Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-09 00:00:00

Позивач ТОВ «Бізнес Позика» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. І. Зміст позовних вимог. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 12.08.2022 між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено Договір № 452581-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». ТОВ «Бізнес Позика» 12.08.2022 було направлено [PERSON] пропозицію (оферту) укласти Договір № 452581-КС-001 про надання кредиту, а та цю пропозицію прийняла. ТОВ «Бізнес Позика» через телекомунікаційну систему направлено одноразовий ідентифікатор [PERSON] на номер [NUMBER], вказаний позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті, який боржником було введено/відправлено. За умовами договору, ТОВ «Бізнес Позика» надає Позичальнику грошові кошти у розмірі 15000,00 грн., на засадах строковості, поворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути та сплатити проценти за користування Кредитом. Плата за користування Кредитом є фіксованою та становить (не вказано) процентів за кожен день користування Кредитом. ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало, та надало Позичальнику грошові кошти в розмірі 15000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку Позичальника № [NUMBER] . [PERSON] належним чином не виконує свої зобов`язання за кредитним договором. У Боржника станом на 28.09.2025 утворилась заборгованість за Договором № 452581-КС-001 про надання кредиту, в розмірі 47500,64 грн., що складається з: - суми прострочених платежів по тілу кредиту - 15000,00 грн.; - суми прострочених платежів по процентах - 30250,64 грн.; - суми прострочених платежів за комісією - 2250,00 грн. Тому просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «Бізнес Позика» заборгованість за Договором № 452581-КС-001 про надання кредиту від 12.08.2022 у вказаному розмірі та сплачений судовий збір у сумі 2422,40грн., розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику осіб та клопотав про витребування доказів у АТ КБ «Приватбанк». ІІ. Процесуальні дії по справі, зміст поданих заяв та заперечень. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін. В ухвалі про відкриття спрощеного позовного провадження від 23.01.2025 відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву та роз`яснено право подати заяву із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Також вказаною ухвалою було витребувано у АТ КБ «Приватбанк» докази, про які клопотав позивач. Заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін не надходило. Від відповідача [PERSON] за вх. №732/25-Вх від 12.02.2025 до суду надійшов відзив, у якому відповідач позовні вимоги не визнала, проти їх задоволення заперечувала з тих підстав, що з позивачем жодних кредитних договорів не укладала. Вважала, що всі претензії, які стосуються заборгованості, не мають юридичних підстав, оскільки не було оформлено відносин у вигляді відповідного кредитного договору. Зазначила, що звернулась до поліції з заявою про вчинення кримінального правопорушення за ч.1 ст. 361 КК України. Вказала на вимоги ст. 81 ЦПК України щодо доведення обставин, на які посилається сторона. Тому просила у задоволенні позову відмовити. До відзиву додала копію паспорта громадянина України, Витяг з єдиного реєстру досудових розслідувань та копію свідоцтва про шлюб. Відповідно додатних документів [PERSON] 22.02.2023 змінила прізвище на « [PERSON] » у зв`язку з укладенням шлюбу. Таким чином, на дату судового розгляду ПІБ відповідача є [PERSON] . Від представника позивача Виноградова Ю.Е. за вх. №797/25-Вх ввід 18.02.2025 до суду надійшли додаткові пояснення у справі. У поясненнях представник зазначає, що факт наявності кримінального провадження та внесення даних до ЄРДР не підтверджує неукладення договору з відповідачем, а свідчить тільки про початок розслідування та вказав, що сторона відповідача не надала рішення суду у кримінальній справі, яким відповідача було визнано потерпілою. Звернув увагу на презумпцію правомірності правочину. Уточнив, що предметом розгляду справи є стягнення заборгованості за кредитним договором. Зазначив про правомірність укладення кредитного договору в електронній формі з використанням електронного підпису та печатки. Також звернув увагу, що до позовної заяви додано візуальну форму послідовності дій клієнта щодо укладення кредитного договору, у якій детально відображено всі дії позивача та відповідача щодо укладення кредитного договору у електронній формі, посвідченої директором ТОВ «Бізнес позика». Вказав, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Звернув увагу на необхідності для визнання недійсним правочину встановити наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання правочину недійсним і настання певних юридичних наслідків. Зазначив, що кредитний договір № 452581-КС-001 від 12.08.2022 було укладено шляхом обміну електронними повідомленнями і підписаним у порядку, визначено ЗУ «Про електронну комерцію». Цей договір не є договором приєднання. ТОВ «Бізнес позика» направляла [PERSON] через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор на номер телефону, вказаний позичальником у своїй анкеті у особистому кабінеті ( [NUMBER] ) і відповідач прийняла пропозицію щодо укладення кредитного договору шляхом направлення через ІТС одноразового ідентифікатора [NUMBER]. Вказав, що позивач виконав зобов`язання за кредитним договором та перерахував кошти у сумі 15000,00 грн. на вказану відповідачем в особистому кабінеті кредитну картку, що підтверджується платіжною інструкцією № 33934 від 12.08.2022. При цьому уточнив, що інколи під час укладення кредитних договорів позичальники вказують номери банківських карт для перерахування коштів інших осіб, наприклад родичів і ТОВ «Бізнес позика» перераховує кошти на банківську картку, вказану під час укладення кредитного договору. Банківська картка № [NUMBER] була вказана у анкеті для перерахування на неї коштів. Вказав, що наданий позивачем розрахунок узгоджується з матеріалами справи і позивач не нараховував штрафи та пеню та не просить стягнути такі виплати, також позивач не нараховував проценти поза межами строку дії кредитного договору. Вказав про застосування у даній справі стандарту доказування «вірогідності доказів». Зазначив, що додатково додає суду докази направлення на електронну адресу відповідача кредитного договору та правил одразу після укладення кредитного договору та що адреса електронної пошти, на які було відправлено кредитний договір збігається з адресою електронної пошти відповідача, вказаної у відзиві. Просив поновити строк для подання доказів та врахувати при розгляді справи викладену у додаткових поясненнях та додатках інформацію. Дослідивши наявні матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. ІІІ. Встановлені судом фактичні обставини. Згідно договору № 452581-КС-001 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) від 12.08.2022, його сторонами вказані ТОВ «Бізнес Позика» (кредитодавець) та [PERSON] (позичальник). Предметом договору є грошові кошти у сумі 15000,00 грн., які надаються позичальнику на умовах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах визначених цим договором та Правилами надання споживчих кредитів. Договором визначено його істотні умови: тип кредиту: кредит, строк кредиту: 16 тижнів, стандартна процентна ставка: в день 2,0 відсотка, фіксована; знижена процентна ставка, в день: 1,16103334, фіксована; комісія за надання кредиту: 2250,00 грн., загальний розмір наданого кредиту: 15000,00грн., термін дії договору: до 02.12.2022, орієнтовна загальна вартість наданого кредиту: 31520,00 грн., орієнтовна реальна річна процентна ставка: 12182,98 грн. Договором визначено графік платежів: усього 8 періодів з 26.08.2022 по 02.12.2022, розраховано суму процентів за користування кредитом, суму часткового платежу основної суми та суму комісії за надання кредиту у кожному періоді. Згідно графіку проценти за користування кредитом усього: 14270,00 грн., частковий платіж основної суми, усього: 15000,00 грн., комісія за надання кредиту, усього: 2250,00 грн., загальний платіж, усього: 31520,00 грн. Згідно п.3.2 Договору протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом нараховується за ставкою, вказаною у п. 2.4 Договору на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, в залежності від дотримання позичальником графіку платежів. Згідно п. 4.2.3 Договору Позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі, передбачені Договором до закінчення строку дії Договору. Згідно п. 7.10 Договору Договір укладається з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем дистанційно, в електронній формі в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» шляхом пропозиції укласти Договір (оферти) кредитодавцем та її прийняття (акцептування) позичальником. Договір укладається в порядку, передбаченому Цивільним кодексом України та Господарським кодексом України а також іншими актами законодавства України. Згідно п. 7.11 Договору спочатку договір підписує позичальник одноразовим ідентифікатором, який був згенерований та надісланий на фінансовий номер позичальника кредитодавцем, потім договір підписує уповноважений представник кредитодавця кваліфікованим електронним підписом з кваліфікованою електронною позначкою часу. Договір містить відмітку про його підпис позичальником [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором [NUMBER], номер телефону [NUMBER] 12.08.2022 12:06:10 та від кредитодавця - директором [PERSON] кваліфікованим електронним підписом 12.08.2022 12:06:11. Відповідно до Пропозиції (оферта) укласти Договір № 452581-КС-001 про надання кредиту від 12.08.2022 ТОВ «Бізнес Позика» пропонує [PERSON] укласти договір про надання кредиту з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі, на вказаних у Пропозиції умовах. Відповідно до Прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) щодо укладання № 452581-КС-001 про надання кредиту від 12.08.2022 [PERSON] прийняла та акцептувала Пропозицію на визнаних у ній умовах. Відомості про підпис акцепту позичальником відсутній. Відповідно до Візуальної форми послідовності дій клієнта ТОВ «Бізнес Позика» вбачається послідовність дій [PERSON] в ІТС товариства на сайті www.my.bizpozyka.com 12.08.2022 щодо укладення Договору про надання кредиту № 452581-КС-001. Згідно даних Анкети клієнта [PERSON] сума бажаного кредиту: 15000,00 грн., дата отримання кредиту: 12.08.2022, вказано дані позичальника: номер телефону [NUMBER] , електронну адресу позичальника [INFO] та номер банківського рахунку/картки для перерахунку коштів: [NUMBER] . Копії платіжної інструкції № 33934 від 12.08.2022 ТОВ «Бізпозика» переказало кошти у сумі 15000,00 грн. отримувачу [PERSON] , код отримувача [NUMBER] , на рахунок АТ КБ Приват Банк з призначенням платежу [NUMBER] перерах. коштів [PERSON] ІПН [NUMBER] зг. до кредитного дог. № 452581-КС-001 від 12.08.2022 Без ПДВ. Згідно паспорта споживчого кредиту тип кредиту: кредит, сума/ліміт кредиту: 15000,00 грн., строк кредитування: 16 тижнів, спосіб та строк надання кредиту: безготівковим шляхом протягом 3 робочих днів, процентна ставка, відсотків річних: знижена процентна ставка 423,77716910 відсотків річних, стандартна процентна ставка 730,00 відсотків річних, платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця, обов`язкові для укладання договору: комісія за надання кредиту: 2250,00 грн. Загальні витрати за кредитом: 16520,00 грн., орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника за весь строк користування кредитом (у т.ч. тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі): 31520,00 грн., реальна річна процентна ставка: 12182,98 відсотків річних. Паспорт містить порядок повернення кредиту у виді графіку платежів та інформацію про застосування штрафів. Згідно довідки ТОВ «Бізнес позика» (без зазначення номеру і дати) про стан заборгованості, [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) за договором № 452581-КС-001 про надання кредиту від 12.08.2022 станом на 06.01.2025 має загальну заборгованість за договором 47500,64 грн., заборгованість за кредитом: 15000 грн., заборгованість по відсотках: 30250,64 грн., заборгованість по комісії 2250 грн. Згідно даних розрахунку заборгованості за кредитом у гривні позичальник [PERSON] , номер кредитного договору № 452581-КС-001, дата надання кредиту 12.08.2022, сума первісного кредиту 15000, стандартна процентна ставка в день 2,00, знижена процентна ставка в день 1,16103334, розрахунок виконано станом на 06.01.2025 за період з 12.08.2022 по 02.12.2022, всього видано кредиту 15000 грн., всього нараховано відсотків 30250,64грн., всього нараховано комісії 2250,00 грн. Всього надходжень 0,00 грн. Згідно копії паспорта серія [NUMBER] , він виданий (нечітко) грудня 2012 року Драбівським РС УДМС України в Черкаській області на ім`я [PERSON] , [INFO] , адреса реєстраці: [ADDRESS] , з 27.12.2012. Згідно копії картки платника податків від 07.10.1999 [PERSON] , [INFO] , має РНОКПП: [NUMBER] . Згідно інформації, наданої АТ КБ «Приват Банк» за вих. № 20.1.0.0.0/7-250204/42643-БТ від 12.02.2025, карта № [NUMBER] на ім`я [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , не видавалась. Згідно даних витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.02.2025 відбулась реєстрація кримінального провадження № 12025255320000067 за заявою [PERSON] , правова кваліфікація правопорушення ч. 1 ст. 361 КК України по факту звернення [PERSON] з приводу несанкціонованого втручання до дій по її банківській картці Приват Банку а саме: у 2022 році без відома [PERSON] було оформлено кредит в сумі 15000,00 грн. Окрім того, разом з додатковими поясненнями позивачем було направлено інформацію з поштового сервісу ТОВ «Бізнес позика», однак суд не може прийняти даний доказ, оскільки він направлений стороною позивача з порушенням строків, визначених ст. 83 ЦПК без обґрунтування неможливості його подання у встановлений законом строк з причин, що не залежали від позивача. IV. Норми права, які підлягають застосуванню та висновки суду. Відповідно до ч.1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Згідно положень ч.1, 2 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, інші юридичні факти (частина перша, друга статті 11 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ч. 1 ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до положень ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-комунікаційних систем; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір Відповідно до положень ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно положень ч. 1 ст. 14 ЗУ «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» електронна ідентифікація здійснюється з використанням засобів електронної ідентифікації та процедури автентифікації відповідно до схем електронної ідентифікації. Згідно положень ст. 1 вказаного Закону автентифікація - електронний процес, що дає змогу підтвердити електронну ідентифікацію фізичної, юридичної особи, інформаційної або інформаційно-комунікаційної системи та/або походження та цілісність електронних даних, електронна ідентифікація - процес використання ідентифікаційних даних особи в електронній формі, які однозначно визначають фізичну, юридичну особу або уповноваженого представника юридичної особи; ідентифікація особи - процес використання ідентифікаційних даних особи з документів, створених на матеріальних носіях, та/або електронних даних, у результаті якого забезпечується однозначне встановлення фізичної, юридичної особи або уповноваженого представника юридичної особи та перевірка належності особі таких даних Позивач звертаючись до суду з даним позовом вказує, що Договір № 452581-КС-001 про надання кредиту від 12.08.2022 було укладено шляхом обміну електронними повідомленнями та підписано позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором, який позичальнику було направлено кредитодавцем через власну ІТС на номер [NUMBER]. Відповідач стверджує, що ніяких договорів з позивачем не укладала, фактично заперечивши презумпцію правомірності правочину. Суд звертає увагу на відсутність відомостей у позові та доданих матеріалах, яким чином відповідач була ідентифікована в інформаційно-телекомунікаційній системі позивача. Позивач вказує, що відповідач прийняла пропозицію щодо укладення кредитного договору, однак доданий у виді окремого документу акцепт оферти відповідних відміток не містить. При цьому одноразовий ідентифікатор [NUMBER], яким було підписано Договір № 452581-КС-001 про надання кредиту від 12.08.2022 від імені позичальника, згідно наданих стороною позивача даних, було направлено на номер [NUMBER] і позивачем не доведено, що даний номер дійсно належав позичальнику на момент укладення кредитного договору. Також суд звертає увагу, що згідно візуальної послідовності дій клієнта вказаний договір було підписано з порушенням п. 7.11 Договору, оскільки такий договір було підписано товариством 12.08.2022 12:06:21, тобто до підписання договору клієнтом - 12.08.2022 о 12:06:33. Дані щодо підписання договору, вказані у візуальній послідовності дій клієнта містять розбіжності у часі його підписання, вказаному у самому договорі, де такий час підписання вказано: 12.08.2022 о 12:06:10 - позичальником та 12.08.2022 о 12:06:11 - кредитодавцем. Окрім того, не є зрозумілим розбіжність у відомостях про місце проживання відповідача, яке у Договорі № 452581-КС-001, оферті та акцепті вказано як: [ADDRESS] , хоча позивач надає копію паспорта відповідача, де така адреса вказана як: [ADDRESS] . Тому суд не може погодитись з твердженням позивача про укладення Договору № 452581-КС-001 про надання кредиту від 12.08.2022 саме з позичальником [PERSON] у відповідності до норм законодавства та наданого Договору № 452581-КС-001. Згідно ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно ч. 1, 5 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками ( абз. 2 ст. 1046 ЦК України). З матеріалів справи не вбачається, що відповідач отримувала кошти у позику в сумі 15000,00 грн. відповідно до умов наданого договору, оскільки кошти з незрозумілих суду причин було направлено на рахунок [PERSON] , код отримувача [NUMBER] , хоча у призначенні платежу і вказано відомості про перерахування коштів [PERSON] та зазначено номер такої банківської картки. При цьому надані стороною позивача докази, зокрема, Договір № 452581-КС-001, не містять відомостей про можливість надання коштів позивачу у позику з використанням рахунків третіх осіб, які не є сторонами договору позики, та не зазначено ПІБ такої особи, а отримані за клопотанням сторони позивача докази не підтверджують належність банківської картки № [NUMBER] відповідачу. Згідно із ч. 1 і ч. 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 76-82 ЦПК. Згідно пункту 81 Постанови Великої Палата Верховного суду від 18.03.2020 року по справі № 129/1033/13-ц принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України). Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України). Завдання суду - встановити чи мав місце факт. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (п 11. Постанови Пленуму ВСУ від 18.12.2009 р. № 14 «Про судове рішення у цивільній справі»). Отже, суд не може припускати, що певну обставину доведено. Факт або стався, або його не було. Якщо у суду залишаються сумніви, слід застосувати правила про розподіл тягаря доведення. Якщо сторона, на яку покладено тягар, не виконує його, факт вважається таким, що не доведений. У цивільних справах згідно практики ЄСПЛ використовують стандарт «баланс вірогідностей» (a balance of probabilities): слід довести, що факт скоріше був, а ніж не був, тобто суб`єктивна впевненість може бути виміряна як така, що дорівнює 51% і вище. Баланс вірогідностей оцінюється в абсолютних виразах, тому в ситуації, коли докази оцінені як 50х50 (позивача/відповідач), спір виграє відповідач (Rhesa Shipping Co SA v Edmonds [1985] 1 WLR 948). Враховуючи вищевказані обставини і факти, суд вважає, що позивач не довів та не підтвердив належними і допустимими доказами наявність підстав для визнання укладеним договору позики та отримання відповідачем коштів у сумі 15000,00 грн. у позику, а тому у задоволенні позову належить відмовити. Оскільки у задоволенні позову відмовлено - судові витрати належить покласти на позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed