Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-05 00:00:00

ДП «Національний культурно-мистецький та музейний комплекс «Мистецький арсенал в особі генерального директора Островської-Люти О.Б. звернулось до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: Державна фінансова інспекція України про відшкодування шкоди з відповідачів у сумі 182563,66 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що за результатами позапланової ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності ДП «Національний культурно-мистецький та музейний комплекс «Мистецький арсенал» за період з 01.01.2010 по 20.06.2011 Головним контрольно-ревізійним управлінням України (правонаступником якого є Державна фінансова інспекція України) було складено Акт від 22.07.2011 № 08-21/27 (далі-Акт), яким було встановлено, що НКММК «Мистецький арсенал» відраховувались кошти від проведених будівельних робіт на утримання служби замовника у розмірі 2,5% за виконання робіт по технічному нагляду за будівництвом. Актом було встановлено порушення вимог п. 3, 5 Порядку, а НКММК «Мистецький арсенал» було здійснено безпідставне відрахування коштів на утримання служби замовника в сумі 182563,66 грн., чим НКММК «Мистецький арсенал» нанесено шкоди (збитків) на суму 182563,66 грн. Також, Актом встановлено (витяг додається), що вказані порушення були допущені заступником генерального директора [PERSON] , яким затверджено розрахунки коштів на покриття витрат по утриманню служби замовника та головним бухгалтером [PERSON] , якою складено та підписано вказані рахунки. На підставі Акту до НКММК «Мистецький арсенал» була надіслана вимога ГоловКРУ про усунення виявлених порушень від 16.08.2011 № 08-14/1664, пунктом 3 цієї вимоги НКММК «Мистецький арсенал» було зобов`язано відшкодувати за рахунок винних осіб шкоду (збитки) в сумі 182563,66 грн., яка заподіяна внаслідок зайвого відрахування коштів на утримання служби замовника за договором від 03.12.2008 № 132/12-б_ДБ/08. Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 11.06.2013 по справі № 2а-5822/12/2670, яку залишено в силі ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 17.10.2013 (ухвалою Вищого адміністративного суду України від 15.11.2013 по справі № К/800/56568/13 НКММК «Мистецький арсенал» у відкритті касаційного провадження відмовлено), за позовом Державної фінансової інспекції України до НКММК «Мистецький арсенал», третя особа [PERSON] про стягнення коштів у сумі 182563,66 грн. (виконання п. 3 вимоги ГоловКРУ про усунення виявлених порушень від 16.08.2011 № 08-14/1664), суд зобов`язав НКММК «Мистецький арсенал» усунути виявлені порушення, а саме: в порядку 130-136 КЗпП України відшкодувати за рахунок винних осіб шкоду (збитки) в сумі 182563,66 грн., яка заподіяна внаслідок зайвого відрахування коштів на утримання служби замовника за договором від 03.12.2008 № 132/12-б-ДБ/08. 13.11.2013 Окружним адміністративним судом м. Києва на підставі постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 11.06.2013 по зазначені справі видано виконавчий лист № 2а-5822/12/2670. Відповідно до ст. 132 КЗпП України, за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків, працівники, крім працівників, що є посадовими особами, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. Разом з тим, оскільки відповідачі на час подання позову вже не перебувають в трудових відносинах з НКММК «Мистецький арсенал», сума відшкодування обрахована виходячи з виплат за останні два місяці роботи на підприємстві. Відповідно до розрахунку виплат за останні два календарні місяці роботи [PERSON] розмір суми, що підлягає відшкодуванню складає 8859,49 грн., а [PERSON] - 19541,35 грн. Крім того просив поновити пропущені строки звернення з позовом до суду (посилаючись на те, що позивач отримав вимогу-зобов`язання від державного виконавця лише 29.08.2016) та звільнити від сплати судового збору (т. 1 а.с. 2-17). Ухвалою суду від 25.11.2016 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу час для усунення недоліків (т. 1 а.с. 18). 31.03.2017 представником позивача ДП «Національний культурно-мистецький та музейний комплекс «Мистецький арсенал - Островською-Лютою О.Б. до суду подано заяву про усунення недоліків позовної заяви (т. 1 а.с. 19а-21). 31.03.2017 представником позивача ДП «Національний культурно-мистецький та музейний комплекс «Мистецький арсенал - Островською-Лютою О.Б. до суду подано заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої позивач просить суд стягнути судовий збір з відповідачів на користь позивача (т .1 а.с. 22-23). Ухвалою суду від 03.06.2017 у справі відкрито провадження та призначено судове засідання (т. 1 а.с. 24). 05.09.2017 відповідачем [PERSON] до суду було подано заперечення проти позову про відшкодування шкоди, відповідно до яких остання просила відмовити у задоволенні позову, оскільки у її діях відсутні будь-які порушення вимог законодавства та нормативно-правових актів, відсутня шкода, яка ніби то була завдана підприємству. Також зазначала, що позивачем пропущено строк звернення до суду за вирішенням трудового спору, адже про порушення трудового законодавства позивач дізнався 22.07.211, а з позовом звернувся лише в листопаді 2016 року. Крім того, [PERSON] звільнена з ДП «НКММК «Мистецький арсенал» у зв`язку з виходом на пенсію 05.08.2016 (т. 1 а.с. 33-79). Відповідно до журналу судового засідання від 08.09.2017 у справі оголошено перерву до 13.12.2017 з метою повторного виклику відповідача [PERSON] (т. 1 а.с. 81-82). 08.09.2017 представник Державної аудиторської служби України - Гаврилова Л. подала до суду письмові пояснення по справі відповідно до яких просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі (т. 1 а.с. 89-122). 11.09.2017 представник Державної аудиторської служби України - Сміленко А.А. подала до суду клопотання про здійснення процесуального правонаступництва, а саме замінити третю особу Державну фінансову інспекцію України на Державну аудиторську службу України. (т. 1 а.с. 123-126). Відповідно до протоколу судового засідання від 13.12.2017 представником позивача було зазначено про недоцільність оголошення перерви для укладення мирової угоди, також він надав пояснення, про те, що вимога КРУ не містить конкретних прізвищ, винних осіб виявлено по підписам з акту, правомірність вимоги не дослужувалася. Головуючий суддя зазначав, що представнику позивача необхідно надати весь текст акту та з`ясувати місцеперебування грошових коштів. У зв`язку з закінченням часу відведеного на розгляд справи оголошено перерву до 18.04.2018 (т. 1 а.с. 130-133). Відповідно до протоколу судового засідання від 18.04.2018 та ухвали суду від 18.04.2018 у справі було закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті (т. 1 а.с. 140-141). 24.04.2018 представником позивача ДП «Національний культурно-мистецький та музейний комплекс «Мистецький арсенал - Кучерук А.В. до суду було подано додаткові пояснення по справі (т. 1 а.с. 147-206). 08.05.2018 відповідачем [PERSON] до суду було подано відзив на позов, відповідно до якого остання просила відмовити у задоволенні позову, оскільки у її діях відсутні будь-які порушення вимог законодавства та нормативно-правових актів, відсутня шкода, яка ніби то була завдана підприємству. Також зазначала, що позивачем пропущено строк звернення до суду за вирішенням трудового спору, адже про порушення трудового законодавства позивач дізнався 22.07.211, а з позовом звернувся лише в листопаді 2016 року. Крім того, [PERSON] звільнена з ДП «НКММК «Мистецький арсенал» у зв`язку з виходом на пенсію 05.08.2016 (т. 1 а.с. 212-223). 14.05.2018 відповідачем [PERSON] до суду було подано докази надсилання відзиву позивачу (т. 1 а.с. 224-225). 20.08.2018 представником Державної аудиторської служби України - Ходос Л.С. до суду було подано заяву про відкладення судового засідання у зв`язку із заміною у порядку процесуального правонаступництва третьої особи Державної фінансової інспекції України на Державну аудиторську службу України (т. 1 а.с. 226-235). Відповідно до протоколу судового засідання від 20.08.2018 протокольно. Ухвалою було задоволено клопотання про заміну третьої особи Державної фінансової інспекції України на Державну аудиторську службу України (т. 1 а.с. 236). 27.08.2018 представником позивача ДП «Національний культурно-мистецький та музейний комплекс «Мистецький арсенал» - Островською-Лютою О.Б. до суду подано відповідь на відзив (т. 2 а.с. 1-21). 10.09.2018 відповідачем [PERSON] до суду було подано заперечення на відповідь на відзив (т. 2 а.с. 22-38). 02.01.2019 представником Державної аудиторської служби України - Аландаренко А.В. до суду було подано письмові пояснення по справі (т. 2 а.с. 40-58). 21.01.2019 відповідачем [PERSON] до суду було подано відзив на пояснення Державної аудиторської служби України (т. 2 а.с. 60-78). 21.02.2019 відповідачем [PERSON] до суду було подано клопотання про відкладення розгляду справи (т. 2 а.с. 79-84). 27.06.2019 представником позивача ДП «Національний культурно-мистецький та музейний комплекс «Мистецький арсенал» - Островською-Лютою О.Б. до суду подано заяву, відповідно до якої зазначено, що відповідач [PERSON] - померла (т. 2 а.с. 94-97). Відповідно до протоколу судового засідання від 12.07.2019 представник позивача в судове засідання повторно не з`явився (т. 2 а.с. 101). Ухвалою суду від 12.07.2019 позовну заяву залишено без розгляду (т. 2 а.с. 102). 05.11.2020 представником позивача ДП «Національний культурно-мистецький та музейний комплекс «Мистецький арсенал» - Островською-Лютою О.Б. було подано апеляційну скаргу на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 12.07.2019 (т.2 а.с. 148-163). Ухвалою Київського апеляційного суду від 17.12.2020 відмовлено у відкритті апеляційного провадження за скаргою ДП «Національний культурно-мистецький та музейний комплекс «Мистецький арсенал» на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 12.07.2019 (т. 2 а.с. 166-169). 16.09.2021 представником позивача ДП «Національний культурно-мистецький та музейний комплекс «Мистецький арсенал» - Островською-Лютою О.Б. було подано касаційну скаргу на ухвалу Київського апеляційного суду від 17.12.2020 (т. 3 а.с. 1-18). Ухвалою Верховного Суду від 28.09.2021 касаційну скаргу ДП «Національний культурно-мистецький та музейний комплекс «Мистецький арсенал» залишено без руху (т. 3 а.с. 21-22). 18.10.2021 представником позивача ДП «Національний культурно-мистецький та музейний комплекс «Мистецький арсенал» - Островською-Лютою О.Б. було подано заяву про усунення недоліків касаційної скарги (т. 3 а.с. 25-31). Ухвалою Верховного Суду від 08.11.2021 поновлено строк на касаційне оскарження та відкрито касаційне провадження по справі (т. 3 .а.с. 33-34). Постановою Верховного Суду від 22.12.2022 касаційну скаргу ДП «Національний культурно-мистецький та музейний комплекс «Мистецький арсенал» задоволено. Ухвалу Київського апеляційного суду 17.12.2020 скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції (т. 3 а.с. 93-97). Ухвалою Київського апеляційного суду від 17.01.2023 відкрито апеляційне провадження (т. 3 а.с. 101-103). Постановою Київського апеляційного суду від 02.03.2023 апеляційну скаргу ДП «Національний культурно-мистецький та музейний комплекс «Мистецький арсенал» задоволено. Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 12.07.2019 скасовано та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції (т. 3 а.с. 125-128). Відповідно до протоколу передачі справи раніше визначеному складу суду від 24.03.203 справу передано для продовження розгляду судді Печерського районного суд м. Києва Новаку Р.В. (т. 3 а.с 134). 25.07.2023 представником позивача ДП «Національний культурно-мистецький та музейний комплекс «Мистецький арсенал» - Островською-Лютою О.Б. до суду було подано відповідь на відзив (т. 3 а.с. 157-159). 25.07.2023 відповідач [PERSON] подав до суду додаткові заперечення проти позову (т. 3 а.с. 160-162). Відповідно до протоколу судового засідання від 25.07.2023 у справі оголошено перерву до 05.10.2023 з метою з`ясування правонаступників відповідача [PERSON] та їх залучення у разі наявності (т. 3 а.с. 167). 27.07.2023 зроблено запит до Міністерства юстиції України Головного територіального управління юстиції у м. Києві Управління державної реєстрації відділу держаної реєстрації актів цивільного стану, з метою отримання інформації про наявність чи відсутність актового запису про смерть [PERSON] (т. 3 а.с. 169). 01.08.2023 відповідач [PERSON] подав до суду заперечення проти позову (т. 3 а.с. 171-176). 29.08.2023 Центральний відділ державної реєстрації актів цивільного стану управління державної реєстрації Міністерства юстиції України Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції у м. Києві надав відповідь на запит від 25.07.2023, відповідно до якої виявлено актовий запис: № 9219 про смерть [PERSON] , [INFO] , складений 31.05.2019 Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (т. 3 а.с. 178-179). Ухвалою суду від 05.10.2023 витребувано у Центрального відділу державної реєстрації актів цивільного стану управління державної реєстрації повний витяг про смерть відносно [PERSON] , [INFO] (т. 3 а.с. 182). Ухвалою суду від 05.10.2023 зупинено провадження по справі у зв`язку зі смертю [PERSON] до прийняття спадщини спадкоємцями та залучення у справі спадкоємця (т. 3 а.с. 184). 16.11.2023 Центральний відділ державної реєстрації актів цивільного стану управління державної реєстрації Міністерства юстиції України Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції у м. Києві надав відповідь на ухвалу суду від 05.10.2023, відповідно до якої в архіві Київського відділу державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) знаходиться актовий запис № 9219 від 31.05.2019 про смерть [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] у м. Києві (повний витяг з Реєстру № 00042171476 від 07.11.2023) (т. 3 а.с. 193-195). 18.12.2023 зроблено запити до Десятої державної нотаріальної контори у м. Києві та Державного нотаріального архіву в м. Києві з метою отримання інформації про відкриття спадкової справи за фактом смерті [PERSON] та копії спадкової справи з метою заміни відповідача належним правонаступником (т. 3 а.с. 198-199). 12.03.2024 Десятою Київською державною нотаріальною конторою до суду надано відповідь на запит, відповідно до якої спадкова справа щодо майна померлої [INFO] [PERSON] № 3/2020 відкрита в приватного нотаріуса Устинової І.Є., що знаходиться за адресою: 02098, м. Київ, вул. Дніпровська набережна, буд. 3 (т. 3 а.с. 203-207). 02.04.2024 зроблено запит до приватного нотаріуса КМНО Устінової І.Є. щодо отримання копії спадкової справи з метою заміни відповідача належним правонаступником (т. 3 а.с. 209). 09.05.2024 на адресу суду приватним нотаріусом КМНО Устиновою І.Є. до суду було подано копію спадкової справи № 3/2020, після померлої [INFO] [PERSON] (т. 3 а.с. 210-268). Ухвалою суду від 15.05.2024 провадження по справі поновлено, замінено відповідача [PERSON] на її правонаступника [PERSON] , призначено дату підготовчого судового засідання (т. 4 а.с. 1). 15.07.2024 відповідачем [PERSON] до суду було подано клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з пропуском позивачем строку для звернення до суду з позовом (т. 4 а.с. 10-14). Ухвалою суду від 15.11.2024 відмовлено в задоволенні клопотання відповідача [PERSON] про закриття провадження по справі, закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті (т. 4 а.с. 40). У судовому засіданні представник позивача - [PERSON] надав пояснення по суті, просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач [PERSON] надав пояснення по суті, просив відмовити у задоволенні позову, оскільки немає підстав для стягнення та пропущені строки. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, при причини своєї неявки суд не повідомив. Представник третьої особи - Воєвода І.А. надав пояснення по суті, просив задовольнити позовні вимоги. Суд, вислухавши пояснення представників позивача та третьої особи, відповідача, дослідивши письмові докази по справі, які вважає належними, допустимими та достатніми в їх сукупності, виходячи з принципів змагальності та диспозитивності, приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ДП «Національний культурно-мистецький та музейний комплекс «Мистецький арсенал», виходячи з наступного. Судом встановлено, що за результатами позапланової ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності ДП «Національний культурно-мистецький та музейний комплекс «Мистецький арсенал» за період з 01.01.2010 по 20.06.2011 Головним контрольно-ревізійним управлінням України (правонаступником є Державна аудиторська служба України) було складено Акт від 22.07.2011 № 08-21/27, яким було встановлено, що НКММК «Мистецький арсенал» відраховувались кошти від проведених будівельних робіт на утримання служби замовника у розмірі 2,5 % за виконання робіт по технічному нагляду за будівництвом. Виконання робіт по технічному нагляду з сторони служби замовника підтверджувалось шляхом підписання начальником відділу організації будівництва та технічного нагляду дирекції з реконструкції та будівництва НКММК «Мистецький арсенал» [PERSON] актів ф. № КБ-2в та закріпленням підпису печаткою. Згідно з кваліфікаційним сертифікатом від 29.04.2010 № 12 серії ІТ № 001664, [PERSON] мав право виконувати технічний нагляд відповідно до пункту 3 Порядку здійснення технічного нагляду під час будівництва, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2007 № 903. Відповідно до п. 3 Порядку, технічний нагляд здійснюють особи, що мають виданий відповідно до законодавства архітектурно-будівельною атестаційною комісією кваліфікаційний сертифікат. Відповідно до п. 5 Порядку, особи, що здійснюють технічний нагляд проводять перевірку: відповідності виконаних будівельно-монтажних робіт, конструкцій, виробів, матеріалів та обладнання проектним рішенням, вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил, технічних умов та інших нормативних документів; відповідності обсягів та якості виконаних будівельно-монтажних робіт проектно-кошторисній документації, а також проводять разом з підрядником огляд та оцінку результатів виконаних робіт, у тому числі прихованих, і конструктивних елементів. Однак, частина актів ф. № КБ-2в за період з 01.01.2010 по 20.06.2011 не містила підписів [PERSON] та відтиску печатки. Таким чином, Актом було встановлено порушення вимог п. 3, 5 Порядку, а НКММК «Мистецький арсенал» було здійснено безпідставне відрахування коштів на утримання служби замовника в сумі 182563,66 грн., чим НКММК «Мистецький арсенал» нанесено шкоди (збитків) на суму 182563,66 грн. Також Актом встановлено, що вказані порушення були допущені заступником генерального директора [PERSON] , яким затверджено рахунки коштів на покриття витрат по утриманню служби замовника та головних бухгалтером [PERSON] , якою складені та підписані вказані розрахунки (т. 1 а.с. 9). Спір між сторонами виник з приводу наявності правових підстав для стягнення з відповідачів, як колишніх працівників ДП «Національний культурно-мистецький та музейний комплекс «Мистецький арсенал» завданої шкоди (збитків) у сумі 182563,66 грн. Справи щодо захисту порушених, оспорюваних або невизнаних прав, свобод чи інтересів, що виникають із трудових відносин, за положеннями ст. 19 ЦПК України розглядаються судами у порядку цивільного судочинства за правилами спрощеного позовного провадження. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ч. 1 ст. 2 ЦПК України) Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, у тому числі трудових. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Способи захисту визначені ст. 16 ЦК України та КЗпП України. Статтею 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За змістом частин першої, другої та четвертої статті 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. На працівників не може бути покладена відповідальність за шкоду, яка відноситься до категорії нормального виробничо-господарського ризику. У статті 131 КЗпП України зазначено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний створити працівникам умови, необхідні для нормальної роботи, і забезпечення повного збереження дорученого їм майна. Працівники зобов`язані бережливо ставитися до майна підприємства, установи, організації і вживати заходів до запобігання шкоді. Відповідно до статті 132 КЗпП України за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків, працівники, крім працівників, що є посадовими особами, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. Згідно з п. 2 ст. 133 КЗпП України, у відповідності з законодавством обмежену матеріальну відповідальність несуть керівники підприємств, установ, організацій та їх заступники, а також керівники структурних підрозділів на підприємствах, в установах, організаціях та їх заступники - у розмірі заподіяної з їх вини шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку, якщо шкоду підприємству, установі, організації заподіяно зайвими грошовими виплатами працівникам, неправильною постановкою обліку і зберігання матеріальних, грошових чи культурних цінностей, невжиттям необхідних заходів до запобігання простоям. Відповідно до абзацу 2 п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1992 № 14 «Про судову практику у справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками», під прямою дійсною шкодою, зокрема, слід розуміти втрату, погіршення або зниження цінності майна, необхідність для підприємства, установи, організації провести затрати на відновлення, придбання майна чи інших цінносте або провести зайві, тобто викликані внаслідок порушення працівником трудових обов`язків, грошові виплати. Абзацом першим п. 6 Постанови Пленуму, дане роз`яснення судам, що на підставі п.2 ст.133 КЗпП України за шкоду, заподіяну зайвими грошовими виплатами, неправильною постановкою обліку і зберігання матеріальних чи грошових цінностей, невжиттям необхідних заходів до запобігання простоям, випускові недоброякісної продукції, розкраданню, знищенню і зіпсуттю матеріальних чи грошових цінностей, матеріальну відповідальність в межах прямої дійсної шкоди, але не більше середнього місячного заробітку, несуть винні в цьому директори, начальники і інші керівники підприємств, установ, організацій та їх заступники; керівники та їх заступники будь-яких структурних підрозділів, передбачених статутом підприємства, установи, організації чи іншим відповідним положенням. Абзацом другим п. 6 Постанови Пленуму, визначено, що до зайвих грошових виплат відносяться, зокрема, суми стягнення штрафів, заробітної плати, виплачені звільненому працівникові у зв`язку з затримкою з вини службової особи видачі трудової книжки, розрахунку, неправильним формулюванням причин звільнення, тощо. При виявленні безпосередніх заподіювачів шкоди, викликаної виплатою зайвих сум, знищенням чи зіпсуттям матеріальних цінностей, вони зобов`язані відшкодувати шкоду в межах, встановлених законодавством. Зазначені вище службові особи в цих випадках несуть матеріальну відповідальність в межах свого середньомісячного заробітку за ту частину шкоди, що не відшкодована безпосередніми заподіювачами її. При цьому загальна сума, що підлягає стягненню, не повинна перевищувати заподіяну шкоду. На них самих покладається матеріальна відповідальність у зазначених межах, якщо з їх вини не було своєчасно вжито заходів до стягнення шкоди з безпосередніх заподіювачів її й таку можливість підприємство втратило. Стаття 134 КЗпП України передбачає випадки, за наявності яких, відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації. Суд звертає увагу, що у прохальній частині позивач просить стягнути з відповідачів шкоду (збитки) у повному розмірі у сумі 182563,66 грн. Разом з тим, в матеріалах справи відсутнє будь-яке підтвердження того, що відповідачі мають нести матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, більш того, у мотивувальній частині позовної заяви представником позивача зазначено, що «розмір суми, що підлягає відшкодуванню з відповідача [PERSON] складає 8859,49 грн., а [PERSON] (правонаступник [PERSON] ) - 19541,35 грн». Враховуючи зазначені вимоги законодавства, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що відповідачі не можуть нести матеріальну відповідальність у повному розмірі за завдання шкоди відповідно до статті 134 КЗпП України. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.03.2019 у справі № 522/4619/16-ц (провадження № 14-634цс18) зроблено висновок, що «стаття 132 КЗпП передбачає матеріальну відповідальність у межах середнього місячного заробітку. Підставою настання матеріальної відповідальності працівників є трудове майнове правопорушення, тобто невиконання або неналежне виконання працівником покладених на нього трудових обов`язків, в результаті чого підприємству, установі чи організації була завдана майнова шкода. Трудові обов`язки працівника визначаються законодавством, трудовим договором, посадовою інструкцією, наказами керівника тощо. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника (частина друга статті 130 КЗпП). Згідно з ч. 2 ст. 130 КЗпП умовами настання матеріальної відповідальності працівника є: 1) пряма дійсна шкода; 2) протиправна поведінка працівника; 3) вина в діях чи бездіяльності працівника; 4) прямий причинний зв`язок між протиправною і винною дією чи бездіяльністю працівника і шкодою, яка настала. Суд у кожному випадку зобов`язаний вживати передбачених законом заходів до всебічного, повного й об`єктивного з`ясування обставин, від яких згідно зі статтями 130, 135-3, 137 КЗпП України залежить вирішення питання про покладення матеріальної відповідальності та про розмір шкоди, що підлягає відшкодуванню. Протиправна поведінка працівника - це поведінка працівника, який не виконує чи неналежним чином виконує трудові обов`язки, передбачені приписами правових норм, трудовими договорами, наказами та розпорядженнями підприємств, установ та організацій. Формами протиправної поведінки працівника є протиправна дія чи протиправна бездіяльність. Обов`язковою умовою притягнення працівника до матеріальної відповідальності є вина, виражена у формі умислу або необережності». Суд, дослідивши надані ДП «Національний культурно-мистецький та музейний комплекс «Мистецький арсенал» в обґрунтування заявлених позовних вимог докази не може погодитися з тим, що розмір завданої шкоди доведений належними та допустимими доказами. Так в обґрунтування розміру завданої шкоди представник позивача посилається на Акт від 22.07.2011 № 08-21/27, відповідно до якого, було встановлено, що НКММК «Мистецький арсенал» відраховувались кошти від проведених будівельних робіт на утримання служби замовника у розмірі 2,5 % за виконання робіт по технічному нагляду за будівництвом. Виконання робіт по технічному нагляду з сторони служби замовника підтверджувалось шляхом підписання начальником відділу організації будівництва та технічного нагляду дирекції з реконструкції та будівництва НКММК «Мистецький арсенал» [PERSON] актів ф. № КБ-2в та закріпленням підпису печаткою. Згідно з кваліфікаційним сертифікатом від 29.04.2010 № 12 серії ІТ № 001664, [PERSON] мав право виконувати технічний нагляд відповідно до пункту 3 Порядку здійснення технічного нагляду під час будівництва, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2007 № 903. Відповідно до п. 3 Порядку, технічний нагляд здійснюють особи, що мають виданий відповідно до законодавства архітектурно-будівельною атестаційною комісією кваліфікаційний сертифікат. Відповідно до п. 5 Порядку, особи, що здійснюють технічний нагляд проводять перевірку: відповідності виконаних будівельно-монтажних робіт, конструкцій, виробів, матеріалів та обладнання проектним рішенням, вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил, технічних умов та інших нормативних документів; відповідності обсягів та якості виконаних будівельно-монтажних робіт проектно-кошторисній документації, а також проводять разом з підрядником огляд та оцінку результатів виконаних робіт, у тому числі прихованих, і конструктивних елементів. Однак, частина актів ф. № КБ-2в за період з 01.01.2010 по 20.06.2011 року не містила підписів [PERSON] та відтиску печатки. Таким чином, Актом було встановлено порушення вимог п. 3, 5 Порядку, а НКММК «Мистецький арсенал» було здійснено безпідставне відрахування коштів на утримання служби замовника в сумі 182563,66 грн., чим НКММК «Мистецький арсенал» нанесено шкоди (збитків) на суму 182563,66 грн. Також Актом встановлено, що вказані порушення були допущені заступником генерального директора [PERSON] , яким затверджено рахунки коштів на покриття витрат по утриманню служби замовника та головних бухгалтером [PERSON] , якою складені та підписані вказані розрахунки Проте представником позивача не зазначено та не долучено до справи у якості доказів наявність у відповідачів кваліфікаційних сертифікатів, які б підтверджували їх повноваження щодо здійснення технічного нагляду та можливості порушення п. 3, 5 Порядку. Також не долучено актів ф. № КБ-2в за період з 01.01.2010 по 20.06.2011 року, які не містять підписів [PERSON] та відтиску печатки, які б підтверджували порушення відповідачів. Також, слід зазначити, що типова форма акту ф. № КБ-2в, затверджена наказом Мінрегіонбуду України від 04.12.2009 № т554, не передбачає підписів осіб, що здійснюють технічний нагляд. А своїм листом від 06.05.2010 № 2/12-20/4993 Міністерство регіонального розвитку та будівництва України роз`яснило, що «зазначені форми підлягають обов`язковому застосуванню при проведенні взаєморозрахунків між замовниками та виконавцями робіт з будівництва (підрядною організацією), що здійснюється за рахунок бюджетних коштів та коштів підприємств, установ і організацій державної форми власності». Крім того, листом від 16.08.2011 № 911, звертаючись до ГоловКРУ [PERSON] , сам позивач - ДП «НКММК «Мистецький арсенал» повідомляв, що «зауваження в Акті щодо порушень головного бухгалтера [PERSON] , яка працює головним бухгалтером не з 01.01.2010, а з 01.06.2010, не відповідає дійсності. Головний бухгалтер НКММК «Мистецький арсенал» відповідно до своїх посадових обов`язків не здійснює розрахунків відрахувань 2,5% на утримання служби замовника, це здійснюють лише фахівці підрозділу «Дирекція з реєстрації та будівництва» Проведеною перевіркою оригіналів усіх актів за формою № КБ-2в за період з 01.01.2010 по 20.07.2011, що надавалися до Печерського районного відділення Держказначейства України двічі - для оплати виконавчих будівельно-монтажних робіт, а також повторно - для обґрунтування відрахувань 2,5% на утримання служби замовника, станом на 21.07.2011 не виявлено жодного акту, не завіреного начальником відділу організації будівництва та технічного нагляду підрозділу «Дирекція з реставрації та будівництва» Печерським М.В. Про це зразу ж - 21.07.2011 0 було повідомлено головному державному ревізору-інспектору Л.Й. Рибалко, однак ніяких змін до Акту внесено не було» (т. 1 а.с. 64-64а). 03.10.2012 Окружний адміністративний суд м. Києва своєю постановою по справі № 2а-6820/12/2670 виніс рішення, в мотивувальній частині якого зазначив: «вимога Державної фінансової інспекції України від 16.08.2011 № 08-14/1664 не є підставою для проведення стягнення з [PERSON] будь-яких коштів, та жодним чином не стосується прав, свобод чи інтересів [PERSON] , а лише встановлює обов`язок для ДП «НКММК «Мистецький арсенал» (т. 2 а.с. 73-74). Отже, суд приходить до переконання, що Акт від 22.07.2011 № 08-21/27 не є підставою для покладення матеріальної відповідальності за виявлену шкоду (збитки) на суму 182563,66 грн. на відповідачів, оскільки позивачем не було доведено належними та допустимим доказами факту наявності у [PERSON] та [PERSON] повноважень щодо здійснення технічного нагляду, а отже і можливості порушення ними пунктів 3, 5 Порядку здійснення технічного нагляду під час будівництва, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2007 № 903. Крім того, представник позивача ще у 2011 році самостійно повідомляв Головне контрольно-ревізійне управління України (правонаступником є Державна аудиторська служба України), що ДП «Національний культурно-мистецький та музейний комплекс «Мистецький арсенал» було проведено перевірку оригіналів усіх актів за формою № КБ-2в за період з 01.01.2010 по 20.07.2011, що надавалися до Печерського районного відділення Держказначейства України двічі - для оплати виконавчих будівельно-монтажних робіт, а також повторно - для обґрунтування відрахувань 2,5% на утримання служби замовника, станом на 21.07.2011 не виявлено жодного акту, не завіреного начальником відділу організації будівництва та технічного нагляду підрозділу «Дирекція з реставрації та будівництва» [PERSON] . Окрім того, суд вбачає необхідним зазначити про пропуск позивачем ДП «Національний культурно-мистецький та музейний комплекс «Мистецький арсенал» строку звернення до суду із вимогами про стягнення з відповідачів завданої шкоди, встановлений ч. 3 ст. 233 КЗпП України. Положенням ч. 3 ст. 233 КЗпП України визначено, що для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди. Судом встановлено, що ДП «Національний культурно-мистецький та музейний комплекс «Мистецький арсенал» звернувся до суду згідно штампу вхідної кореспонденції суду лише 22.11.2016, проте, як факт матеріальної шкоди на суму 182563,66 грн. встановлений Актом № 08-21/27 ще 22.07.2011. Встановлені статями 228, 233 КЗпП України строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. У кожному випадку суд зобов`язаний перевірити і обговорити причини пропуску цих строків, а також навести у рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити порушений строк. Вказана правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 06.04.2016 у справі № 6-409цс16. Згідно роз`яснень, які містяться в пункті 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі» встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Отже, з огляду на те, що суд приходить до висновку про недоведеність позивачем ДП «Національний культурно-мистецький та музейний комплекс «Мистецький арсенал» заявлених позовних вимог до [PERSON] , [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної працівником під час виконання трудових обов`язків, тому відмовляє в їх задоволенні за недоведеністю. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного. Згідно вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. У разі відмови в позові судові витрати, пов`язані із розглядом справи, покладаються на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed