Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-13 00:00:00

Позивач звернувся до Ковельського міськрайонного суду Волинської області з позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] на свою користь завдані збитки в порядку зворотної вимоги (регресу) в розмірі 2 600 гривень та судові витрати по справі. В обґрунтування вимог зазначив, що між ПАТ "УПСК" та ТОВ "ВІРА-1" було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №078-037/000/2000000038, предметом якого були майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Fiat», державний реєстраційний номер [NUMBER] . 23.03.2021 в м. Ковель по вул. Смірнова, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Renault», державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «Fiat», державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , внаслідок якої транспортний засіб «Fiat» отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками. В результаті ДТП було складено європротокол. На підставі страхового акта №КАСКО/037/000/21/0015 ПрАТ «УПСК» виплатило вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля в розмірі 3584, 63 гривень. Згідно полісу страхування цивільно-правової відповідальності відповідача №ЕР/201533201 передбачено безумовну франшизу в розмірі 2600 гривень. Франшиза відшкодовується особою, яка завдала матеріальну шкоду. 03.03.2023 між ПрАТ \~ \~ \~ \~ «УПСК» позивачем у справі укладено Договір \~ \~ \~ \~№03/03/2023 про відступлення права вимоги, відповідно до якого позивач отримав право вимоги відшкодування в порядку регресу збитків, завданих первісному кредитору, в тому числі за договором №078-037/000/200000038 від 09.04.2020. Оскільки, відповідачем шкода не відшкодована, позивач змушений звертатися до суду з даним позовом. Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 18.09.2024 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено у справі підготовче судове засідання. 07.10.2024 до суду надійшов відзив на позовну заяву в якому відповідач просить в задоволенні позовних вимог відмовити повністю, оскільки вважає, що договір відступлення права вимоги є нікчемним, ціна позову не відповідає розміру франшизи. Зазначає, що мета позову йому не зрозуміла. Крім того, відповідач вважає, що позивач пропустив строк звернення до суду. Суму процесуальних витрат вважає необгрунтованою. 15.10.2024 підготовче судове засідання не відбулося у зв`язку з перебуванням головуючого судді у щорічній відпустці. 21.10.2024 до суду надійшла відповідь на відзив в якому позивач зазначив, що твердження, викладені у відзиві, є необґрунтованими. Договір відступлення права вимоги є законним та таким, що укладений відповідно до вимог чинного законодавства, процесуальні строки звернення до суду позивачем не пропущено в силу Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України. Зазначив, що заявлені витрати на відшкодування правової допомоги є обґрунтованими та підтвердженими. Просив позовні вимоги задовольнити. 21.10.2024 до суду надійшло клопотання позивача про уточнення (зменшення) позовних вимог, відповідно до якого позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь завдані збитки в порядку зворотної вимоги (регресу) в розмірі 2 000 гривень та судові витрати по справі. 14.11.2024 підготовче судове засідання не відбулося у зв`язку з перебуванням головуючого судді у щорічній відпустці. 17.12.2024 підготовче судове засідання відкладено за клопотанням відповідача, продовжено строк проведення підготовчого судового засідання. 14.01.2025 підготовче судове засідання не відбулося у зв`язку з перебуванням головуючого судді у щорічній відпустці. 29.01.2025 до суду надійшла заява відповідача про відвід судді у зв`язку з недопуском до участі у справі в якості представника відповідача [PERSON] . Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 29.01.2025 в задоволенні заяви [PERSON] про відвід судді Чалого А.В. відмовлено повністю. 29.01.2025 підготовче судове засідання відкладено за клопотанням відповідача. Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 05.02.2025 закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду по суті. 05.02.2025 відкладено ухвалення та проголошення судового рішення. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, звернулися до суду з заявою про розгляд справи у їх відсутності. В судовому засіданні відповідач позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні у зв`язку з пропуском процесуальних строків звернення до суду з даним позовом. Суд, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, вважає, що уточнені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, 23.03.2021 відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю ТЗ "Renault logan", державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та ТЗ "Fiat DobloCargo", державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який належить ТОВ "ВІРА-1". В результаті ДТП було складено європротокол від 23.03.2021. Відповідно до договору добровільного страхування наземних транспортних засобів від 09.04.2020 №078-037/000/200000038 укладеного між ПАТ "Українська пожежно-страхова компанія" та ТзОВ "ВІРА-1", страхувальником ТЗ "Fiat DobloCargo", державний реєстраційний номер [NUMBER] , та вигодонабувачем є ТзОВ "ВІРА-1". На підставі страхового акту №КАСКО/037/000/21/0015 ПрАТ «УПСК» виплатило ТзОВ "ВІРА-1" вартість відновлювального ремонту автомобіля, пошкодженого в результаті ДТП, що мала місце 23.03.2021, в розмірі 3584, 63 гривень, що підтверджується матеріалами справи та заперечується відповідачем. Відповідно до Полісу №201533201 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страхувальник [PERSON] , розмір франшизи становить 2000 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", в разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Завдання потерпілому шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі-ДТП) особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі відповідає відповідний обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у якому потерпілий так само має право вимоги до боржника (в договірному зобов`язанні ним є страховик ( правовий висновок Верховного Суду України, який зроблений на засіданні Судової палати у цивільних справах від 29 червня 2016 року в справі №6-192цс16). Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань - деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно ч. 1 ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст. 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду. Системний аналіз цієї норми дає підстави для висновку про її застосування за таких умов: 1) право регресної вимоги до винної особи має третя особа після виконання нею зобов`язання перед потерпілим; 2) регрес застосовується після припинення зобов`язання з відшкодування шкоди. Дослідженими у судовому засіданні обставинами справи встановлено, що у зв`язку з настанням страхового випадку та після проведення ремонтної калькуляції з визначення вартості матеріального збитку, заподіяного ТЗ ""Fiat DobloCargo", державний реєстраційний номер [NUMBER] , ПрАТ «УПСК» провело виплату страхового відшкодування у розмірі 3584, 63 гривень вигодонабувачу ТзОВ "ВІРА-1". Проведення такої виплати підтверджується платіжним дорученням № 13139 від 09.04.2021. Після проведення такої виплати, з огляду на обставини ДТП, а також на положення ст. 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та ст. 1191 ЦК України, ПрАТ «УПСК» набула права зворотної вимоги (регресу) до винної особи, [PERSON] , у розмірі встановленої Полісом №201533201 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, безумовної франшизи в сумі 2000 гривень. Згідно договору цесії № 03/03/2023 про відступлення прав вимоги від 03.03.2023, [PERSON] набув право вимоги бо боржників ПрАТ «УПСК», в тому числі за договором № КАСКО/037/000/21/0015, боржник [PERSON] в сумі 2600 гривень. Враховуючи, що кошти в добровільному порядку ПрАТ «УПСК» не повернуті, суд вважає, що [PERSON] вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення відшкодованого матеріального збитку, заподіяного ТЗ ""Fiat DobloCargo", державний реєстраційний номер [NUMBER] . Щодо заявленої відповідачем заяви про застосування строку позовної давності, суд зазначає наступне. Так, суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц). Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Стаття 257 ЦК України встановлює загальну позовну давність тривалістю у три роки. Разом з тим, згідно з п.19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Таким чином, з урахуванням введення воєнного стану в Україні 24.02.2022, строк дії якого продовжено по даний час, 3-річний строк позовної давності, передбачений ст.257 ЦК України, не сплив та був продовжений у зв`язку із введенням воєнного стану, то позивачем позов пред`явлено у межах строку позовної давності. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову в застосуванні позовної давності. На підставі ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому враховуючи те, що позов підлягає задоволенню з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати.

Outcome: approved