Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-11 00:00:00

Позивач [PERSON] , в інтересах якого діє його представник, адвокат Руденко А.О., звернувся до Згурівського районного суду Київської області із позовом до [PERSON] , Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про стягнення грошових коштів. Ухвалою Згурівського районного суду Київської області від 03 липня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання, сторонам встановлено строки для подачі заяв по суті. За клопотанням представника позивача витребувано докази. Ухвалою від 16 жовтня 2024 року за клопотанням представника позивача залучено до участі у справі співвідповідача [PERSON] . Ухвалою від 21 листопада 2024 року прийнято відмову представника позивача від позовних вимог до відповідачів [PERSON] , Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС». Прийнято зменшення розміру позовних вимог у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошових коштів. Ухвалою від 14 лютого 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В обґрунтування остаточних позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошових коштів представник позивача посилається на те, що 24 січня 2024 року у м. Києві на перехресті В. Чорновола вул. Маршала Рибалка водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом Jeep Compass, д.н.з. [NUMBER] , з ознаками наркотичного сп`яніння скоїла зіткнення з автомобілем Acura TLX, д.н.з. [NUMBER] , що належить позивачу [PERSON] . Згідно постанови Шевченківського районного суду міста Києва від 05 квітня 2024 року водія [PERSON] визнано винною у скоєнні вказаної дорожньо-транспортної пригоди. На момент дорожньо-транспортної пригоди автомобіль Jeep Compass, д.н.з. [NUMBER] , мав два діючі поліси страхування у АТ «СГ «ТАС». Відтак, за зверненням позивача АТ «СГ «ТАС» виплатило йому страхове відшкодування у розмірі 160000,00 грн. Розмір заподіяної позивачу пошкодженням автомобіля шкоди перевищує розмір, сплачений страховиком, відтак з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням у розмірі 323298,05 грн. Також просив стягнути з відповідачки на користь позивача 8689,26 грн інфляційні втрати та 6506,56 3 % річних. Також позивачу було заподіяно моральну шкоду, яку він оцінює у 40000,00 грн, яку просить стягнути з відповідачки. Моральна шкода заподіяна позивачу внаслідок пошкодження його автомобіля, не можливості користуватись свої автомобілем, а також переживаннями через необхідність його ремонту. Представником відповідачки [PERSON] [PERSON] подано відзив, в якому позовні вимоги не визнав та просив відмовити у задоволенні позову, обґрунтовуючи це наступним. Позивач посилається на те, що станом на дату ДТП ринкова вартість автомобіля Acura TLX, д.н.з. [NUMBER] складала близько 700000,00 грн. Враховуючи те, що АТ «СГ «ТАС» здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 160000,00 грн, різниця між вартістю автомобілі та страховою виплатою складає 540000,00 грн. Проте, позивачем не надано жодного доказу, який би свідчив про те, що саме внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за участі відповідача [PERSON] , авто стало фізично знищеним. Договір про надання послуг з організації та проведення експертиз № 1/Е-31/05 між позивачем та ТОВ «Український центр судових експертиз» був укладений лише 31 травня 2024 року, тобто більш ніж через 4 місяці після ДТП. Цілком ймовірно, що протягом цих місяців позивач міг користуватись автомобілем та отримати інші пошкодження, які могли призвести до його фізичного знищення. Крім того, укладення позивачем Договору № 1/Е-31/05 є безпідставним, оскільки не відповідає вимогам ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». З наявних у відповідачки фотографій з місця ДТП та доданих до протоколу про адміністративне правопорушення серії АА № 730523, вбачається, що автомобіль позивача зазнав наступних пошкоджень: праве переднє крило, передній бампер, права передня фара, капот, решітка радіатора, ліва передня фара, ліве переднє крило, праве бокове дзеркало. Ці пошкодження, на думку відповідачки, не є достатніми для визначення транспортного засобу фізично знищеним у розумінні ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Даний транспортний засіб вже отримував подібні пошкодження раніше, про що свідчать фотографії додані до оголошення про продаж зазначеного автомобіля. Відтак, не можливо точно встановити, які пошкодження виникли через зіткнення, а які вже існували раніше. Згідно висновку експерта № 1-19/07 ринкова вартість автомобіля Acura TLX, д.н.з. [NUMBER] станом на 24.01.2024 року до ДТП складає 689337,00 грн, ринкова вартість після ДТП 206038,95 грн. Різниця між вартістю складає 483298,05 грн. Страховою компанією виплачено страхове відшкодування у розмірі 160000,00 грн. Залишок 323298,05 грн. Проте, відповідно до «Стахового акту» доданого до матеріалів справи АТ «СГ «ТАС» загальна сума страхового відшкодування складає 480000,00 грн. Таким чином, позивач визнав, що сума завданої шкоди внаслідок ДТП становить 160000,00 грн, і не наполягав на компенсації будь-яких додаткових збитків. Також, відповідачка не погоджується з нарахуванням інфляційних втрат та 3 % річних, оскільки позивач не звертався до відповідачки про відшкодування шкоди. Моральну шкоду вважає не обґрунтованою, належних доказів її заподіяння не надано. Розмір витрат та правничу допомогу вважає завищеним. Представником позивача Руденком А.О. до суду подано відповідь на відзив. На спростування доводів відзиву посилається на те, що за наслідками ДТП, яка сталась 24.01.2024 року у м. Києві за участю [PERSON] водія транспортного засобу Jeep Compass, д.н.з. [NUMBER] та [PERSON] водія транспортного засобу Acura TLX, д.н.з. [NUMBER] , останній автомобіль є фізично знищеним є звіт про визначення вартості матеріального збитку зроблений ТОВ «БВН ЕВ ГРУП» та висновок експерта № 1-19/07. Фізично знищеним є транспортний засіб, коли його ремонт є економічно необґрунтованим. Посилання на порушення позивачем вимог ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» спростовується тим, що розмір матеріального збитку було визначено ТОВ «БВН ЕВ ГРУП» на замовлення АТ «СГ «ТАС». У зв`язку з тим, що досудове врегулювання спору з [PERSON] не дало результатів, позивачем було замовлено судову експертизу щоб визначити вартість автомобіля Acura TLX до та після ДТП, оскільки страховик зробив звіт для виплати страхового відшкодування, а не для відшкодування заподіяної шкоди. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги, з урахуванням усіх уточнень, підтримав та просив остаточні позовні вимоги задовольнити. Також просив стягнути з відповідачки витрати на правничу допомогу у розмірі 46000,00 грн, а також витрати за проведення експертизи у розмірі 21000,00 грн. В судові засідання з розгляду справи по суті представник відповідачки [PERSON] не зявився, подавши 24.12.2024 року до суду заяву про припинення дії договору про надання правової допомоги. В судові засідання з розгляду справи по суті також не з`явилась відповідачка [PERSON] , про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, шляхом направлення судових повісток за адресою її реєстрації (повернулись до суду не отриманими з відміткою, що адресат не проживає за вказаною адресою) та телефонограмами. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 24 січня 2024 року у м. Києві на перехресті В. Чорновола вул. Маршала Рибалка водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом Jeep Compass, д.н.з. [NUMBER] , з ознаками наркотичного сп`яніння скоїла зіткнення з автомобілями Acura TLX, д.н.з. [NUMBER] , Skoda Kamiq, д.н.з. [NUMBER] , Renault Fluence, д.н.з. [NUMBER] , не виконала вимогу працівника поліції про зупинку транспортного засобу та залишила місце пригоди. Згідно постанови Шевченківського районного суду міста Києва від 05 квітня 2024 року у справі № 761/5198/24 водія [PERSON] визнано винною у скоєнні вказаної дорожньо-транспортної пригоди у стані сп`яніння, не виконанні вимоги працівника поліції про зупинку та самовільному залишенні місця ДТП, у зв`язку з чим притягнуто до відповідальності за ст.ст. 122-2, 122-4, 124, ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (т. 1 а.с.17-19 копія постанови). Згідно з ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідачки [PERSON] у вчинені 24 січня 2024 року дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню. Автомобіль Acura TLX, д.н.з. [NUMBER] , належить на праві власності позивачу [PERSON] (т. 1 а.с. 20 копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу). 23 серпня 2023 року між АТ «СГ «ТАС» (страховик) та [PERSON] (страхувальник) укладено Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № EP 216424200, за яким страховиком застрахована цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу Jeep Compass, д.н.з. [NUMBER] на строк з 24.08.2023 по 23.08.2024 зі страховою сумою (лімітом відповідальності страховика) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну в розмірі 160000,00 грн та франшизою 0 грн (т. 1 а.с. 58-59 копія Полісу). Отже, автомобіль Jeep Compass, д.н.з. [NUMBER] , на якому відповідачка [PERSON] вчинила ДТП, на момент пригоди забезпечений у АТ «СГ «ТАС» - Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № EP 216424200. Положеннями ч.1 ст.22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. За загальним правилом відповідальність за завдану шкоду несе особа, яка її завдала (ч.1 ст. 1166 ЦК України). Якщо шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки (наприклад, діяльністю, пов`язаною із використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів), така шкода відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє відповідним об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2 ст. 1187 ЦК України). Відповідно до роз`яснень, які містяться у постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» за № 4 від 01.03.2014, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей1166,1187 ЦК України, шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини (п.4). Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов`язок. Так, відповідно до ч.1 ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). Згідно з ч.2 ст. 999 ЦК України до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). За змістом статей 9, 22 - 31, 35, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. У разі якщо деліктні відносини поєднані з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди. Такий страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у порядку, передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно із цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виникло обов`язку з виплати страхового відшкодування (зокрема у випадках, передбачених статтею 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. У такому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Відповідно до ч.1 ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Таким чином, із приписів вищенаведеної правової норми випливає, що обов`язок відшкодувати завдану шкоду в особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, виникає лише в разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування такої шкоди, і лише щодо відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. 14 травня 2024 року власник автомобіля Acura TLX, д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] відповідно до поданої страховику заяви про страхове відшкодування погодився з тим, що розмір страхового відшкодування шкоди заподіяної йому внаслідок пошкодження автомобіля Acura TLX, д.н.з. [NUMBER] за вищевказаним випадком складає 160000,00 грн. 21 травня 2024 року страховик АТ «СГ «ТАС» прийняв рішення, страховий акт № 12286/40/924, за яким сума страхового відшкодування за вищевказаним випадком та полісом № EP 216424200 складає 160000,00 грн. Відтак, власнику автомобіля Acura TLX, д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] було виплачене страхове відшкодування у розмірі 160000,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 413992 від 23/05/2024 (т. 1 а.с.62-77). Отже, АТ «СГ «ТАС» виплатило позивачу [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 160000,00 грн. Згідно з п.1 ч.2 ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ч.2 ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно зі ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Наведене дає підстави для висновку, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (ч.2 ст. 1192 ЦК України), тоді як розмір страхового відшкодування, що підлягає стягненню зі страховика, відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - виходячи з витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу. Згідно висновку експерта №1-19/07 за результатами проведення транспортно-товарознавчої експертизи від 19.07.2024 вартість заподіяного матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу Acura TLX, д.н.з. [NUMBER] за наслідками настання дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 24.01.2024 складає 689337,00 грн: 1. Ринкова вартість колісного транспортного засобу Acura TLX, д.н.з. [NUMBER] до дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 24.01.2024 року складає 689337,00 грн. 2. Ринкова вартість колісного транспортного засобу Acura TLX, д.н.з. [NUMBER] у пошкодженому стані станом на 24.01.2024 року, за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 24.01.2024 року складає 206038,95 грн. 3. Вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу Acura TLX, д.н.з. [NUMBER] , за наслідками настання дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 24.01.2024 року, складає 1136046,42 грн. 4. Вартість матеріального збитку, завданого власникові автомобіля Acura TLX, д.н.з. [NUMBER] складає 689337,00 грн (т. 2 а.с. 226-259). Системний аналіз пункту 32.7 ч.1 ст. 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 22, абзацу третього п. 3 ч.1 ст. 988, статей 1166, 1187, 1194 ЦК України, пунктів 1.6, 8.6, 8.6.1, 8.6.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 дає можливість дійти висновків, що власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку. Оскільки, розмір майнового збитку, завданого [PERSON] з вини [PERSON] перевищує ліміт страхового відшкодування, тому з відповідачки [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача різниця між фактичною шкодою, залишковою вартістю та страховим відшкодуванням, а саме: 323298,05 грн (689337,00 грн - 206038,95 грн 160000,00 грн). Аргументи сторони відповідачки щодо недоведеності розміру заподіяної шкоди, а також обов`язку саме відповідачки [PERSON] її відшкодувати, сприймаються судом як неспроможні. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Відповідачка [PERSON] має грошове зобов`язання перед позивачем, проте своєчасно майнову шкоду вона не відшкодувала, а відтак у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України. Суд приходить до висновку, що позивач має право на стягнення з відповідачки прострочення боржником виконання грошового зобов`язання за деліктним зобов`язанням, а саме інфляційних втрати у розмірі 8689,26 грн та 3 % річних у розмірі 6506,56 грн. Своїми діями відповідачка [PERSON] також заподіяла позивачу моральну шкоду, яку той оцінює у сумі 40000,00 грн, яка полягає у душевних стражданнях, які позивач зазнав у зв`язку з пошкодженням його транспортного засобу, в результаті чого останній тривалий час не міг користуватися ним. Позивач пережив сильний психологічний стрес у зв`язку з пошкодженням його автомобіля і неможливістю його використання протягом тривалого часу в зв`язку з отриманими пошкодженнями, в результаті чого змінився його звичний спосіб життя, були порушені його життєві зв`язки, останній був змушений докладати додаткові зусилля для організації свого життя. Позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди підлягають до задоволення, виходячи з наступного. Згідно з ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до п.п. 3, 5, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» ( надалі Постанова), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Положеннями ч.2 ст. 1166 ЦК України закріплено дію презумпцію моральної шкоди. Тобто, моральна шкода вважається завданою позивачу, якщо відповідачем не доведено належними доказами відсутність його вини у завданні такої шкоди (узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 10.02.2021 у справі № 761/24143/19). Виходити із засад розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку, що відшкодуванню позивачу [PERSON] підлягає моральна шкода, завдана в результаті дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 40000,00 грн, яка має бути стягнута на його користь з відповідачки [PERSON] . В частині розподілу судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1, п. 1 ч.3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу та витрати пов`язані із залученням експертів та проведення експертиз. Відповідно до положень ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні з позовом до суду позивачем був сплачений судовий збір, виходячи з початкової ціни позову 595195,82 грн, у розмірі 5952,00 грн (т. 1 а.с. 13) В ході розгляду справи позивачем було зменшено позовні вимоги та ціна позову визначена на рівні 378493,87 грн. Виходячи з цієї ціни позову, судовий збір має складати 3784,94 грн та саме судовий збір в такому розмірі підлягає компенсації позивачу за рахунок відповідачки. Згідно із ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат,які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу суду надані копії договору про надання правничої допомоги з додатком, акт № 1 наданих послуг (т. 2 а.с. 209-214), згідно яких розмір витрат на правничу допомогу складає 46000,00 грн. Розмір витрат позивача на правничу допомогу є співмірним із складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); ціною позову та значенням справи для сторони. Позивачем також були понесені витрати на залучення експерта для проведення транспортно-товарознавчої експертизи №1-19/07 від 19.07.2024 у розмірі 21000,00 грн (т. 1 а.с. 35 копія рахунку, т. 2 а.с. 36 копія платіжної інструкції), які підлягають стягненню з відповідачки на його користь. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved