Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-12 00:00:00

Позивач через свого представника звернувся до суду із вказаним позовом. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 06.11.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Качай Гроші» (далі - (первісний кредитор) та [PERSON] (далі - відповідач) укладено договір кредитної лінії № 00-10120587 у формі електронного документу з використанням електронного підпису на суму 6000 грн. (зі сплатою комісії в розмірі 5% від суми кредиту). Станом на сьогоднішній день заборгованість за кредитним договором не погашається, проценти за користування кредитними коштами позичальником не сплачуються, в результаті чого утворилась прострочена заборгованість. 22.01.2024 року між первісним кредитором та ТОВ "Макс Кредит" було укладено договір факторингу № 22-01/2024, відповідно до умов якого до ТОВ "Макс Кредит" перейшло право грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором. 16.08.2024 року між Товариство з обмеженою відповідальністю "Макс Кредит" та ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» було укладено Договір факторингу № 16082024-МК/ЕЙС. Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача в сумі 23100 грн., з яких 6300 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 16800 грн. - сума заборгованості за відсотками. Не виконуючи належним чином зобов`язання за кредитним договором, відповідач порушив норми законодавства та умови кредитного договору. На підставі наведеного, позивач просить суд, стягнути з відповідача в свою користь заборгованість в розмірі 23100 грн., а також суму понесених судових витрат. Ухвалою судді від 05.02.2025 року постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та запропоновано відповідачу подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення вказаної ухвали. Станом на дату розгляду справи відзив на позов від відповідача до суду не надійшов. Також, до суду не надходило клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, а тому відповідно до ч. 5ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. За погодженням представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, дійшов наступних висновків. Між сторонами виникли правовідносини, що регулюються ст.ст.\~526,\~527,\~530, 611,\~651,\~1048,\~1050,\~1054 ЦК України. Судом встановлено,\~що 06.11.2023\~року між\~Товариством з\~обмеженою відповідальністю\~«Качай Гроші»\~(далі\~-\~(первісний\~кредитор)\~та [PERSON] \~(далі\~-\~відповідач)\~укладено договір\~кредитної лінії\~№ 00-10120587\~у формі\~електронного документу\~з використанням\~електронного підпису\~на суму\~6000\~грн.\~(зі\~сплатою комісії\~в розмірі\~5%\~від суми\~кредиту). Договір укладено в електронній формі (а.с.14-19, 37, 41-42). Відповідно до умов Кредитного договору первісний кредитор надав відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти в сумі 6000 грн. строком на 120 днів зі сплатою 2,5 % процентів від суми кредиту за кожний день користування кредитом, починаючи з першого дня надання суми кредиту позичальнику та до закінчення строку на який видавався кредит. Відповідач взятих на себе зобов`язань по поверненню кредиту та сплаті відсотків не виконав у строки, передбачені графіком погашення кредиту, кредит та проценти за його користування не сплатив у повному обсязі, порушивши вимоги кредитного договору та ст. ст. 525, 526, 530, 1054 ЦК України. 22.01.2024 року між первісним кредитором та ТОВ "Макс Кредит" було укладено договір факторингу № 22-01/2024, відповідно до умов якого до ТОВ "Макс Кредит" перейшло право грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором. 16.08.2024 року між Товариство з обмеженою відповідальністю "Макс Кредит" та ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» було укладено Договір факторингу № 16082024-МК/ЕЙС. Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача в сумі 23100 грн., з яких 6300 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 16800 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с.49-60, 61-72). Вказані обставини свідчать про те, що на даний час ТОВ «ФК «Ейс» є кредитором у зобов`язанні по виконанню договору № 00-10120587 від 06.11.2023 року і саме йому належить право вимоги до відповідача. Відповідно до виписки з особового рахунку борг [PERSON] по даному кредитному договору становить 23100 грн. (а.с. 26, 47-48). Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Непогашення відповідачем заборгованості за кредитним договором свідчить про порушення ним його умов, а також вимог ст. 525 ЦК України, які встановлюють неприпустимість односторонньої відмови від виконання зобов`язань. Стаття 1050 ЦК України встановлює, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. На момент звернення позивача в суд та розгляду справи по суті, відповідач, в порушення вимог ст.1054 Цивільного кодексу України, грошові кошти за кредитним договором не повернув. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в частині стягнення суми заборгованості. Відповідно до п. 1 ч.2 ст. 141 ЦПК України, витрати зі сплати судового збору слід стягнути з відповідача на користь позивача. Позивачем також заявлені вимоги щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 грн. Статтею 133 ЦПК України, встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. За ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При стягненні витрат на правничу допомогу слід враховувати, що представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ч. 2 ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Такий правовий висновок сформовано у постанові Верховного Суду від 03.05.2018 у справі № 372/1010/16-ц. В даному випадку, заявлений позивачем розмір витрат з надання професійної правничої допомоги в 7000 грн. підтверджується договором про надання правничої допомоги №2211/Е від 22.11.2024 року та додатковою угодою до нього № 11 від 22.11.2024 року, актом прийому-передачі наданих послуг (а.с.73-77). Суд наголошує, що не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: partial