Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-10 00:00:00

Заявниця звернулася з зазначеною заявою до суду, в якій просить встановити факт належності їй диплома про закінчення Одеського технікуму газової та нафтової промисловості серії ЖТ-І № 041482 від 30 червня 1984 року, реєстраційний номер 148070, а також відомостей про зарахування на навчання, присвоєння кваліфікації та видачу диплома, що містяться в архівній довідці від 20 січня 2025 року № 29 Відокремленого структурного підрозділу «Фаховий коледж нафтогазових технологій, інженерії та інфраструктури сервісу Одеського національного технологічного університету». В обґрунтування заяви заявниця посилається на те, що 22 січня 2025 року вона звернулася до органів Пенсійного фонду України із заявою про перерахунок пенсії, однак їй відмовлено у перерахунку пенсії у зв`язку з відсутністю підтвердження зміни прізвища, оскільки у дипломі про закінчення технікуму та у документах архівного фонду прізвище заявниці зазначено « [PERSON] », а підтвердити факт зміни прізвища у позасудовому порядку заявниця не має можливості, тому змушена звернутися до суду з вказаною заявою. У судове засідання заявниця не з`явилася, але від неї до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, вимоги заяви підтримала, просила їх задовольнити. Представниця заінтересованої особи в судове засідання не з`явилася, але надіслала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням частини 3 статті 211 ЦПК України, судом, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, всебічно з`ясувавши обставини справи, вивчивши її матеріали, дослідивши надані у справі докази у сукупності, дійшов до висновку, що подана заява підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Як вбачається зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 29 січня 1965 року прізвище зазначено мовою оригіналу « [PERSON] » (а.с. 7). Згідно з дипломом серії [NUMBER] від 30 червня 1984 року, реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] у 1980 році вступила до Одеського технікуму газової та нафтової промисловості і у 1984 році закінчила повний курс технікуму по спеціальності багатоканальний електричний зв`язок (а.с. 8). З архівної довідки № 29 від 20 січня 2025 року вбачається, що у документах архівного фонду Державного закладу Відокремлений структурний підрозділ «Фаховий коледж нафтогазових технологій, інженерії та інфраструктури сервісу Одеського національного технологічного університету у наказі Одеського технікуму газової та нафтової промисловості № 302 від 22 серпня 1980 року значиться « [PERSON] » зарахована до числа студентів, спеціальність 0734 «Багатоканальний електричний зв`язок», денна форма навчання, згідно з наказом № 303 від 30 червня 1984 року « [PERSON] » присвоєно кваліфікацію техніка електрозв`язку за спеціальністю 0734 «Багатоканальний електричний зв`язок» та видано диплом [NUMBER] , реєстраційний номер № [NUMBER] (а.с. 9). З копії трудової книжки, виданої 29 квітня 1984 року вбачається, що вона виписана на « [PERSON] » та до трудової книжки були внесені виправлення в написанні прізвища у зв`язку з реєстрацією шлюбу де зазначено прізвище заявниці « [PERSON] » (а.с. 13-17). Факт реєстрації шлюбу сільською радою Кизил-Байдак Октябрьського району Ташаузької області Туркменської РСР між [PERSON] та [PERSON] підтверджується записом у паспорті громадянина України про сімейний стан (а.с. 5). Рішенням суду від 22 липня 2002 року було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 11). Згідно з свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 11 вересня 2002 року після розірвання шлюбу заявниця залишила післяшлюбне прізвище « [PERSON] » (а.с. 12). Згідно з паспортом громадянина України серії [NUMBER] від 22 травня 1997 року, довідки про присвоєння ідентифікаційного номера від 05 вересня 2001 року прізвище заявниці зазначено « [PERSON] » (а.с. 4-5, 6). Рішенням Управління Пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України № 155450004347 від 30 січня 2025 року [PERSON] відмовлено у перерахунку пенсії у зв`язку з відсутністю підтвердження зміни прізвища (а.с. 11). Згідно вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 315 ЦПК України суд розглядає справи, зокрема, про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до роз`яснень, що викладені у пункті 12\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Згідно листа Верховного Суду України від 01 січня 2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте, сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Судом встановлено, що заявниці необхідно встановити факт належності правовстановлюючих документів диплома про закінчення Одеського технікуму газової та нафтової промисловості серії ЖТ-І № 041482 від 30 червня 1984 року, реєстраційний номер 148070, а також відомостей про зарахування на навчання, присвоєння кваліфікації та видачу диплома, що містяться в архівній довідці від 20 січня 2025 року № 29 Відокремленого структурного підрозділу «Фаховий коледж нафтогазових технологій, інженерії та інфраструктури сервісу Одеського національного технологічного університету» з метою реалізації права\~на пенсійне\~забезпечення, а усунути помилки іншим способом, окрім як встановлення у судовому порядку факту належності правовстановлюючих документів неможливо. Таким чином, враховуючи, що встановлення факту належності правовстановлюючих документів має для заявниці юридичне значення, оскільки вказані документи видані на дошлюбне прізвище заявниці, у зв`язку з чим остання не може в повному обсязі реалізувати свої права, суд дійшов висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документу є обґрунтованою та підлягає задоволенню. На підставі статті 315 ЦПК України,

Outcome: approved