Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-03 00:00:00

28.11.2024 позивач через систему «Електронний суд» звернувся до суду з вказаним позовом, який мотивував тим, що 16.02.2022 між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем [PERSON] було укладено договір №5552806 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Вказаний договір було укладено в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в ІТС кредитора та підписано відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, направленим на зазначений ним в анкеті в особистому кабінеті номер телефону. Відповідно до вказаного договору відповідач отримав в кредит грошові кошти в розмірі 20 000,00грн. шляхом їх перерахування на зазначену ним платіжну карту № [NUMBER] , строком на 360днів, зі сплатою процентів за користування кредитними коштами в розмірі 1,99% за кожен день користування. Відповідно до договору факторингу №26.09/23-Ф від 26.09.2023 ТОВ «Авентус Україна» відступив право вимоги за вказаним кредитним договором ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс», а останній за договором факторингу №31.07/24-Ф від 31.07.2024 - ТОВ «Українські фінансові операції». Відповідач належним чином не виконав взятих на себе зобов`язань по поверненню кредиту та сплаті відсотків, у зв`язку з чим станом на 17.09.2024 утворилась заборгованість в загальній сумі 70 147,00грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту - 20 000,00грн., заборгованості за процентами - 50 148,00грн. Просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості, судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 10 000,00грн. Ухвалою суду від 29.11.2024 відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за даним позовом і призначено її розгляд по суті у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. 17.01.2025 та 10.02.2025 від відповідача [PERSON] в особі його представника - адвоката Зіненко А.О. до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач позовні вимоги не визнав повністю та зазначив, що у наданих суду договорах факторингу не наведено інформації про заборгованість саме [PERSON] . Крім того, позивачем не надано жодного доказу, що відповідач: зареєструвався в інформаційно-телекомунікаційній системі кредитора; створив в такій системі особистий кабінет; отримав Пропозицію (оферту) та ознайомився із нею; отримав електронне повідомлення із одноразовим ідентифікатором; ввів цей одноразовий ідентифікатор в інформаційно-телекомунікаційній системі (сайті); використав одноразовий ідентифікатор для підписання (укладення) кредитного договору. У позові не зазначено, яким чином був надісланий та отриманий відповідачем такий ідентифікатор: СМС-повідомлення, певний месенджер тощо. Позивачем не надано доказів того, що наявна в матеріалах справи копія договору створювалася у порядку, визначеному ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» та що вона підписувалася електронним цифровим підписом уповноваженою на те особою (з можливістю ідентифікувати підписантів договору), який є обов`язковим реквізитом електронного документа. Доказів підписання кредитного договору [PERSON] не надано. Тому, наявна у матеріалах справи копія договору не може вважатись електронним документом, оскільки не відповідає вимогам ст.5,7 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», та не є належним доказом укладення договору. Таким чином, позивачем не доведено факту укладення сторонами кредитного договору № 5552806 від 16.02.2022, що в свою чергу, свідчить про те, що сторонами не погоджено розмір та умови надання і повернення грошових коштів, а також сплати процентів та відповідальність за несвоєчасне виконання зобов`язань. Кредитний договір вважається укладеним не з моменту підписання договору, а з моменту отримання коштів. Видача кредиту може бути підтверджена рядом документів і найпростішим з них є виписка по рахунку клієнта. Позивач не надав суду належним чином оформлений розрахунковий документ, який підтверджує факт видачі/перерахування кредитних коштів. Листом АТ КБ «Приватбанк» №20.1.0.0.0/7-241220/2466-БТ від 26.12.2024 повідомив інформацію про здійснені перекази на картковий рахунок № [NUMBER] , рух коштів, однак призначення переказу, від кого надходили перекази не вказано, у зв`язку з чим неможна точно стверджувати, що [PERSON] отримав кошти від позивача. Крім того, наявний розрахунок заборгованості не є належним та допустимим доказом укладення кредитного договору та наявності заборгованості за цим договором, не є первинним документом, а отже не є безспірним доказом розміру заборгованості. Нарахована позивачем сума по відсоткам за користування кредитом не відповідає вимогам чинного законодавства про захист прав споживачів. Пунктом 1.4. кредитного договору встановлено стандартну процентну ставку у розмірі до 1,99% від суми несвоєчасно виконаних зобов`язань за кожен день прострочки, що становить 726,35% на рік і є несправедливим у розумінні ст.18 ЗУ «Про захист прав споживачів», суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, як споживача послуг банку, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за кредитним договором. Даний пункт встановлює вимогу зі сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації у разі невиконання ним зобов`язань за договором, а тому необхідно застосувати до спірних правовідносин ст.18 ЗУ «Про захист прав споживачів». В даному випадку справедливим буде стягнення з відповідача відсотків, сума яких дорівнює вартості кредиту, тобто у розмірі 20 000,00грн. Крім того за п.18 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у 30-денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Щодо заявленого розміру витрат на правову допомогу- 10000,00грн., то така сума є завищеною, неспівмірною із складністю справи, обсягом виконаних робіт, не відповідаю критерію реальності та розумності, тому підлягає зменшенню. Просить в задоволені позову відмовити повністю. Представник позивача в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримав повністю з підстав, викладених в заявах по суті, просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник - адвокат Зіненко А.О. в судове засідання не прибули, подали заяву про розгляд справи у їх відсутність. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін за наявними матеріалами. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до такого. Відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За змістом ст.3,6,627 ЦК України в Україні діє принцип свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Згідно з ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Ст.638,640 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно з ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ст.525,526,530 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.610,611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення цього кодексу, що регулюють договір позики. Так, згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч.2 ст.1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України). Відповідно до ч.1-3 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем на даний час визначається Законом України «Про електронну комерцію» №675-VIII від 03.09.2015р. (далі - Закон №675). Відповідно до ст.3 цього Закону електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ст.11 зазначеного Закону пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття (ч.1). Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті (ч.3). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах (ч.4). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним (ч.5). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ч.6). Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства (ч.7). У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору (ч.8). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч.12). Ст.12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Суд встановив, що 16.02.2022 між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем [PERSON] було укладено договір №5552806 про надання споживчого кредиту (арк.22-27). Згідно з п.1.1 укладання цього договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт або мобільний додаток «CredіtPlus». Електронна ідентифікація Споживача здійснюється при вході Споживача в особистий кабінет, в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в т.ч. шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону Споживача, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету. Цей договір укладається шляхом направлення його тексту, підписаного зі сторони Товариства електронним підписом, в особистий кабінет Споживача для ознайомлення та підписання. Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом Споживача, що створений шляхом використання Споживачем одноразового ідентифікатора, який формується автоматично на сторінці Товариства для кожного разу використання та направляється Споживачу на номер мобільного телефону, повідомлений останнім Товариству в ІТС Товариства/зазначений в цьому договорі. Введення Споживачем коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором цього договору вважається направленням Товариству повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього договору (п.9.6 договору). Підписанням цього договору Споживач підтверджує, що перед укладанням цього договору йому була в чіткій та зрозумілій формі надана інформація: а)за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту) відповідно до ст.9 Закону України «Про споживче кредитування»: б) вказана в ч.1,2 ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринку фінансових послуг» та розміщена на веб-сайті; він ознайомлений з усіма умовами Правил надання коштів у позику, у т.ч. на умовах фінансового кредиту Товариства, що розміщені на веб-сайті та затверджені наказом №19-ОД від 05.01.2022, повністю розуміє їх, погоджується з ними і зобов`язується неухильно їх дотримуватись; дані, що стосуються його особи, зазначені в преамбулі та реквізитах сторін цього договору, є актуальними, правильними та відповідають дійсності (п.9.8 договору). Відповідно до п.9.10 договору примірник цього договору вважається отриманим Споживачем, якщо Товариство його направило на електронну адресу, вказану Споживачем в особистому кабінеті/договорі та/або безпосередньо в особистий кабінет. Згідно з п.1.2-1.8 цього договору Товариство надає Споживачу кредит у гривні, а Споживач зобов`язується одержавити та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сума кредиту складає 20000,00грн., строк кредиту 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів, детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для Споживача та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Графік платежів), що є Додатком №1 до цього Договору. Графік платежів розраховується за зниженою процентною ставкою, виходячи з припущення, що Споживач виконає свої обов`язки на умовах та в строки, визначені в договорі. Тип процентної ставки - фіксована. Стандартна процентна ставка - 1,99% в день (29653,85% річних), знижена - 0,995% в день (13458,45% річних). Відповідно до п.2.1 договору кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок Споживача, включаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] . Згідно з п.3.1 договору нарахування процентів здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, протягом строку кредитування (включаючи періоди пролонгації та автопролонгації), виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт». Розмір процентної ставки залежить від умов її встановлення та є незмінним протягом усього строку дії договору та не може бути збільшений Товариством в односторонньому порядку (п.3.4 договору). Відповідно до п.5.1 договору повернення кредиту та сплата процентів за користування ним включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно Графіка платежів, крім випадку, визначеного в пп.5.3 договору. Відповідальність споживача у випадку невиконання та/або неналежного виконання зобов`язань за цим договором визначена п.6.4 договору у вигляді штрафу. В графі договору «Споживач» зазначено « [PERSON] , РНОКПП - [NUMBER] , паспорт - [NUMBER] виданий 01.10.1996, зареєстроване місце проживання - [ADDRESS] , особистий кабінет, номер мобільного телефону - [NUMBER] , [INFO] ». Вказаний договір підписано споживачем [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором М868541 16.02.2022 21:02:05. Згідно з Таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит (Додаток №1 до Договору про надання споживчого кредиту №5552806 від 16.02.2022) (арк.27звор) строк кредитування становить 360 днів (до 11.02.2023), сума кредиту - 20000,00грн., проценти за користування кредитом -137310,00грн., реальні річна процентна ставка - 13458,45%, загальна вартість кредиту - 157310,00грн. Якщо споживачем не будуть виконані умови договору для отримання зниженої процентної ставки, розміри платежів, що зазначені в графіку, будуть перераховані за стандартною процентною ставкою, у зв`язку з чим будуть мати наступні значення: сума платежу за розрахунковий період - 163280,00грн., проценти за користування кредитом - 143280,00грн, реальні річна процентна ставка - 29653,85%, загальна вартість кредиту - 163280,00грн. Додаток №1 підписано споживачем [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором М868541 16.02.2022 21:02:05.. Згідно з інформаційною довідкою №3348 від 12.10.2023 ТОВ «ФК «Контрактовий Дім» повідомляє про успішність операцій з переказу коштів, зокрема, транзакція №1066423951 16.02.2022 о 21:03, номер замовлення 27918230, на платіжну картку [NUMBER] , сума - 20000,00грн. (арк.30-31). Згідно з інформацією АТ КБ «ПриватБанк» від 26.12.2024 на ім`я [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , в банку емітовано карту № [NUMBER] (IBAN [NUMBER] ) та згідно з випискою з цього банківського рахунку на картку 16.02.2022 був зарахований переказ в сумі 20000,00грн. (арк.137-138). Згідно з карткою обліку договору (розрахунок заборгованості) за підписом директора ТОВ «Авентус Україна» (арк.32-46) заборгованість відповідача [PERSON] за вищевказаним кредитним договором становить 70 148,00грн., яка складається із заборгованості за кредитом - 20 000,00грн., заборгованості за процентами - 50 148,00грн. Відповідно до договору факторингу №26.09/23-Ф від 26.09.2023 (з додатками) ТОВ «Авентус Україна» відступило ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» належні йому права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, зазначеними у Реєстрі боржників (додаток №1), зокрема, до [PERSON] (в реєстрі під порядковим номером 1047) на загальну суму боргу 70 148,00грн. Перехід прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту приймання-передачі Реєстру боржників (Додаток №2). Акт підписано сторонами 26.09.2023 (арк.47-57). Відповідно до договору факторингу №31.07/24-Ф від 31.07.2024 (з додатками) ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» відступило ТОВ «Українські фінансові операції»належні йому права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, зазначеними у Реєстрі боржників (додаток №1), зокрема, до [PERSON] (в реєстрі під порядковим номером 824) на загальну суму боргу 70 148,00грн. Перехід прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту приймання-передачі Реєстру боржників (Додаток №2). Акт підписано сторонами 31.07.2024 (арк.58-65). Відповідно до ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, якими суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою (постанова Верховного Суду від 22 квітня 2021 року у справі № 904/1017/20). Згідно з ч.1-3 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. П.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України», №63566/00). З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємозв`язку, суд вважає позовні вимоги ТОВ «Українські фінансові операції» законними, обґрунтованими та такими, що підлягають повному задоволенню. В даному випадку суд виходить з того, що сторони є вільними в укладанні договору та визначенні його умов. Кредитний договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов такого виду договорів, що підтверджується їх підписами у відповідному письмовому документі. При цьому, кредитний договір, укладений в інформаційно-телекомунікаційній системі шляхом обміну електронними повідомленнями, з підписанням електронним цифровим підписом, електронним підписом з одноразовим ідентифікатором або іншим аналогом власноручного підпису, відповідно до ст.207 ЦК України, ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним, тобто недійсним в силу закону, та відповідно до ст.215 ЦК України визнання його таким судом не вимагається. Так, суд вважає встановленим та доведеним, що відповідач [PERSON] , діючи вільно, на власний розсуд, уклав 16.02.2022 з ТОВ «Авентус Україна» договір №5552806 про надання споживчого кредиту, відповідно до якого отримав в кредит 20000,00грн, зобов`язавшись повернути їх та сплатити проценти за користування ними в порядку та строки, визначені договором. Вказаний кредитний договір оформлений письмовим документом і підписаний сторонами в передбачений чинним законодавством спосіб, зокрема, позичальником/відповідачем - електронним цифровим підписом з одноразовим ідентифікатором, що узгоджується з положеннями ст.207,1055 ЦК України, ст.12 Закону України «Про електронну комерцію». Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач [PERSON] посилається на те, що позивач не довів факту підписання ним (відповідачем) та відповідно факту укладання кредитного договору, відповідні докази в справі відсутні. Разом з тим, такі доводи відповідача об`єктивно спростовуються безпосередньо дослідженими судом письмовими доказами, наданими позивачем, - паспортом споживчого кредиту, договором про надання споживчого кредиту з графіком платежів, в яких зазначені персональні дані відповідача [PERSON] - його ПІБ, РНОКПП - [NUMBER] , паспорт - [NUMBER] виданий 01.10.1996, зареєстроване місце проживання - [ADDRESS] , особистий кабінет, номер мобільного телефону - [NUMBER] , [INFO] ». Ці персональні дані є актуальними і на час розгляду судом цієї справи. Належність відповідачу зазначених в кредитних договорах адреси електронної пошти та мобільного номеру телефону, через які згідно з умовами кредитного договору здійснювалась комунікація сторін та на який відповідачу для підписання договору направлявся одноразовий ідентифікатор, жодними належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами не спростовані. Про вчинення шахрайських дій, заволодіння персональними даними, мобільним номером телефону та адресою електронної пошти, їх використання третіми особами з метою заволодіння грошовими коштами відповідач [PERSON] у відзиві на позов не вказував. Жодних обставин, які б свідчили про недійсність (нікчемність) вказаного кредитного договору, за аналізом та оцінкою наданих позивачем доказів судом не встановлено. На спростування правомірності укладеного кредитного договору відповідач та його представник належних та допустимих доказів не подали. Отже, вказаний кредитний договір є чинним і обов`язковим для виконання. За змістом кредитного договору надання кредиту позичальнику/відповідачу передбачалось шляхом безготівкового переказу кредитних коштів на зазначені ним в договорі реквізити платіжної картки - № [NUMBER] . Суд встановив, що ТОВ «Авентус Україна» виконав свої зобов`язання за кредитним договором та 16.02.2022 за посередницьких послуг ТОВ «Контрактовий Дім» перерахував відповідачу [PERSON] 20 000,00грн на платіжну картку № [NUMBER] . Зазначена платіжна картка емітована в АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я відповідача [PERSON] і на неї 16.02.2022 був зарахований переказ в сумі 20000,00грн, що відповідає розміру кредитних коштів за вищезазначеним кредитним договором. Вказані обставини достовірно підтверджуються дослідженими судом письмовими доказами - інформаційним листом ТОВ «Контрактовий Дім» про успішність переказів, , інформацією АТ КБ «ПриватБанк» та випискою з банківського рахунку відповідача [PERSON] , яка є первинним бухгалтерським документом. Вказані докази суд вважає належними та допустимими, вони однозначно та безсумнівно спростовують доводи відповідача про відсутність доказів надання/перерахування йому кредиту. В той же час, судом встановлено, що відповідач порушив умови укладеного кредитного договору, оскільки належним чином не виконував свого зобов`язання щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування ним у погоджений сторонами в кредитному договорі строк, вказані кошти до цього часу не сплатив, у зв`язку з чим утворилась заборгованість в загальному розмірі 70148,00грн (20000,00грн - тіло кредиту + 50148,00грн проценти за користування кредитом), стягнення якої позивач вимагає в судовому порядку. Вказаний розмір заборгованості за кредитним договором підтверджується карткою обліку договору (розрахунком заборгованості, складеною представником ТОВ «Авентус Україна» станом на 25.09.2023 (на момент відступлення права вимоги), яку суд вважає повною, чіткою, об`єктивною, вона узгоджується з умовами кредитного договору, тому суд вважає її належним та допустимим доказом і бере за основу при ухваленні цього рішення. Судом встановлено, що проценти за користування кредитом нараховувались позивачем відповідно до погоджених сторонами в п.1.5, 3.1 кредитного договору умов на фактичну суму заборгованості в розрахунковий період та в межах строку кредитування (кінцевий строк повернення кредиту - 11.02.2023). Так, проценти нараховувались з 16.02.2022 по 24.02.2022 за зниженою процентною ставкою - по 199,00грн за кожний день, з 25.02.2022 по 30.04.2022 - не нараховувались взагалі, з 01.05.2022 по 12.07.2022 - за стандартною процентною ставкою - по 398,00грн за кожний день, 12.07.2022 кредитор самостійно списав проценти в розмірі 30845,00грн., з 13.07.2022 по 15.11.2022 проценти знов нараховувались за стандартною процентною ставкою - по 398,00грн за кожний день, з 16.11.2022 і по 25.09.2023 (на момент відступлення первісним кредитором ТОВ «Авентус Україна» права вимоги ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс») проценти не нараховувались. Станом на 15.11.2022 заборгованість за процентами становила 50148,00грн. При цьому, жодних штрафних санкцій - штрафу, передбаченого кредитним договором (п.6.4) за прострочення відповідачем виконання зобов`язання за кредитним договором, первісним кредитором також не нараховувалось. Доказів, які б спростовували правильність наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором, відповідачем суду не надано. Твердження відповідача [PERSON] та його представника про несправедливість умов кредитного договору щодо завищеного розміру процентів є суб`єктивними і судом відхиляються. Слід зазначити, що ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено підстави визнання недійсними умов договорів, що обмежують права споживача. Так, продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Перелік несправедливих умов у договорах із споживачами встановлений частиною третьою цієї статті. Зокрема, п.5 визначено, що несправедливими є умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Однак, дана норма не стосується вимог щодо нарахування процентів за користування кредитом, право на які має кредитор в силу ст.1048, 1054, 1056-1 ЦК України та умов кредитного договору. Проценти за користування кредитом не є компенсацією у разі невиконання зобов`язань за договором в розумінні п.5 ч.3 ст.18 ЗУ «Про захист прав споживачів». В даному випадку судом встановлено, що відповідач з власної волі звернувся до ТОВ «Авентус Україна», ознайомився з інформацією про умови кредитування та уклав кредитний договір, підписавши який, погодив усі запропоновані кредитором істотні умови кредитування, зокрема, розмір та порядок нарахування процентів за користування кредитними коштами, від договору не відмовився. Розмір процентів за користування кредитом було визначено сторонами договору за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому ст.627 ЦК України. У зв`язку з цим жодних правових підстав для застосування ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо несправедливості відповідних умов кредитного договору, про що заявляє відповідач, суд не знаходить. Також суд вважає належним чином доведеним та обґрунтованим право позивача ТОВ «Українські фінансові операції» як нового кредитора вимагати з [PERSON] на підставі договору факторингу №31.07/24-Ф від 31.07.2024(з додатками), укладеного з ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс». Останній, в свою чергу, набув це право на підставі договору факторингу №26.09/23-Ф від 26.09.2023 (з додатками), укладеним з первісним кредитором ТОВ «Авентус Україна». Вказані обставини підтверджуються наданими суду належними та допустимим доказами - копіями відповідних договорів з додатками (витягами з Реєстру боржників, Актами прийому-передачі Реєстру боржників, платіжними інструкціями про оплату за договором факторингу). Жодних обставин, які б вказували на недійсність вказаних договорів, відповідачем не наведено та судом не встановлено. Таким чином, заявлена позивачем сума заборгованості за кредитним договором від 16.02.2022 в загальному розмірі 70148,00грн підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача в повному розмірі. На підставі вищевикладеного, позов ТОВ «Українські фінансові операції» слід задовольнити повністю. Згідно з ст.141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн. Крім того, відповідно до ст.137,141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним витрати на правничу допомогу. Так, в межах цієї справи позивач отримав правову допомогу адвоката Дідух Є.О., що підтверджуються доданими до позовної заяви Договором №01/08/2024-А про надання юридичних послуг від 01.08.2024 (арк.93-941), детальним описом робіт (наданих послуг) згідно з цим договором (арк.96), Актом приймання-передачі наданих послуг №5552806 від 17.09.2024 (арк.97), які суд вважає належними та допустимими доказами. Разом з тим, вказані докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у визначеному позивачем розмірі - 10000,00грн., що відповідно до акту приймання-передачі є вартістю послуги з підготовки та подачі позовної заяви до суду. Згідно з ч.1-6 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно з ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). При цьому, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату гонорару адвокату, не є обов`язковими для суду у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, враховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Оцінивши повідомлені відповідачем та його представником обґрунтування, які суд знаходить частково доречними, враховуючи характер спірних правовідносин - стягнення кредитної заборгованості, усталеність законодавства та судової справи в цій категорії справ, кваліфікацію адвоката, обсяг фактично наданих ним послуг (підготовка та подача позовної заяви, яка здебільшого містить цитування норм чинного матеріального та процесуального законодавства, є типовою та шаблонною), виходячи з критеріїв реальності адвокатських послуг, розумності їх розміру, принципів верховенства права, справедливості та пропорційності, суд вважає заявлений позивачем розмір витрат на правничу допомогу - 10000,00грн. завищеним і можливим зменшитийого до 4000,00грн., стягнувши вказану суму з відповідача [PERSON] на користь позивача.

Outcome: approved