Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-05 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачки заборгованості за договором про надання фінансового кредиту № 384330 від 26.10.2018 у розмірі 37289,83 гривень, яка складається: з суми заборгованості 24429,98 грн., суми інфляційних витрат 10656,80 грн., суми 3% річних 2203,05 грн., а також просив стягнути судові витрати у розмірі 2422,40 грн. та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 гривень. Позов мотивований\~тим,\~що 26.10.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» (далі\~ТОВ «Авентус Україна») та відповідачкою укладено договір про надання фінансового кредиту № 384330. Відповідно до індивідуальної частини договору про надання фінансового кредиту, ТОВ «Авентус Україна» надав відповідачці позику в сумі 7000,00 гривень строком дії на 30 днів та перерахував на рахунок відповідачці вказані кошти безготівковим шляхом. Договір про надання фінансового кредиту укладений в електронній формі відповідно до\~закону України «Про електронну комерцію». Зазначає, що 12.04.2018 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» укладено договір факторингу № 1, на підставі чого відбулося відступлення права вимоги за кредитними логограми. Вказує на те, що 18.02.2019 укладено додаткову угоду № 12 та на виконання умов договору факторингу підписано реєстр прав вимоги № 12 від 18.02.2019 про те, що на умовах вищевказаного договору право вимоги до ряду боржників в тому числі до [PERSON] за договором про надання фінансового кредиту № 384330 від 26.10.2018 перейшло до нового кредитора ТОВ «ФК Довіра та гарантія». Відповідачка належним чином не виконала взяті на себе зобов`язання щодо повернення суми позики та сплати пені і комісії, внаслідок чого виникла заборгованість перед новим кредитором ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», який на підставі укладеного між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» Договору факторингу № 1 від 12.04.2018 набув право вимоги до [PERSON] за Договором про надання фінансового кредиту № 384330 від 26.10.2018. 25.07.2024 відповідно Протоколу загальних зборів № 1706 перейменовано ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» на ТОВ «Він Фінанс». Наказом № 55-к від 25.07.2024 на виконання Протоколу загальних зборів № 1706 внесено зміни про перейменування до облікових та інших документів Товариства. Таким чином вважає, що ТОВ «Він Фінанс» набуло статусу кредитора за вказаним кредитним договором, укладеним з відповідачем. Через неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором виникла заборгованість на загальну суму 37289,83 грн., яка складається з: суми заборгованості\~24429,98 грн., суми інфляційних втрат\~10656,80 грн. та суми 3% річних\~2203,05 грн., у зв`язку із чим ТОВ «Він Фінанс» звернулися до суду з даним позовом. Ухвалою судді Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 17.01.2025 відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, відповідачу було встановлено строк протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження для подачі відзиву на позовну заяву (а.с. 32-33). Представник позивача в судове засідання не з`явився, у поданій до суду позовній заяві просив розглянути справу без участі представника позивача на підставі наявних доказів та матеріалів, не заперечував проти ухвалення заочного рішення (а.с. 5 зворот, 6). Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, шляхом направлення копії ухвали про відкриття провадження суду з копією позовної заяви з додатками на адресу місця проживання відповідачки, конверт зі вказаними документами, що направлявся їй повернувся до суду з відміткою поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою». Про причини неявки суду не повідомила, правом подання відзиву на позов та доказів на спростування заявлених вимог не скористалась. Також відповідачка викликалася шляхом розміщення оголошення\~для відповідача\~на сайті\~суду(а.с. 31, 45, 51, 54). Судом вжиті належні заходи для повідомлення відповідачки про розгляд справи та реалізації нею права судового захисту своїх прав та інтересів. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами, оскільки при підготовці справи до розгляду дотримано вимоги\~ЦПК України\~щодо належного повідомлення сторін у справі про розгляд справи. Тому, згідно ст.ст. 280-281 ЦПК України, за згодою представника позивача, суд проводить\~заочний розгляд даної справи за відсутності відповідача, про що постановлена відповідна ухвала. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. За правилами частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відтак, справа розглядається за правилами спрощеного провадження на підставі наявних доказів. Судом встановлено, що 26.10.2018 між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачкою [PERSON] укладений Договір № 384330 про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту. Відповідно до п. 1.1, 1.5 вказаного договору ТОВ «Авентус Україна» надав відповідачці позику в сумі 7000,00 гривень шляхом перерахування грошових коштів на банківській картковий рахунок останньої. Сторонами погоджена фіксована процентна ставка за користування кредитом у межах строку надання кредиту, зазначеного в п. 1.4 цього договору, відповідно до якого строк надання кредиту 30 днів, договір діє до повного виконання клієнтом своїх зобов`язань за цим договором. Договір укладений в електронній формі відповідно до\~закону України\~«Про електронну\~комерцію» (а.с. 18-19). Відповідно до договору факторингу № 1 від 12 квітня 2018 року, між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» відбулось відступлення права вимоги за кредитними договорами (а.с. 22-24). 18.02.2019 між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ТОВ «Авентус Україна» укладено додаткову угоду № 12 до договору факторингу № 1 від 12.04.2018 (а.с. 15). 18.02.2019 ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ТОВ «Авентус Україна» підписали реєстр прав вимоги № 13 відповідно до якого відступлено фактору права вимоги до боржників, зокрема [PERSON] (а.с. 9). 25.07.2024 відповідно Протоколу загальних зборів № 1706 перейменовано ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» на ТОВ «Він Фінанс». Наказом № 55-к від 25.07.2024 на виконання Протоколу загальних зборів № 1706 внесено зміни про перейменування до облікових та інших документів Товариства. Таким чином, ТОВ «Він Фінанс» набуло статусу кредитора за кредитним договором, який був укладеним між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем. Згідно поданого розрахунку заборгованості та розрахунку штрафів встановлено, що загальний розмір заборгованості за кредитним договором № 384330 від 26.10.2018 становить 37289,83 грн., яка складається з: суми заборгованості\~24429,98 грн., суми інфляційних втрат\~10656,80 грн. та суми 3% річних\~2203,05 грн. (а.с. 14, 16-17, 21). Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень ч.ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно ч. 2\~ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Статтею 628\~ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. З матеріалів справи вбачається, що кредитний договір був укладений в електронній формі, а тому на нього поширюються вимоги Закону України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. У п. 5 ч. 1 ст.\~3\~ЗУ «Про\~електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до змісту ч.ч. 1-5 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. За ч. 6 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. На підставі ч. 8 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію», у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно із ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до ч. 13 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію», електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями ст.\~12\~ЗУ «Про\~електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. За п. 6 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. На підставі абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК, якщо сторони домовились укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.\~205, 207 ЦК України). Аналогічна правова позиції була викладена Верховним Судом у постанові від 12 січня 2021 року по справі № 524/5556/19. У постанові Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року по справі № 127/33824/19 зроблено правовий висновок, що без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс - повідомлення, без здійснення входу на сайт Товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений; сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, а кредитні кошти не були б перераховані відповідачу. Таким чином судом встановлено, що між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору позики, який оформлений сторонами в електронній формі. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Відповідно до\~ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно\~ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. На підставі ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до положень ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «Він Фінанс», заявлені до відповідачки, підлягають задоволенню шляхом стягнення на користь позивача з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 384330 від 26.10.2018 в розмірі 37289,83 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позов задоволено у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збору розмірі 2422,40 гривень. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами відповідно до вимог ч. 2 ст. 137 ЦПК України. Відповідно до договору № 33 про надання правової допомоги від 22.03.2024 укладеного з Адвокатським бюро «Анастасії Міньковської», додаткової угоди до Договору 33 про надання правової допомоги від 22.03.2024, детального опису робіт, встановлено, що розмір витрат на професійну правничу допомогу позивача становить 5000,00 грн., а тому такі витрати також необхідно стягнути з відповідача (12, 25-29).

Outcome: approved