Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-09 00:00:00

Представник [PERSON] - [PERSON] звернулася до Буринського районного суду Сумської області з позовом , в якому просила: -визнати громадянина України [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , батьком [PERSON] , [INFO] , яка народилася у місті Богодухів, Харківської області (свідоцтво про народження серія [NUMBER] , видане віддлом державної реєстрації актів цивільного стану по Дергачівському та Золочівському районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис №05 від 23.08.2019 року); - зобов`язати Дергачівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції внести відповідні зміни до актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , яка народилася у місті Богодухів, Харківської області (свідоцтво про народження серія [NUMBER] , видане віддлом державної реєстрації актів цивільного стану по Дергачівському та Золочівському районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 05 від 23.08.2019 року), а саме в графі «Відомості про батька» вказати батьком [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , громадянина України, який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ; в графі «Відомості про дитину» змінити прізвище з « [INFO] » на « [INFO] », по батькові дитини залишити « [INFO] ». Ухвалою Буринського районного суду Сумської області від 12.02.2024 матеріали цивільної справи направлено за підсудністю до Дергачівського районного суду Харківської області. На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.01.2025, цивільна справа №574/73/24 провадження №2/619/700/24 надійшла в провадження судді Дергачівського районного суду Харківської області Калиновської Л.В. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що [PERSON] народилась у не зареєстрованому шлюбі. Мати, [PERSON] та батько, [PERSON] , перебувають у фактичних шлюбних відносинах з 2000 року. Від шлюбних відносин народилось двоє дітей - [PERSON] та [PERSON] . Реєстрацію народження дочки, тобто позивачки по справі, було здійснено 23 серпня 2019 року. Оскільки батько та мати [PERSON] перебували у фактичних шлюбних відносинах, а не в зареєстрованому шлюбі, запис про батька дитини був зроблений зі слів матері, тобто відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Батько [PERSON] , [PERSON] , з моменту народження дочки визнавав своє батьківство, і при реєстрації [PERSON] мав намір подати заяву про визнання батьківства, але отримав роз`яснення, відповідно до якого статтею 126 Сімейного кодексу України передбачено, що походження дитини від батька визначається за спільною заявою жінки і чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Мати [PERSON] - [PERSON] ніколи не була документована паспортом ні громадянина України, ні будь-якої іншої країни, а тому визнати батьківство у порядку статті 126 СК України не можливо. [PERSON] ставиться до [PERSON] як до дочки, вони спілкуються, проводять час разом, до настання повноліття відповідач утримував позивача та піклувався про неї, вони проживали разом у домі відповідача у с. Вільшана Харківської області. З 2011 року [PERSON] відвідувала школу - КЗ «Вільшанський ліцей» Солоницівської селищної ради. Оскільки народження [PERSON] було зареєстроване тільки у 2019 році, то школу позивач відвідувала саме під прізвищем батька. Однак, внаслідок допущеної помилки в персональних даних, [PERSON] значилась у шкільній документації, як « [PERSON] ». Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 11 березня 2024 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , третя особа - Дергачівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання батьківства залишено без руху. 20 березня 2024 року представником [PERSON] - [PERSON] надано заяву на виконання ухвали без руху. Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 08 квітня 2024 року прийняти позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 15 травня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду. Ухвалою суду від 17 жовтня 2024 року клопотання позивача [PERSON] задоволено; призначено по цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , третя особа - Дергачівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання батьківства, молекулярно-генетичну експертизу, проведення якої доручено експертам медико-генетичного центру «Мама Тато» (м. Київ вул. Льва Толстого, 21); провадження у справі зупинено на час проведення експертизи. 27.01.2025 на адресу суду надійшла вказана справа з медико-генетичного центру «Мама Тато». Ухвалою суду від 28 січня 2025 року відновлено провадження у справі за позовною заявою; призначити справу до розгляду в судовому засіданні на 10 березня 2025 року на 11.40 год. Представник позивача, [PERSON] надала заяву, вказавши, що просить судове засідання провести без її участі та без участі позивача. Просила задовольнити позовну заяву. Відповідач надав суду заяву, вказавши, що не заперечує проти задоволення позову. Судове засідання просив провести без його участі. Представник третьої особи, Дергачівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в судове засідання не з`явився, повідомлявся своєчасно та належним чином. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також, достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних в справі доказів, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст.4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно зі ст. 5 СК України держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї. Держава створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально і морально заохочує і підтримує материнство та батьківство. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , актовий запис №05, [PERSON] народилася [INFO] , її батьками записані [PERSON] та [PERSON] . Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України №00042637524 від 08.12.2023, відомості про батька дитини [PERSON] , записані відповідно до вимог ч. 1 ст. 135 СК України. Так, ухвалою суду від 17 жовтня 2024 року призначено по цивільній справі молекулярно-генетичну експертизу, проведення якої доручено експертам медико-генетичного центру «Мама Тато» (м. Київ вул. Льва Толстого, 21). Згідно висновку молекулярно-генетичної експертизи від 20.01.2025 №45513 ймовірність того, що [PERSON] , [INFO] є біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] , в рамках проведеного дослідження складає 99,999999%. Згідно зі ст. 128 СК України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Визнання батьківства - це волевиявлення особи, яка вважає себе батьком дитини. Мета визнання батьківства полягає у підтвердженні (констатації) вже існуючого біологічного (кровного) споріднення між чоловіком, який визнає себе батьком, та дитиною. Встановлення батьківства розглядається також як засіб захисту прав дитини, тобто захід, спрямований на відновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав дитини. Така сутність цього юридичного факту обумовлюється тим, що визначення батьківства дитини є підставою виникнення батьківських обов`язків, зокрема обов`язку з утримання дитини. При розгляді спору щодо визнання батьківства суд має виходити зі змісту частини 2 статті 128 СК України відповідно до якої підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Визнання батьківства за рішенням суду, розглядається як засіб захисту прав дитини, тобто міра, спрямована на відновлення, визнання порушених або оспорених прав дитини. Визначення батьківства дитини є підставою виникнення батьківських обов`язків, зокрема обов`язку з утримання дитини. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі сукупності доказів. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК України. Статтями 3, 4 Декларації про соціальні і правові принципи, що стосуються захисту і благополуччя дітей, прийнятою резолюцією Генеральної Асамблеї від 3 грудня 1986 року передбачено, що турбота про дитину лежить насамперед на її власних батьках. Відповідно до ст.121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями122 та 125 цього кодексу. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до статей 213, 215 ЦПК України рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК України, згідно яких жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. У разі коли ухилення сторони у справі зазначеної категорії від участі в експертизі або від подання необхідних матеріалів, документів тощо унеможливлює її проведення, суд може визнати факт, для з`ясування якого її було призначено, або відмовити в його визнанні (залежно від того, хто зі сторін ухиляється, а також яке значення має для них ця експертиза). Верховний Суд у постанові від 13.09.2023 у справі № 552/4291/22 зазначив, що висновок судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи є достатньою підставою для категоричного висновку для визнання батьківства, оскільки ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини і його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердження або спростування факту батьківства. У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.05.2009 у справі «Калачова проти Російської Федерації» суд зауважив, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства. Відповідно до ч.ч.1,6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. На підставі вищенаведеного, дослідивши матеріали справи, суд, беручи до уваги що висновком молекулярно-генетичної експертизи встановлено ймовірність того, що [PERSON] є біологічним батьком [PERSON] , яка складає 99,999999%, приходить до висновку, що позов про визнання батьківства підлягає задоволенню. Згідно статті 134 Сімейного кодексу України, на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України та видає нове свідоцтво про народження. Відповідно до п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 року №96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14.01.2011 року за №55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Таким чином, в зв`язку з визнанням батьківства [PERSON] щодо [PERSON] , належить внести відповідні зміни в актовий запис про народження, а саме в графі «Відомості про батька» вказати батьком [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , громадянина України, який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ; в графі «Відомості про дитину» змінити прізвище з « [INFO] » на « [INFO] », по батькові дитини залишити « [INFO] ». Оскільки позивач не вимагала відшкодування судових витрат, з урахуванням характеру спірних правовідносин та дотримуючись принципу диспозитивності цивільного судочинства, питання розподілу судових витрат між сторонами, відповідно до статті 141, 142 Цивільного процесуального кодексу України, суд не вирішує.

Outcome: approved