Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-16 00:00:00

[PERSON] , звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання попереднього договору дійсним та визнання права власності на майно. В обгрунтування доводів посилається на те, що 06.05.2024 року між позивачем та відповідачем укладено попередній договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме квартири [ADDRESS] , який належить відповідачу згідно договору купівлі-продажу від 02.10.2007 року. Позивач посилається на те, що згідно договору від 06.05.2024 року сторони зобов?язувалися у строк (обумовлений п.6.1) укласти і належним чином оформити договір купівлі-продажу квартири, сторонами досягнуто згоди по всіх істотних умовах договору купівлі-продажу. Вимоги позивач мотивує тим, що [PERSON] зобов?язувалася купити вищевказану зазначену квартиру та сплатити її вартість. Укладення та нотаріальне посвідчення основного договору мало здійснитися 20.05.2024 року у Свалявській державній нотаріальній конторі, однак відповідачем умови попереднього договору купівлі-продажу майна у встановлений строк не виконані, майно у власність позивача не передано, основний договір не укладений. Також позивач вказує, що [PERSON] неодноразово по телефону підтверджує укладення попереднього договору щодо майбутнього продажу квартири в [ADDRESS] [PERSON] . Також підтверджує, що не має і не буде мати в майбутньому претензій щодо володіння та оформлення даної квартири за [PERSON] . Позивач просить визнати попередній договір, укладений 06.05.2024 року між [PERSON] та [PERSON] - дійсним; визнати за [PERSON] право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] . Суд своєю ухвалою від 13.01.2025 року прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами загального провадження та призначив підготовче засідання. Сторонам направлено копії ухвали про відкриття провадження у справі та відповідачу копія позовної заяви з доданими до позову документами з використанням послуг поштового зв`язку, які надаються АТ "Укрпошта". Інформація щодо справи розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет - e-mail inbox@sv.zk.court.gov.ua. Судовий розгляд справи призначений відповідно до ухвали Свалявського районного суду Закарпатської області від 05 лютого 2025 року. Розгляд справи призначено на 10:00 годину 17.03.2025 року. Позивач подала до суду заяву (вх.№1860) про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги\~про визнання\~попереднього договору\~дійсним та\~визнання права\~власності на\~майно підтримує, просить позов задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві (вх.№7762). Відповідач подав до суду заяву (вх.№1859) про розгляд справи у його відсутності. Відзив щодо позову не подано, заперечень що спростовують заявлені позовні вимоги до суду не надано. До суду подав заяву, нотаріально посвідчену приватним нотаріусом Мукачівського районного нотаріального округу А.Г.Ляшенко про визнання позовних вимог у якій дійсність укладення попереднього договору від 06.05.2024 року підтверджує та не заперечує щодо визнання за [PERSON] права власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] . Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу «EASYCON» не здійснювалося (ч.2 ст. 247 ЦПК України). Суд проводить розгляд без участі сторін за наявними доказами у справі та доходить такого висновку. Відповідно до ст. 13 ЦПК України\~- суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи; ч.3 ст. 12, ч.1 ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; ч.\~1\~ст.\~76\~ЦПК України\~-\~доказами є\~будь-які\~дані,\~на підставі\~яких суд\~встановлює наявність\~або відсутність\~обставин (фактів),\~що обґрунтовують\~вимоги і\~заперечення учасників\~справи,\~та інших\~обставин,\~які мають\~значення для\~вирішення справи;\~ч.2\~ст. 83 ЦПК України - позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. ОБСТАВИНИ СПРАВИ, УСТАНОВЛЕНІ СУДОМ та ОБГРУНТУВАННЯ ВИСНОВКІВ СУДУ: В частині вимоги позивача про\~визнання договору\~дійсним, суд зазначає таке. Відповідно до ст. 15, 16 ЦК України, ст. 55 Конституції України - кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори (п. 1 ч.2 ст. 11 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України - договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України - зобов`язанням є правовідношення, якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 635 ЦК України - попереднім є договір, сторони якого зобов?язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір у майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Судом встановлено, що попередній договір купівлі-продажу між [PERSON] та [PERSON] укладений 06 травня 2024 року, згідно якого сторони зобов`язувалися у строк (обумовлений п.6.1 цього попереднього договору) укласти та належним чином оформити договір купівлі-продажу нерухомого майна. Позивач зобов`язувався купити зазначену квартиру та сплатити її вартість у розмірі 5000 доларів США. За домовленістю сторін укладення та нотаріальне посвідчення договору мало здійснитися 20 травня 2024 року об 11:00 гоині в приміщенні Свалявської державної нотаріальної контори. Суд встановив, що сторони попереднього договору купівлі-продажу будинку від 06.05.2024 року визначили таким договором істотні умови: щодо предмету договору, об`єкту продажу, ціни продажу та взаємних прав та обов`язків сторін, тобто сторонами досягнуто згоди по всіх істотних умовах договору купівлі-продажу. За змістом ст. 525, 526, 599 ЦК України - зобов`язання повинні виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений договором строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином; ст. 638 ЦК України - договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, які визначено законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однісї із сторін має бути досягнуто згоди); ст.629 ЦК України - договір є обов?язковим для виконання сторонами; ст.631ЦІК України - договір набирає чинності з моменту його укладення. Відповідно ч. 2 ст. 220 ЦК України - якщо сторони домовилися щодо всіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна зі сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд визнає такий договір дійсним (правова позиція Верховного Суду України, постанова від 06.09.2017 року, справа№ 754/2339/16-ш; "однією з умов застосування ч.2 ст. 220 ЦК України та визнання правочину дійсним в судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин"). Відповідно ст. 89 ЦПК України - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Судом досліджено заяву [PERSON] , [INFO] , мешканця [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] , нотаріально посвідчену 24 січня 2025 року приватним нотаріусом Мукачівського районного нотаріального округу Ляшенко А.Г., зареєстровану в реєстрі за №71, згідно якої [PERSON] (відповідач) підтвердив дійсність укладення попереднього договору від 06 травня 2024 року між [PERSON] та [PERSON] про продаж квартири за номером [ADDRESS] . Не заперечує проти визнання права власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] . Підтверджує, що не має та мати не буде в майбутньому претензій щодо володіння та оформлення даної квартири за [PERSON] (позивачем). Всі взяті на себе зобов`язання [PERSON] виконано (а.с.41). З огляду\~на вищенаведені\~правові норми\~та подані\~до суду\~докази,\~враховуючи,\~що \~відповідачем умови\~попереднього договору\~купівлі-продажу\~майна у\~встановлений строк\~не виконані,\~майно у\~власність позивача\~не передане,\~основний договір\~не укладений,\~що дійсність\~даного договору\~сторони не\~заперечують,\~суд доходить\~висновку,\~що вимогу\~позивача щодо\~визнання попереднього договору, укладеного 06.05.2024 року між [PERSON] та [PERSON] дійсним необхідно задовольнити. В частині вимоги позивача про визнання\~права власності, суд зазначає таке. Відповідно до п.1 ч.2 ст. 16 ЦК України - способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права. Відповідно ст. 328 ЦК України - право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 3, 4 ст.334 ЦК України - право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме на майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до Закону. Відповідно до ч.1 ст. 182 ЦК України - право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації; п. 9 ч.1 ст. 27 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно - державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. З огляду\~на вищезазначене,\~враховуючи,\~що позивачем\~доведені обставини\~на які\~вона посилається\~в позовній\~заяві належними\~та допустимими\~доказами,\~позивач позбавлений\~можливості вчиняти\~правочини щодо\~належного їй\~майна,що відповідач заперечень немає щодо задоволення позову та щодовизнання\~права власності\~за [PERSON] ,\~що не\~порушує прав\~чи інтересів\~будь-яких\~інших осіб,\~суд доходить\~висновку,\~що позовні\~вимогу про\~визнання права\~власності необхідно\~задовольнити,\~шляхом визнання\~за позивачем права власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України - завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.264 ЦПК України-під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; докази на їх підтвердження; ч.1 ст. 95 ЦПК України - письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, які мають значення для правильного вирішення спору. Відповідно до ст. 206 ЦПК України - у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на досліджені у судовому засіданні докази, суд доходить висновку, що позов необхідно задовольнити у повному обсязі. Статтею 129-1 Конституції України визначено: Суд ухвалює рішення іменем України. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010 року). У контексті вказаної практики суд уважає наведене обґрунтування цього рішення достатнім. Відповідно до ч.1 ст. 18 ЦПК України - судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Outcome: approved