Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-09 00:00:00

03 лютого 2025 року [PERSON] звернулася до Варвинського районного суду Чернігівської області з вказаним позовом, пред`явивши вимогу щодо стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на її утримання, як повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, у розмірі 1/6 частки від його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з моменту подання позову до закінчення нею навчання, але не довше чим до досягнення нею 23 років. На обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що її батьками є [PERSON] (попереднє прізвище - [PERSON] ) та [PERSON] , шлюбні відносини яких були припинені 03 лютого 2011 року. Нині позивач є повнолітньою та проходить навчання КЗ «Прилуцький професійний ліцей» Чернігівської обласної ради на денній формі навчання за спеціальністю «перукар». Термін її навчання у вказаному навчальному закладі становить із 01 вересня 2024 року по 20 лютого 2026 року. У подальшому, після отримання нею диплому молодшого спеціаліста, вона має намір отримати освітньо-кваліфікаційний рівень - спеціаліста. До набуття нею повноліття з відповідача на її утримання стягувалися аліменти, нарахування яких з 01 лютого 2025 року було припинено. Позивач вказує, що її матеріальним забезпеченням опікується мати, проте нині у неї відсутнє постійне місце роботи, у зв`язку з цим вона перебуває на обліку у Прилуцькій філії Чернігівського обласного центру зайнятості. Таким чином, оскільки позивачка через своє навчання потребує відповідної матеріальної допомоги, а відповідач у добровільному порядку, у супереч покладеного на нього обов`язку, відмовляється сплачувати аліменти на її утримання, при цьому має таку можливість, позивач просить суд їх стягнути у примусовому порядку. Ухвалою Варвинського районного суду Чернігівської області від 10 лютого 2025 року провадження у справі відкрито та призначено справу до судового розгляду у порядку спрощеного позовного провадження на 10 березня 2025 року. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином (а.с. 29). У прохальній частині позову наполягала на здійсненні розгляду справи без її участі, підтримавши пред`явлені нею вимоги. Щодо заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, свідченням чого є відповідна письмова розписка (а.с. 30). Відзиву на позовну заяву чи інших заяв з процесуальних питань від відповідача не надійшло. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - [PERSON] у судове засідання також не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином (а.с. 42). 26 лютого 2025 року через канцелярію суду звернулася із заявою про здійснення розгляду справи без її участі, заявлені позивачем вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні (а.с. 31). Додатково долучила до матеріалів справи письмові докази на підтвердження розміру аліментів, які стягувалися із відповідача на користь їхньої доньки у період її неповноліття. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, про причини своєї неявки в судове засідання не повідомив, відзиву не подав, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на підставі ст. 280 ЦПК України проводить заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що зазначений позов слід задовольнити, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що батьками повнолітньої [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (попереднє прізвище - [PERSON] ), свідченням чого є копія відповідного свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 17 лютого 2021 року (а.с. 8). Як вбачається із матеріалів справи батьки позивачки перебували у шлюбі, який, відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , 03 лютого 2011 року було розірвано (а.с. 9). У подальшому з підстав реєстрації третьою особою [PERSON] нового шлюбу, їй було присвоєно прізвище чоловіка - [PERSON] (а.с. 10). Згідно із Довідкою №13, виданою 21 січня 2025 року директором Комунального закладу «Прилуцький професійний ліцей» Чернігівської обласної ради, [PERSON] навчається у вищевказаному навчальному закладі на денній формі навчання по спеціальності «Перукар», при цьому остання не перебуває на повному державному утриманні. Термін навчання з 01 вересня 2024 року по 20 лютого 2026 року (а.с. 13). З метою забезпечення [PERSON] ліжко-місцем, за місцем навчання у гуртожитку КЗ «Прилуцький професійний ліцей» Чернігівської обласної ради, між її матір`ю [PERSON] та директором навчального закладу 01 вересня 2024 року було укладено відповідний Договір №1, предметом якого є отримання студенткою у тимчасове користування ліжко-місце в кімнаті (житловому приміщенні) для проживання та місця загального користування, що розташоване за адресою: [ADDRESS] (а.с. 14). Таким чином, беручи до уваги те, що матеріали справи не містять інформації щодо дострокового припинення [PERSON] такого навчання, з наведеного вбачається, що повнолітня донька сторін по справі, якій ще не виповнилося 23 роки, проходить навчання на денній формі у Комунальному закладі «Прилуцький професійний ліцей» Чернігівської обласної ради, кінцевий термін закінчення навчання - 20 лютого 2026 року. Згідно з ч. 1, 3 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. У зв`язку з цим, суд приходить до висновку, що позивач дійсно потребує матеріальної допомоги у зв`язку з її навчанням та має відповідне право на особисте звернення до суду з вказаним позовом. При цьому, суд зобов`язаний враховувати фактичну рівність батьків, зважаючи на обставини справи та встановивши для обох батьків дійсно рівні обов`язки з утримання дитини. Як вбачається із довідки 17.5/192, виданої 22 січня 2025 року директором Прилуцької філії Чернігівського обласного центру зайнятості, [PERSON] перебуває на обліку, як безробітна, із 14 травня 2024 року (а.с. 11). Так, згідно довідки про заробітну плату, [PERSON] займала посаду підсобного робітника у Варвинській селищні раді Прилуцького району Чернігівської області, та за період із червня 2024 року по грудень 2024 року, включно, отримала дохід у сумі 35 608,56 грн (а.с.35). Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, судом встановлено, що відповідач по справі є батьком - [PERSON] , яка набула повноліття, при цьому ще не досягла віку 23 років та продовжує навчання у державному професійно-технічному навчальному закладі другого атестаційного рівня, і потребує матеріальної допомоги у зв`язку з таким навчанням, шляхом його поліпшення за рахунок відповідача. Відповідно до ст. 200 СК України, визначаючи розмір аліментів на утримання повнолітньої дитини у частці від заробітку (доходу) платника аліментів, суд ураховує матеріальне становище дитини, яке потребує поліпшення у зв`язку з її навчанням; наявність у платника аліментів місця роботи та можливості сплачувати аліменти, задовільний стан здоров`я дитини та відповідача, наявність у відповідача інших утриманців - дружини та другої неповнолітньої доньки; а також ту обставину, що положення ч. 2 ст. 182 СК України про мінімальний гарантований розмір аліментів, не поширюється на повнолітніх дітей, які продовжують навчання. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, доньки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, судом встановлено, що відповідач має вік, який відноситься до періоду активної трудової діяльності людини. Як вбачається із звітів про здійснення відрахування та виплати, [PERSON] працює у Чернігівській філії ТОВ «ГРМУ» та за період із квітня по грудень 2024 року, включно, отримав дохід у сумі - 172 153,21 грн (а.с. 36, 37, 38). Відомості щодо наявності у нього стану інвалідності чи підстав вважати його не працездатним матеріали справи не містять. Також, в матеріалах справи відсутні відомості про наявність у відповідача на праві власності, володіння та/або користування майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, а також про витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи. Крім того, судом також не встановлено наявності у нього інших утриманців, окрім позивача. Суд зважає, що відповідач по справі не скористався наявним у нього правом на подачу відзиву. Проаналізувавши всі обставини справи у їх сукупності та взаємозв`язку, беручи до уваги матеріальне становище дитини, що потребує поліпшення у зв`язку з її навчанням; наявність у платника аліментів можливості сплачувати аліменти та розмір його доходу, задовільний стан здоров`я дитини та відповідача, оскільки відомості щодо їх інвалідності чи наявності тяжких хронічних захворювань у суду відсутні, суд приходить до висновку щодо необхідності стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої доньки [PERSON] на період її навчання, у розмірі однієї шостої частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, розмір якого буде достатнім для належного забезпечення матеріальних потреб доньки на період її навчання. Оскільки згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору, то відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача та стягується з нього в дохід держави. На підставі наведеного,

Outcome: approved