільки в свідоцтві про народження батька позивача були допущені помилки в написанні анкетних даних спадкодавця та в державному акті наявна помилка також в написані імені спадкодавця нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Просила суд встановити факт родинних відносин, а саме що померла [PERSON] була бабусею по лінії батька позивача, встановити факт належності померлій [PERSON] державного акту на право власності на земельну ділянку, а також визнати за нею право власності на вказану земельну ділянку. Представник позивача направив на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав та просив розглянути справу у його відсутності. Представник відповідача Ванчиковецької сільської ради в судове засідання не з`явився, надавши суду заяву, в якій позов визнав та просив розглянути справу у його відсутності. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши матеріали справи та враховуючи, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить встановленим обставинам по справі та не порушує права та інтереси інших осіб, дійшов висновку про розгляд справи у підготовчому судовому засіданні та задоволення заявлених позовних вимог в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , яка померла [INFO] , була бабусею заявника по лінії батька [PERSON] , однак при оформленні свідоцтва про народження батька заявника в графі «Батьки» по-батькові матері помилково було записано « [PERSON] » замість « [PERSON] ». Даний факт підтверджується свідоцтвом про народження батька позивача [PERSON] серії [NUMBER] від 01 грудня 1972 року, довідкою Черленівського старостинського округу № 1 Ванчиковецької сільської ради Чернівецької області № 2907 від 15 жовтня 2024 року, свідоцтвом про смерть [PERSON] серії [NUMBER] від 17 квітня 2024 року та іншими матеріалами справи. Окрім того, при оформленні виданого [PERSON] державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧВ № 015092 від 18 червня 2003 року, виданого на підставі розпорядження Новоселицької районної державної адміністрації № 212-р від 14 травня 2003 року, помилково було записано ім`я його власника « [PERSON] » замість « [PERSON] ». Вказане підтверджується вищезазначеним державним актом на право власності на земельну ділянку, свідоцтвом про смерть [PERSON] , довідкою Черленівського старостинського округу № 1 Ванчиковецької сільської ради Чернівецької області № 2907 від 15 жовтня 2024 року, матеріалами спадкової справи та іншими зібраними по справі доказами. Вирішуючи вимогу про встановлення даних юридичних фактів, суд виходить з того, що відповідно до роз`яснень, викладених у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. За змістом ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені юридичні факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Суд розглядає справи про встановлення факту, в тому числі належність правовстановлюючих документів. Враховуючи, що законом не визначено іншого порядку встановлення вказаних юридичних фактів, вони мають бути встановлені в судовому порядку. Задоволення вимог про встановлення юридичних фактів має юридичне значення для позивача. У суду немає підстав ставити під сумнів істинність фактів, повідомлених ним та підтверджених документами. [PERSON] померла [INFO] , після смерті якої відкрилась спадщина на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розміром 1,0540 га кадастровий номер 7323082200:02:006:0040, яка розташовані в с. Жилівка Чернівецького району на території Ванчиковецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області, що підтверджується державним актом серії ЧВ № 015092 виданого 18 червня 2003 року. Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. У відповідності до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Змістом ст. 1266 ЦК України передбачено, що \~внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Статтею 1270 ЦК України строк для прийняття спадщини встановлений у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Позивач спадщину після смерті [PERSON] прийняв своєчасно як спадкоємець по закону 1 черги за правом представлення свого батька [PERSON] , який помер [INFO] , звернувшись з відповідною заявою до нотаріальної контори протягом шестимісячного терміну з часу відкриття спадщини, що підтверджується матеріалами спадкової справи, відкритої після смерті [PERSON] .. Однак, у зв`язку із виявленим нотаріусом розбіжностей у написані анкетних даних спадкодавця, нотаріальна контора відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку. Враховуючи, що позивач є спадкоємцем по закону 1 черги за правом представлення свого батька [PERSON] після смерті [PERSON] , спадщину прийняла своєчасно, інші спадкоємці спадщину не прийняли, то право власності на земельну ділянку слід визнати за нею в порядку спадкування. На підставі ст.ст. 1218, 1223, 1261, 1266 1268, 1269, 1270 ЦК України, суд

Outcome: approved