Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-12 00:00:00

У березні 2024 року позивачем подано позовну заяву про участь батька у вихованні дітей та визначення часу для побачень з дітьми, мотивуючи сою заяву наступним: рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 26.01.2017 по справі №753/22596/16-ц (провадження № 2-о/753/70/17) був розірваний шлюб між подружжям - [PERSON] (позивач) та [PERSON] (відповідачка). Після розірвання шлюбу спільні діти: [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , почали проживати з відповідачкою, яка повністю ізолювала позивача від спілкування з дітьми та не надає можливості брати участь у їх вихованні. Свої дії відповідачка жодним чином не пояснювала, просто не відповідає на телефонні дзвінки, на поштову кореспонденцію. З метою позасудового врегулювання спору позивач неодноразово звертався до відповідачки з пропозиціями про позасудове врегулювання спору і вирішення питання шляхом укладення Договору про участь батька у вихованні дітей, в якому погодити графік зустрічей і спілкування батька з дітьми. Цей договір між батьками позивач пропонував посвідчити нотаріально спочатку у конкретного нотаріуса, а потім вже - у нотаріуса, обраного за розсудом Відповідачки. Для укладення нотаріально посвідченого договору позивач, зі свого боку, пропонував, наступний графік зустрічей і спілкування з дітьми: 1. Кожна 1-а (перша) та 3-тя (третя) субота та неділя місяця, з 10.00 годин в суботу до 18.00 годин у неділю, за місцем проживання позивача, без присутності відповідачки. 2. Один календарний місяць протягом літніх, та тиждень - протягом зимових канікул за місцем проживання позивача, без присутності відповідачки. При цьому зустрічні пропозиції і свої зауваження з приводу графіку зустрічей і порядку спілкування батька і дітей, та/або визначення нотаріуса, який би посвідчив вказаний договір на запропонованих умовах адвокат просив відповідачку направити на електронну пошту адвокатського бюро протягом 3 (трьох) календарних днів з дня отримання листа - пропозиції. Письмові пропозиції від позивача взагалі не отримуються відповідачем. Всі намагання вирішити цей спір у позасудовому порядку, відстояти своє, гарантоване чинним законодавством, право на побачення та спілкування з дітьми не принесли жодних результатів. Відповідачка ігнорує як право позивача на спілкування з дітьми, так і права дітей на спілкування з батьком. Питання про участь батька у вихованні дітей так і залишається не врегульованим. Відповідачка перешкоджає Позивачу у здійсненні його законних прав щодо спілкування з дітьми, і домовлятись ні про що з цього питання не хоче. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 21.03.2024 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. До суду 29.04.2024 від позивача надійшло клопотання про витребування від Служби у справах дітей Дарницької РДА в м. Києві висновку про участь батька у вихованні дітей та визначення часу для побачень з дітьми. Ухвалою суду від 30.04.2024 доручено Службі у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації надати висновок щодо розв`язання спору між [PERSON] та [PERSON] стосовно визначення способу та графіку зустрічей [PERSON] зі своїми дітьми: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Представник позивача подав клопотання про витребування доказів для з`ясування інформації про те, чи перетинала відповідач разом з дітьми державний кордон України, просив витребувати у Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби інформацію про те чи перетинали державний кордон України громадяни України - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 09.10.2024 витребувано у Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби (01601, м. Київ, вул. Володимирська, 26, прим.107) інформацію про те чи перетинали державний кордон України громадянка України [PERSON] , [INFO] , громадянин України [PERSON] , [INFO] та громадянин України [PERSON] , [INFO] . До суду 08.11.2024 надійшла відповідь з Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби про перетин кордону України дітей [PERSON] ( [INFO] ), [PERSON] ( [INFO] ) в супроводі їх матері [PERSON] ( [INFO] ) 16.05.2021 року за згодою батька. Ухвалою суду від 16.12.2024 закрито підготовче засідання та призначено справу за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, про участь батька у вихованні дітей та визначення часу для побачень з дітьми до розгляду по суті. До суду 25.02.2025 Службою у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації надано відповідь відносно до вимог статей 19, 157-158 Сімейного кодексу України про вжиття передбачених законодавством України заходів про визначення участі батька у вихованні малолітніх дітей, та просять розгляд справи проводити без їхньої участі. Представником позивача подано заяву про розгляд справи без участі, в якій він просить суд розглянути справу за наявними у ній матеріалами, проти розгляду справи без участі інших учасників не заперечує, позовні вимоги підтримує. Відповідач належним чином повідомлена про місце, дату і час розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, відзив та будь-які заперечення проти позову до суду не подала. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України в разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача у справі за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Судом відповідно до положень статті 280 ЦПК України визнано за можливе ухвалити по даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та за погодженням позивача. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що ніщо не перешкоджає особі добровільно відмовитись від гарантій справедливого судового розгляду у однозначний або у мовчазний спосіб. Проте для того, щоб стати чинною з точки зору Конвенції, відмова від права брати участь у судовому засіданні повинна бути зроблена у однозначний спосіб і має супроводжуватись необхідним мінімальним рівнем гарантій, що відповідають серйозності такої відмови. До того ж, вона не повинна суперечити жодному важливому громадському інтересу рішення ЄСПЛ (Hermi проти Італії, § 73; Sejdovic проти Італії § 86). Окрім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (Рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України»). Поряд з цим, Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (рішення ЄСПЛ від 02.12.2010 у справі "Шульга проти України", № 16652/04). Наведені обставини свідчать, що сторони, треті особи завчасно повідомлені про розгляд справи судом. Виходячи з положень ст. 13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у тому числі, правом визначити свою участь в судовому засіданні. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, вид судочинства - загального провадження, вжиті судом заходи щодо направлення сторонам повідомлення про час та місце розгляду справи, копії позовної заяви з додатками до відповідача, третьої особи, із роз`ясненим правом надання відзиву на позов, відповіді на відзив, заперечення, суд визнав можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення за відсутності відповідача, третьої особи за погодженням позивача, третьої особи. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, з урахуванням відсутності відзиву відповідача на позов, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України). Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України). Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Судом встановлено, рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 26.01.2017 по справі №753/22596/16-ц (провадження № 2-о/753/70/17) був розірваний шлюб між подружжям - [PERSON] та [PERSON] . Після розірвання шлюбу спільні діти: [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , почали проживати з відповідачкою, яка повністю ізолювала позивача від спілкування з дітьми та не надає можливості брати участь у їх вихованні. Свої дії Відповідачка жодним чином не пояснювала, просто не відповідає на телефонні дзвінки, на поштову кореспонденцію. З метою позасудового врегулювання спору позивач неодноразово звертався до відповідачки з пропозиціями про позасудове врегулювання спору і вирішення питання шляхом укладення Договору про участь батька у вихованні дітей, в якому погодити графік зустрічей і спілкування батька з дітьми. Цей договір між батьками позивач пропонував посвідчити нотаріально у конкретного нотаріуса, а пізніше - у нотаріуса, обраного за розсудом відповідачки. Питання про участь батька у вихованні дітей так і залишається не врегульованим. Відповідачка перешкоджає позивачу у здійсненні його законних прав щодо спілкування з дітьми, і домовлятись ні про що з цього питання не хоче. Службою у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації надано відповідь відносно до вимог статей 19, 157-158 Сімейного кодексу України про вжиття передбачених законодавством України заходів про визначення участі батька у вихованні малолітніх дітей з`ясовано, що [PERSON] разом з дітьми за адресою: [ADDRESS] незареєстрована та не проживає. Квартира належить на праві власності іншій особі. Зв`язок з матір`ю дітей за номером телефону [NUMBER] відсутній. Відповідно до реєстру територіальної громади [ADDRESS] з березня 2021 року за заявою батьків зняті з реєстрації. Працівниками служби не вдалось встановити зв`язок з [PERSON] та встановити адресу проживання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Згідно відповіді з Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби, діти перетнули кордон України 16.05.2021 за згодою батька. Згідно із пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, яка відповідно до статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини (стаття 9 Конвенції про права дитини). Відповідно до статті 18 цієї Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У параграфі 54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Про право батьків на спілкування з дітьми та важливість ролі батька в своїх рішеннях неодноразово наголошував Європейський суд з прав людини. Так, в рішенні по справі «A.V. проти Словенії» (заява № 878/13) ЄСПЛ нагадав, що згідно зі статтею 8 Конвенції держава несе позитивні зобов`язання щодо «ефективної поваги» до сімейного життя. Зокрема, в справах, що стосуються права контакту одного з батьків, держава зобов`язана вживати заходів з метою возз`єднання батьків зі своїми дітьми і сприяти такому возз`єднанню. Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Батько, який проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини. І таке спілкування відбувається саме в інтересах дитини. Аналогічний висновок сформульований у постанові Верховного Суду від 23.06.2020 у справі № 754/9026/16-ц. У постанові від 11 грудня 2019 року у справі №753/15487/18(провадження № 61-18994св19) Верховний Суд зазначив, що «відповідно до статті 159 СК України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина,чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та її вихованні, зокрема він ухиляється від виконання рішення органу опіки і піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. Суд , встановивши, що між сторонами склалися стосунки, які позбавляють позивача можливості регулярно спілкуватися з дітьми, відповідач чинить перешкоди у спілкуванні батька з дітьми, які проживають з матір`ю, дійшов правильного висновку про доцільність спілкування батька з дітьми без присутності матері». Між сторонами по справі склалися неприязні стосунки, але це не дає право відповідачу заборонити позивачу на спілкування з дітьми. Однак, враховуючи заявлені позовні вимоги, бажання батька дітей зустрічатись з ними, зважаючи на вік дітей, їхній можливий розпорядок дня суд вважає, що слід визначити та врахувати позовні вимоги, а саме встановити наступний порядок спілкування: - кожна перша та третя субота та неділя місяця, з 10.00 годин суботи до 18.00 годин у неділю, за місцем проживання [PERSON] , без присутності [PERSON] , у тому числі - з можливістю здійснювати прогулянки по місту, відвідувати заклади культури, враховуючи при цьому стан здоров`я дітей. - один календарний місяць протягом літніх, та тиждень - протягом зимових канікул за місцем проживання [PERSON] , без присутності [PERSON] , у тому числі - з можливістю здійснювати прогулянки по місту, відвідувати заклади культури, враховуючи при цьому стан здоров`я дітей. Порядок виконання вище визначеного способу участі батька у спілкуванні та вихованні дітей відстрочити на час воєнного стану в Україні та перебування дітей у цей період за кордоном. На час воєнного стану в Україні та перебування дітей у цей період за кордоном, зобов`язати матір дітей [PERSON] організувати щоденне спілкування дітей - [PERSON] ( [INFO] ) та [PERSON] ( [INFO] ) з батьком [PERSON] у режимі відео зв`язку через мобільні телефони у період часу з 19.00 год. по Києву протягом 30 хвилин. Відтак, з наведених вище мотивів суд вважає, що визначений порядок та спосіб є достатнім і відповідає принципу розумності, справедливості, збалансованості між інтересами всіх учасників сімейних відносин, пріоритетному інтересу дітей, підтримку зв`язків між батьками. А тому позов підлягає задоволенню, як такий, що ґрунтується на законі, підтверджений встановленими обставинами. Відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає до стягнення з відповідачки на користь позивача судовий збір у сумі 1211,20 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved