Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-16 00:00:00

Виклад позиції заявника. [PERSON] в особі представника [PERSON] звернулася до суду з уточненою заявою, в якій просить встановити юридичний факт, що [PERSON] , [INFO] , мешканка [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] та військовослужбовець [PERSON] , [INFO] , мешканець [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] , який помер [INFO] під час перебування на позиції виконання завдань біля н.п. Камянське Дніпропетровської області, проживали однією сім`єю за адресою: [ADDRESS] , як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу, вели спільне господарств та мали взаємні права та обов`язки в період з 28 квітня 2012 року по момент смерті останнього [INFO] . В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 15 липня 1992 року між заявником та громадянином [PERSON] , [INFO] , Чапаєвською селищною радою Кегичівського району Харківської області був зареєстрований шлюб, актовий запис № 9. В шлюбі [INFO] народилася донька [PERSON] . 28 квітня 2012 року за ініціативою чоловіка рішенням Кегичівського районного суду Харківської області шлюб між ними було розірвано. Треба одразу зазначити, що ініціатива розірвання шлюбу зі сторони чоловіка полягала в тому, що на той час у нього склалися певні відносини з іншою жінкою і він бажав створити іншу сім`ю, повідомивши що буде проживати окремо від заявниці та доньки. Дані відносини не мали свого продовження і чоловік залишився проживати у їх сім`ї разом, вибачившися перед ними і аргументуючи такий вчинок його помилкою. Продовжували проживати разом повноцінною сім`єю, вели спільно господарство, підтримували тісні стосунки між собою, які притаманні подружжю та спільно допомагали доньці. Неодноразово між ними виникали розмови про реєстрацію нового шлюбу, але з різних причин відкладували дану подію на майбутнє. Заявниця зазначає, що з чоловіком працювали, але чоловік більше забезпечував їх сім`ю як матеріально так і в побутовому плані, також постійно мали спільний бюджет і всі зароблені чоловіком кошти він постійно віддавав у сім`ю. На спільні кошти тільки за останні роки придбали нові меблі, холодильник, телевізор, автомобіль та інші побутові речі. За комунальні послуги чоловік сплачував особисто сам зі свого карткового рахунку. Перебуваючи на службі в ЗСУ регулярно перераховував зі свого рахунку на рахунок заявника певні грошові суми. Також, грошові кошти він перераховував доньці, яка в даний час мешкає за кордоном. Окрім перерахованих заявниці коштів, при перебуванні дома у відпустці, віддавав їй значні суми грошових коштів особисто. Так, при знаходженні у відпустці під час служби, ними була придбана нова кухня, а також були придбані набори золотих виробів особисто заявниці в подарунок. Як під час перебування в шлюбі, так і після розлучення до моменту смерті чоловіка, зазначає, що проживали в їх спільній квартирі, яка належить заявниці, чоловікові та доньці на праві приватної спільної власності за одним тим самим зареєстрованим місцем проживання, яке до цього часу ніхто з них не змінював, тобто, проживали однією сім`єю з загиблим, як чоловік та дружина, піклувалися один за одного, мали спільну доньку, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки щодо утримання житла, спільні витрати і спільне харчування. Дані твердження також можуть бути підтверджені свідченнями свідків, а саме рідної сестри [PERSON] по материнській лінії [PERSON] та сусіда [PERSON] . В 2023 році чоловік був призваний на військову службу по мобілізації, службу проходив у військовій частині [NUMBER] , приймав участь у бойових діях та був їх учасником. В серпні місяці 2024 року [INFO] заявниця з донькою отримали сповіщення № 362/2 від 06 липня 2024 року про те, що чоловік помер [INFO] під час перебування на позиції виконання завдань біля н.п. Камянське Дніпропетровської області. Смерть останнього настала внаслідок розриву аорти, тобто захворювання, яке було ним отримано під час проходження військової служби в Збройних силах України. Встановлення юридичного факту, а саме проживання однією сімєю заявниці з її колишнім чоловіком без шлюбу їй необхідне так, як має право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з його смертю під час проходження ним військової служби як дружина, яка проживала із померлим однією сім`єю без реєстрації шлюбу, але за умови, що такий встановлений рішенням суду, а також в подальшому моїм правом на пенсію у зв`язку зі втратою годувальника та отримання соціальних пільг та виплат, передбачених законодавством України про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей. Отже, встановлення факту, про який просить вона суд, у даному випадку може мати юридичне значення для отримання нею грошових сум, призначених до виплати в якості одноразової грошової допомоги, а також отримання юридичного статусу члена сімї померлого військовослужбовця. Також зазначає, що встановлюючи даний юридичний факт, відсутній будь який спір про право. За таких обставин, вважає, що наявними доказами підтверджується факт їх спільного проживання з померлим військовослужбовцем [PERSON] однією сім`єю, зокрема, ведення спільного побуту та наявності взаємних прав та обов`язків, відтак, також вважає, що на неї поширюється дія статті 16-1 Закону №2011-XII та в зв`язку з цим наявне право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги. Процесуальні питання пов`язані з розглядом справи. 12 лютого 2025 року заявниця в особі представника звернулася до Кегичівського районного суду Харківської області з заявою. Ухвалою суду від 14 лютого 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами окремого провадження та призначено судове засідання на 17 березня 2025 року. Ухвалою суду від 19 березня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання Міністерства оборони України про залишення без розгляду заяви [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. Учасники справи у судове засідання не з`явились, належно повідомлені про його місце, дату і час, натомість надали заяви, окрім того: представник зявника - про підтримання заявлених вимог, просив з проханням розглядати справу у його відсутність та заявника, відмовився від допиту свідку та судові витрати залишити за заявником; представник заінтересованої особи [INFO] просив розлядати справу без його участі. Позиція інших заінтересованих осіб невідома. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Фіксація судового розгляду справи технічними засобами не проводилась, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Фактичні обставини, встановлені судом, норми права, які застосовував суд, мотиви суду. Судом встановлено, що у [PERSON] та [PERSON] народилась донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.23 зворотньої сторінки). Згідно копії рішення Кегичівського районного суду Харківської області від 28 квітня 2012 року народження (справа № 2017/107/12р) розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , що був зареєстрований 15 липня 1992 року Чапаєвською селищною радою Кегичівського району Харківської області, актовий запис № 9 (а.с.23). Відповідно довідки Кегичівської селищної ради від 31 жовтня 2024 року № 23-39/10/713, в якій зазначено, що [PERSON] проживала з 2012 року колишнім чоловіком [PERSON] після розлучення, який помер [INFO] (а.с.22 зворотної сторінки). Згідно свідоцтва на пра власності на житло вбачається, що квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с.25 зворотної сторінки). Відповідно до витягів з реєстру територіальних громад (а.с.24, а.с. 24 зворотної сторінки) та довідки Кегичівської селищнеої ради від 10 лютого 2025 року № 23-39/10/77 вбачається, що [PERSON] , зареєстрований та проживав разом з колишньою дружиною [PERSON] та донькою [PERSON] за адресою: в кв. [ADDRESS] (копія, а.с.22). Згідно акту Слобожанського старостинського округу від 29 жовтня 2024 року № 23-32/10/238 проведено обстеження факту проживання [PERSON] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , було виявлено, що [PERSON] співмешкала з [PERSON] за однією адресою, вела спільне господарство, проживали однією сім`єю з 2012 року, вказане затверджено підписами сусідів (копія, а.с.25). Заявниця на підтвердження спільних витрат надала копію накладної від 22 січня 2024 року на кухню ціною в 25200,00 грн (а.с.11 зворотної сторінки); чеки придбання золотих виробів [PERSON] (а.с.12), платіжні інструкції щодо сплати [PERSON] комунальних послуг за адресою: [ADDRESS] (а.с.14 зворотної сторінки -16), рух коштів карти [PERSON] в якій вбачається зарахування коштів від [PERSON] (а.с.16 зворотної сторінки -21). Згідно сповіщення Міністерства оборони України від 06 серпня 2024 року № 10312 за № 362/2 адресовано доньці [PERSON] на адресу: [ADDRESS] , сповіщено, що її батько , солдат [PERSON] , 1970 року народження проходив військову службу в військовій частині [NUMBER] [ADDRESS] , помер [INFO] . Смерть настала під час перебування на позиції виконання завдань біля м. Кам`янське Дніпропетровської області (а.с.26) Смерть [PERSON] також підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] та лікарським свідоцтвом про смерть № 135к (а.с.26 зворотної сторінки - а.с.27). Суд не бере до уваги копії фотозображень, у зв`язку з відсутністю можливості ідентифікації осіб, зображених на них (а.с. 12 зворотноьї сторінки -14). Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. У відповідності до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Так, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Згідно з Постановою Пленуму ВСУ № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про становлення фактів, що мають юридичне значення», наведений у ст. 273 ЦПК перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 та п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України та роз`яснень, викладених у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. У відповідності до п.7 вказаної постанови Пленуму, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Відповідно до п. 1 вказаної постанови Пленуму відповідно до статей 255, 271 Цивільного Процесуального Кодексу України (ЦПК) (1501-06, 1502-06, 1503-06, 1504-06 ) в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Частиною 5 ст. 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей. Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Згідно із п. 1, 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 за №2011-ХІІ одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно із цим Законом мають право на її отримання. Одноразова грошова допомога призначається і виплачується, зокрема, у разі: 1) загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби; 2) смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби; 3) загибелі (смерті) військовозобов`язаного або резервіста, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що настала під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві; тощо. Відповідно до ст. 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 за №2011-ХІІ у випадках, зазначених у п.п. 1 - 3 п. 2 ст. 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста. Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Згідно із Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та Постановою КМ України № 168 від 28 лютого 2022 року встановлені одноразові виплати, компенсації та пенсії сім`ям загиблих (померлих) осіб. Встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] необхідне заявниці для отримання одноразової грошової допомоги . Згідно із ч. 2, 4 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно із роз`ясненнями Верховного Суду України у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01 січня 2012 року, доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо). Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного із «подружжя», свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з господарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства. Конституційним Судом України у рішенні від 03 червня 1999 року за №5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї») визначено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Конституційне право на особисту свободу дає підстави для висновку про те, що людина має право сама вибирати форму організації свого сімейного життя. Закон не може їй цього диктувати, як і того, з ким людина має проживати однією сім`єю, за винятком лише певних обмежень, які сформульовані у ст. 3 Сімейного кодексу України. Згідно із ч. 1, 2 статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них прав та обов`язків подружжя. Відповідно до ч.1 ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно. Згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 695/1732/16-ц провадження № 61-38901св18, обов`язковою умовою для визнання чоловіка та жінки такими, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільної участі у придбанні майна для спільного користування, у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всіх ознак, що притаманні наведеному визначенню. Отже, стосунки, які склалися між заявником та померлим були притаманні сім`ї, ані [PERSON] , ані [PERSON] в шлюбі у зазначений час не перебували. Зазначені особи мали спільний бюджет, вели спільний побут та мають спільну дитину. Тому наявні підстави для встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу [PERSON] разом із [PERSON] , який помер [INFO] , однією сім`єю як чоловіка та жінки без шлюбу у період з 28 квітня 2012 року по [INFO] . Відповідно до ст. 259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення суду ухвалюються, складаються і підписуються складом суду, який розглянув справу.

Outcome: approved