Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем, вказавши в заяві, що [INFO] померла її донька [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на частину квартири, яка належала їм на праві приватної спільної сумісної власності, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Звернувшись до приватного нотаріуса Подільського районного нотаріального округу Одеської області Крисюк Л.В., щоб одержати Свідоцтво про право на спадщину за законом, їй було відмовлено та рекомендовано звернутися до суду, оскільки не встановлено факт її проживання із донькою надень смерті. Проте на день смерті [PERSON] заявниця постійно проживала разом з нею за адресою: [ADDRESS] , хоч і була зареєстрована за іншою адресою. Встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем має для неї юридичне значення. Просить суд встановити факт її постійного проживання із спадкодавцем [PERSON] , на час відкриття спадщини, тобто смерті останньої - [INFO] за адресою: [ADDRESS] . В судовому засіданні заявниця [PERSON] та її представник - адвокат Овсяниціка С.М. підтримали заявлені вимоги, підтвердили обставини викладені у заяві та просили суд вимоги заяви задовольнити повністю. Представник заінтересованої особи Подільська міська рада Подільського району Одеської області, в судове засідання не з`явилася, проте надіслали до суду заяву, згідно якої просять суд справу розглянути без участі їх представника. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтвердили, що дійсно заявниця [PERSON] постійно проживала із своєю донькою [PERSON] до дня її смерті в квартирі по [ADDRESS] . Суд, вислухавши пояснення представника заявника, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов висновку, що вимоги заяви обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Отже, відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Пунктом 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище якої, зазначені в документі, не збігаються з прізвищем цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно зі ст. 80 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , яка народилася [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] в м. Подільськ Одеської області. Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно серії ССА №565606 №10064576 від 13.03.2006 р. квартира за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] та [PERSON] на праві приватної спільної сумісної власності у частці 1/1, підставою виникнення права власності є свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 13.03.2006 року, що видане на підставі рішення виконкому Котовської міської ради. Згідно довідки №2452 від 19 вересня 2024 року виданої реєстраційним відділом Подільської міської ради Подільського району Одеської області зареєстрованих за адресою: [ADDRESS] немає, [PERSON] була зареєстрована за вказаною адресою з 27.11.1996 року по 12.01.2021 року, тобто по день смерті. Як вбачається із довідки виданої директором ПП «Курінь-1» №14 від 20.03.2025 року, [PERSON] , [INFO] , дійсно постійно проживала та була зареєстрована до дня своєї смерті [INFO] за адресою [ADDRESS] . На день її смерті з нею проживала без реєстрації її матір [PERSON] , [INFO] . Метою звернення заявника до суду є встановлення факту її постійного проживання, як спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для подальшого оформлення прав на спадкове майно в нотаріальному порядку на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Слід зазначити, що в своїй ухвалі № 505/2085/14-ц від 14.09.2016 року Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшов висновку зазначив, про те, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Судом достовірно встановлено, що від встановлення факту постійного проживання заявника зі спадкодавцем на час смерті залежить виникнення та зміна її майнових та немайнових прав, що пов`язані з можливістю звернення до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину за законом як спадкоємцем за законом першої черги. Матеріалами справи підтверджено, що заявниця [PERSON] постійно проживала зі своєю дочкою [PERSON] на момент її смерті за місцем проживання спадкодавця, однак, факт такого проживання може бути встановлений виключно в судовому порядку. Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що в ході розгляду справи обґрунтування заяви знайшли своє об`єктивне підтвердження, суд вважає, що заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. На пiдставi викладеного,

Outcome: approved