Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом, в якому просить: розірвати спадковий договір, укладений 06.08.2019 року між мною та [PERSON] , посвідчений Першою Херсонського державною нотаріальною конторою за реєстровим № 1-1206. Позов мотивований наступним. Згідно свідоцтва про право власності від 15.05.1998 року, виданого виконавчим комітетом Херсонської міської ради, позивачу належить квартира [ADDRESS] . Право власності зареєстроване в ХДБТІ в реєстровій книзі № 15 за реєстраційним № 4248. Позивач є людиною похилого віку, погано пересувається, маю низку хвороб, тому приблизно з 2018 року став потребувати сторонньої допомоги, догляду та піклування. Відповідачка працювала в магазині « [INFO] », що розташований в Таврійському мікрорайоні м. Херсона, неподалік від його місця проживання, в якому він часто робив покупки. Він жалівся їй, що не має ні родичів, ні друзів, потребує сторонньої допомоги. Відповідачка проживала на орендованій квартирі, власного житла не мала. Вона запропонувала допомогу в догляді за ним, взамін чого він передає їй належну йому квартиру. Позивач погодився. 06.08.2019 року між сторонами було укладено договір спадковий договір, посвідчений Першою Херсонського державною нотаріальною конторою за реєстровим № 1-1206. Згідно з п. 1 вказаного договору відповідачка зобов`язалася виконувати мої розпорядження немайнового і майнового характеру за рахунок коштів позивача, а саме: спілкуватися, відвідувати позивача, підтримувати морально; щотижнево забезпечувати його продуктами харчування; забезпечувати приготування їжі по мірі необхідності та на його особисте прохання; забезпечувати проведення прибирання квартири та прання постільної і особистої білизни по мірі необхідності та на його особисте прохання, але не менше одного разу на тиждень; забезпечувати купівлю ліків та/або медичного обладнання за рекомендацією лікарів, забезпечувати надання йому медичної допомоги та особистого догляду у випадку захворювання; супроводжувати його до лікарняних закладів у разі виникнення такої потреби; придбавати одяг та взуття для нього по мірі необхідності та на його особисте прохання; забезпечувати вирішення питань з оформлення документів, що стосуються його та необхідні позивачу, в тому числи пенсійних; у разі смерті позивача здійснити комплекс заходів та обрядових дій та поховати його. Після смерті позивача [PERSON] набуває права власності на вказану квартиру. Тривалий час після укладення договору відповідачка в повному обсязі виконувала свої зобов`язання: відвідувала позивача, прибирала в квартирі, готувала їжу, прала білизну. Також вона забезпечувала позивача одягом, взуттям, ліками, виконувала його прохання. Однак в жовтні 2022 року, перед звільненням м. Херсона від окупації, відповідачка припинила виконувати умови укладеного між нами договору. Вона повідомила мене, що виїхала в смт. Скадовськ Скадовського району Херсонської області, який є окупованим до цього часу. З тих пір жодних відомостей про неї немає. Позивач й надалі потребую сторонньої допомоги та догляду. Однак у зв`язку з укладеним договором та забороною на належну йому квартиру, він не має можливості укласти спадковий договір з іншою особою, яка зможе надавати йому необхідну допомогу. Оскільки відповідачка не виконує свої обов`язки, встановлені спадковим договором від 06.08.2019 року, жодного зв`язку з нею немає, то позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області від 07.03.2024 року відкрито загальне провадження у справі та призначено підготовче засідання Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 11.06.2024 року витребувано докази. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 15.08.2024 року закрито підготовче провадження та призначено судове засідання. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, з підстав вказаних в позові, позов просив задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про дату та час розгляду справи повідомлялась, причини неявки суду не повідомила. Відзив не подавала. Враховуючи неявку відповідача та згоду позивача на заочний розгляд справи, суд ухвалює про заочний розгляд справи, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.\~280,\~281 ЦПК України. Заслухавши повивача, свідка, вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Статтею 12 ЦПК України\~встановлено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до положень ст.76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків. Обов`язок доказування і подання доказів покладається на сторін (ст. 81 ЦПК України). Враховуючи, що суду не надано належних та допустимих доказів на спростування вимог позивача, суд вважає, що заявлені позивачем позовні вимоги підлягають задоволенню з урахуванням наявних у справі письмових доказів, виходячи з наступного. У частині третій\~статті 3 ЦПК України\~визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Як встановлено у судовому засіданні сторони 06.08.2019 року між сторонами було укладено договір спадковий договір, посвідчений Першою Херсонського державною нотаріальною конторою за реєстровим № 1-1206. Згідно з умовами укладеного договору (п. 1, 2, 3) відповідачка зобов`язалася виконувати мої розпорядження немайнового і майнового характеру за рахунок коштів позивача, а саме: спілкуватися, відвідувати позивача, підтримувати морально; щотижнево забезпечувати його продуктами харчування; забезпечувати приготування їжі по мірі необхідності та на його особисте прохання; забезпечувати проведення прибирання квартири та прання постільної і особистої білизни по мірі необхідності та на його особисте прохання, але не менше одного разу на тиждень; забезпечувати купівлю ліків та/або медичного обладнання за рекомендацією лікарів, забезпечувати надання йому медичної допомоги та особистого догляду у випадку захворювання; супроводжувати його до лікарняних закладів у разі виникнення такої потреби; придбавати одяг та взуття для нього по мірі необхідності та на його особисте прохання; забезпечувати вирішення питань з оформлення документів, що стосуються його та необхідні позивачу, в тому числи пенсійних; у разі смерті позивача здійснити комплекс заходів та обрядових дій та поховати його. Після смерті позивача [PERSON] набуває права власності на квартиру, що є особистою приватною власністю [PERSON] , розташовану за адресою [ADDRESS] . Згідно свідоцтва про право власності від 15.05.1998 року, виданого виконавчим комітетом Херсонської міської ради, позивачу належить квартира [ADDRESS] . Право власності зареєстроване в ХДБТІ в реєстровій книзі № 15 за реєстраційним № 4248. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що є сусідкою позивача з 2001 року, до початку вторгнення військ рф бачила відповідачку, яка приходила та допомагала позивачу. Після початку військової агресії, відповідачка перестала приходити до позивача, про нього піклуються сусіди. Щодо наявності договору між сторонами свідок необізнана. На підставі викладеного, встановлено, що відповідачем не виконуються умови спадкового договору, укладеного між сторонами. Таким чином суд дійшов висновку, що наявність укладеного договору, який відповідачем не виконується, позбавляє позивача, за рахунок належного йому майна, реалізувати свої права на укладення іншого договору. Згідно з частиною другою\~статті 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Статтею 654 ЦК України, передбачено, що зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом, чи не випливає із звичаїв ділового обороту. Відповідно до\~статті 1302ЦК України\~за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов`язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача. Статтею 1305ЦК України\~передбачено, що набувач у спадковому договорі може бути зобов`язаний вчинити певну дію майнового або немайнового характеру до відкриття спадщини або після її відкриття. Згідно зі\~статтею 1308 ЦК України, спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу відчужувача у разі невиконання набувачем його розпоряджень. За змістом цього правила інші особи, у тому числі спадкоємці відчужувача, не можуть пред`являти вимоги про розірвання спадкового договору. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23.01.2019 у справі № 355/385/17 (провадження № 61-30435сво18) міститься висновок, що «у статті 629\~ЦК України закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду)». У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06.03.2019 у справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18) вказано, що «частинами першою і другою статті 651ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (абзац другий частини другої статті 651 ЦК України)». У постанові Верховного Суду України від 18.09.2013 у справі № 6-75цс13 зроблено висновок, що «оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою. Оціночне поняття істотності порушення договору законодавець розкриває за допомогою іншого оціночного поняття - «значної міри» позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Це (друге) оціночне поняття значно звужує сферу огляду суду. Істотність порушення визначається виключно за об`єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. В такому випадку вина (як суб`єктивний чинник) сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі частини другої статті 651 ЦК України. Іншим критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. При цьому йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору. Вирішальне значення для застосування зазначеного положення закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона. У кожному конкретному випадку питання про істотність порушення повинне вирішуватися з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення. Так, суди повинні встановити не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена як у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди, її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору; а також установити, чи є дійсно істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати». У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15.09.2020 в справі № 209/3295/18 (провадження № 61-1089св20) вказано, що «згідно із частиною першою статті 1308\~ЦК України спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу відчужувача у разі невиконання набувачем його розпоряджень. Статтею 651ЦК України визначено, що істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша, друга\~статті 614 ЦК України). Обставини, викладені позивачем у позовній заяві, підтверджуються письмовими доказами, доводами позивача, показами свідка. При таких обставинах, суд вважає позов обґрунтованим та там, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved