Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-03 00:00:00

Представник, [PERSON] [PERSON] звернулася до суду з заявою, в якій просить суд розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 01.02.2022 у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), актовий запис 158; стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання в розмірі 1/8 частини всіх його заробітків (доходів) щомісячно, починаючи з дня звернення до суду до досягнення дитиною трирічного віку. В обґрунтування позовної заяви зазначено, що [PERSON] з [PERSON] перебуває в шлюбі, зареєстрованому 01.02.2022 у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), актовий запис 158. Від даного шлюбу у сторін є малолітня дитина, [PERSON] , [INFO] . Шлюбно-сімейні відносини були припинені. Позивач вважає, що збереження сім?ї є неможливим, в зв`язку з чим просить розірвати шлюб. Позивач вказує, що малолітній син подружжя, постійно проживає з матір`ю і потребує витрат на його утримання. Тому вважає, що відповідач має сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Заявлена сума аліментів, необхідна спільній дитині сторін, для забезпечення його здорового та комфортного розвитку на їх вік та потреби. Крім того позивач зазначає, що спільна дитина не досягла трирічного віку, проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. З урахуванням потреб дружини, а також тієї обставини, що відповідач є працездатним, просить задовольнити вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини та стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на утримання дружини в розмірі 1/8 частини з усіх видів доходів щомісячно до досягнення дитиною трьох років. Представником позивача надано суду заяву про розгляд справи без її участі та без участі позивача, позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Частиною 3\~статті 211 ЦПК України\~передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, причину неявки не повідомив, про місце, дату та час судового засідання повідомлялася належним чином за зареєстрованим місцем проживання. Виклик відповідача також було здійснено оголошенням, яке розміщено на сторінці веб-сайту суду офіційного веб-порталу «Судова влада України». Відповідно ч. 1\~ст. 280 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням того, що відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату та час розгляду справи, не з`явився у судове засідання, не подав відзив на позов, до того ж, інформація щодо часу розгляду даної справи розміщена на офіційному веб-сайті судової влади України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 01.02.2022 у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), актовий запис 158. З матеріалів справи судом встановлено, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами були припинені. \~Позивач вважає, що збереження сім?ї є неможливим, в зв`язку з чим просить розірвати шлюб. Відповідно до п.10\~постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~ проголошена\~Конституцією України\~охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому,що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.\~\~ Статтею 1 Сімейного Кодексу України передбачено, що\~побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Згідно\~ст. 24 Сімейного Кодексу України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається. Відповідно до ч. 3, 4\~ст. 56 Сімейного Кодексу України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. На підставі \~ст.112 Сімейного Кодексу України\~суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Враховуючи, що сторони мають різні інтереси та погляди на життя, шлюбно-сімейні стосунки між сторонами припинені, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню. Згідно ч.2\~ст.114 Сімейного Кодексу України\~у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з п. 17 Постанови Пленуму\~ВСУ «Про\~застосування судами\~окремих норм\~Сімейного кодексу\~України при\~розгляді справ\~щодо батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів»\~15.05.2006р.\~\~N3 за відсутності\~\~домовленості\~\~між\~\~батьками\~\~про\~ сплату аліментів\~\~на\~\~дитину\~\~той\~\~із\~\~них,\~\~з ким вона проживає,\~\~вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Від даного шлюбу у сторін є малолітня дитина, [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з позивачем. Документально підтверджено, що [PERSON] є батьком неповнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , в зв`язку з чим повинен виділяти кошти на його утримання (свідоцтво про народження серія [NUMBER] ). Згідно з п. 17 Постанови Пленуму\~ВСУ «Про\~застосування судами\~окремих норм\~Сімейного кодексу\~України при\~розгляді справ\~щодо батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів»\~15.05.2006р.\~\~N3 за відсутності\~\~домовленості\~\~між\~\~батьками\~\~про\~ сплату аліментів\~\~на\~\~дитину\~\~той\~\~із\~\~них,\~\~з ким вона проживає,\~\~вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ст.141\~СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно зі ст. 180 СК України батьки повинні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. У відповідності до\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з вимогами ч. 2\~ст. 182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.1-3\~ст. 183 СК України\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Відповідно до\~ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»\~на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. Частинами 1, 2 ст. 182 СК України встановлені обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів та зазначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у\~платника\~аліментів\~інших дітей,\~непрацездатних\~чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина;\~ наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. У відповідності до ст.191\~Сімейного Кодексу\~України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня\~\~пред`явлення позову. Як вбачається з відмітки на поштовому конверті, у якому позовну заяву скеровано до суду, датою подачі позову є 27.11.2024. При таких обставинах, суд приходить до висновку, що причини, які спонукали позивача наполягати на стягненні аліментів на утримання неповнолітнього сина є обґрунтованими, а тому заявлений позов підлягає задоволенню. Крім того позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти в розмірі 1/8 частини всіх його заробітків (доходів) щомісячно, починаючи з дня звернення до суду до досягнення дитиною трирічного віку. Відповідно до ч.1 ст.75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Частиною 2 ст.84 СК України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно положень ч. 4 ст. 84 СК України, право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.1 ст.80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Аналізуючи вищезазначене, можна зробити висновок, що сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Статтею 89 ЦПК України\~передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд зазначає, що судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін. У відповідності до частини 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). Виходячи з принципу справедливості та розумності, суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позову та стягнення з відповідача аліментів на утримання позивачки в розмірі 1/8 частини всіх його заробітків (доходів) щомісячно, починаючи з дня звернення до суду до досягнення дитиною трирічного віку. Судові витрати мають бути стягнуті з відповідача, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Рішення виноситься у межах заявлених вимог, на підставі пред`явлених доказів. Згідно ст. 430 ЦПК України, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання судового рішення. Відповідно до ч. 1\~ст. 259 ЦПК України\~суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду.

Outcome: approved