Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-12 00:00:00

У лютому 2025 року представник позивачів [PERSON] , представляючи інтереси позивачів [PERSON] , [PERSON] , звернувся до Носівського районного суду Чернігівської області з цією позовною заявою. Позовні вимоги представник позивачів мотивував тим, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] відносився до типу колгоспного двору. Згідно зі ст. 120 ЦК УРСР в ред. 1963 р. зазначений будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами як майно колгоспного двору належав його учасникам: [PERSON] (голова двору) та [PERSON] (дружина). Після ліквідації колгоспних дворів власники будинку не отримали свідоцтв та не зареєстрували права власності на житловий будинок у встановленому законом порядку. [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з фактично належної їй 1/2 частини вищевказаного житлового будинку. Позивачі спадщину після її смерті прийняли як спадкоємці першої черги за законом, подавши відповідні заяви до приватного нотаріуса Дмитренко В.М. [PERSON] відмовився від прийняття спадщини після смерті своєї дружини, про що подав до нотаріуса відповідну заяву. У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказане спадкове майно позивачам було відмовлено, оскільки ними не подані документи, які підтверджують наявність на момент відкриття спадщини в [PERSON] права власності на житловий будинок [ADDRESS] . Саме тому представник позивачів просив визнати за кожним з позивачів право власності на 1/4 частини житлового будинку [ADDRESS] , у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою судді від 28 лютого 2025 року відкрито провадження в цивільній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 13 березня 2025 року, витребувано від приватного нотаріуса Ніжинського районного нотаріального округу Дмитренко В.М. відомості щодо спадкової справи до майна померлої [PERSON] . У підготовче судове засідання позивачі не з`явилися, про дату, час та місце підготовчого судового засідання були повідомлені належним чином. У підготовчому судовому засіданні представник позивачів адвокат Кизенко Дмитро Олександрович підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити, просив розглянути справу в підготовчому судовому засіданні, оскільки відповідачем визнано позов. Представник відповідача Макіївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області в підготовче судове засідання не з`явився, але до початку підготовчого судового засідання в. о. сільського голови надіслала до суду заяву, у якій указала, що Макіївська сільська рада визнає позовні вимоги, не заперечує проти їх задоволення та просить розглянути цивільну справу без участі свого представника. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON] у підготовче судове засідання не з`вився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. Суд проводить підготовче судове засідання за відсутності учасників справи та відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України вважає за можливе за його результатами ухвалити рішення, оскільки відповідачем визнано позов. Вивчивши й дослідивши матеріали справи, суд робить нижченаведений висновок. Судом\~\~ установлено,\~\~ що\~\~ домогосподарство\~ [ADDRESS] належало до типу колгоспного двору. Станом на 15 квітня 1991 року в ньому були зареєстровані та проживали [PERSON] голова двору та [PERSON] дружина, що підтверджується копіями довідок Степовохутірського старостинського округу Макіївської сільської\~\~\~ ради Ніжинського району Чернігівської області № 42 та № 40 від 08 лютого 2024 року (а. с. 15 та зворот.). У п. 6 Постанови № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» Пленум ВСУ роз`яснює, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, тобто ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до пп. «а» п. 6 вищезазначеної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. З матеріалів справи вбачається, що станом на 15 квітня 1991 року [PERSON] та [PERSON] не втратили право на вказане домоволодіння, їхні частки в майні, яке належало ліквідованому колгоспному двору, є рівними. Отже, [PERSON] та [PERSON] як членам ліквідованого\~\~\~\~\~ колгоспного\~\~\~\~\~ двору\~\~\~\~ належало\~\~\~ по\~\~\~\~ 1/2 частини житлового будинку по [ADDRESS] , але після ліквідації колгоспних дворів вони не отримали свідоцтв та у встановленому законом порядку не зареєстрували своє право власності на цей будинок. [INFO] в м. Носівка Ніжинського району Чернігівської області померла [PERSON] ,\~\~\~ що\~\~\~ підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а. с. 14). Після її смерті відкрилася спадщина на 1/2 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . На\~\~\~\~ день\~\~\~\~ своєї\~\~\~\~ смерті\~\~\~\~ [PERSON] \~\~\~\~ була зареєстрована та проживала по [ADDRESS] , разом із нею за вказаною адресою був зареєстрований та проживав [PERSON] , що підтверджується копією довідки Степовохутірського старостинського округу Макіївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області № 70 від 28 лютого 2024 року (а. с. 14, на звороті). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. [PERSON] за життя заповіту не складала, що підтверджується інформаційною довідкою за Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а. с. 50-52) та матеріалами спадкової справи № 52/2023 (а. с. 53-87). Отже, спадкування після її смерті здійснюється за законом. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. [PERSON] є сином померлої [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а. с. 13). [PERSON] є дочкою померлої [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] та копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а. с. 6). Отже, вони є спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] . Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1273 ЦК України). Судом встановлено, що приватним нотаріусом Ніжинського районного нотаріального округу\~\~\~ [PERSON] \~\~\~ до майна померлої [PERSON] заведено спадкову справу за № 52/2023, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) (а. с. 49). Згідно з копією спадкової справи до майна померлої [PERSON] спадщину після її смерті прийняли син [PERSON] та дочка [PERSON] , подавши до нотаріальної контори у визначений законодавством шестимісячний строк заяви про прийняття спадщини. Чоловік померлої [PERSON] та сини померлої [PERSON] , [PERSON] відмовилися від прийняття спадщини після смерті [PERSON] у визначений законодавством шестимісячний строк, про що подали відповідні заяви до приватного нотаріуса Дмитренко В.М. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину, немає. [PERSON] та [PERSON] отримали свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 5,6873 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (на 1/2 частини земельної ділянки кожен) (а. с. 53-87). Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Судом установлено, що позивачі зверталися до приватного нотаріуса Дмитренко В.М. з метою оформлення спадкових прав після померлої [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] . Нотаріус відмовила [PERSON] та [PERSON] у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на зазначений житловий будинок у зв`язку з тим, що спадкоємцями не були подані документи, які підтверджують наявність у [PERSON] на момент відкриття спадщини права власності на спадковий житловий будинок. Відмова у видачі свідоцтва про право на спадщину підтверджується копіями постанов приватного нотаріуса Ніжинського районного нотаріального округу Дмитренко В.М. № 75/02-31 та № 76/02-31 від 11 березня 2024 року (а. с. 19, 20). Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Матеріали справи підтверджують, що на будинок [ADDRESS] з господарськими будівлями та спорудами виготовлена\~\~\~ технічна\~\~\~\~ документація, відповідно до якої загальна площа будинку становить 117,2 кв. м, житлова площа 50,5 кв. м (а. с. 16-18). Згідно з ч. 2 ст. 318 ЦК України усі суб`єкти права власності є рівними перед законом. Відповідно до статті 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Законодавець у ч. 1 ст. 16 ЦК України встановив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом, зокрема, шляхом визнання права. Ураховуючи встановлені обставини та вищенаведені правові норми, суд робить висновок, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При зверненні до суду позивач [PERSON] сплатила судовий збір у сумі 1211,20 грн., що підтверджується відповідною квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки АТ «Ощадбанк» № 44 від 12 березня 2024 року (а. с. 3). Ураховуючи, що заява представника відповідача про визнання позову подана до початку розгляду справи по суті, суд уважає за необхідне повернути позивачеві [PERSON] з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved