Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-03 00:00:00

Позивач ТОВ «ФК «ЕЙС», в особі представника адвоката Тараненка А.І., звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що ТОВ «ФК «ЕЙС» є правонаступником первісного кредитора - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та має право вимоги щодо погашення заборгованості відповідача за Договором кредитної лінії №483588032 від 25.11.2021 року, укладеного між відповідачем [PERSON] та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (первісним кредитором). Стверджує, що вищевказаний Кредитний договір №483588032 був укладений у формі електронного документа із застосуванням відповідачем [PERSON] електронного підпису одноразовим ідентифікатором MNV3JE38. Вказує, що згідно з умовами вищевказаного Договору, відповідачу було надано кредит у формі кредитної лінії на суму 23700,00 гривень із зобов`язанням повернення коштів до 25.12.2021 року. Стверджує, що позичальник підтвердив ознайомлення з умовами договору та правилами надання кредиту шляхом підписання заявки та введення унікального ідентифікатора, що є аналогом власноручного підпису. Вказує, що на виконання умов зазначеного Кредитного договору кошти у сумі 23700,00 гривень були перераховані позивачем на банківську картку відповідача, що підтверджується відповідними платіжними документами. Позивач наголошує, що відповідно до умов вищезазначеного Договору кредитної лінії №483588032 за користування позикою встановлювались процентні ставки, які передбачені вищевказаним Договором. Зазначає, що відповідач свої зобов`язання за Договором кредитної лінії №483588032 від 25.11.2021 року належним чином не виконав, у відповідача [PERSON] виникла заборгованість перед первісним кредитором - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за вищевказаним Договором, що становить 71002,83 грн., з яких: 23700,00 грн. основний борг за кредитом; 47302,83 грн. заборгованість за несплаченими відсотками, нарахованими відповідно до умов договору. Вказує, що в подальшому, 05.05.2022 року право вимоги первісного кредитора - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до відповідача [PERSON] , що складається із заборгованості у розмірі 71002,83 грн., на підставі Договору факторингу №28/1118-01 (зі змінами) було передано ТОВ «Таліон Плюс», які в свою чергу 30.05.2023 року, на підставі Договору факторингу №05/0820-01, передали вищезазначене право вимоги ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс». Зазначає, що 17.07.2024 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивачем ТОВ «ФК «ЕЙС» був укладений Договір факторингу №17/07/24, на підставі якого до позивача перейшло право вимоги до відповідача [PERSON] у розмірі 71002,83 грн. Стверджує, що 27.07.2024 року позивач направив відповідачу письмову вимогу про погашення заборгованості, однак відповідач не вчинив жодних дій щодо виконання своїх зобов`язань, у зв`язку з чим позивач змушений звернутися до суду. На основі викладеного, позивач ТОВ «ФК «ЕЙС», в особі представника адвоката Тараненка А.І., просить суд стягнути з відповідача [PERSON] , [INFO] , адреса проживання: [ADDRESS] , РНОКПП: [NUMBER] , на користь позивача ТОВ «ФК «ЕЙС», юридична адреса: 02090, м. Київ, Харківське шосе, буд. 19, офіс 2005, ЄДРПОУ: 42986956, заборгованість за Кредитним договором №483588032 від 25.01.2021 року у розмірі 71002,83 грн., з яких: 23700,00 грн.. заборгованість по тілу кредиту; 47302,83 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом. Крім цього, просив суд стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн., а також витрати на правову допомогу в розмірі 6000,00 грн. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 17 грудня 2024 року було прийнято до свого провадження цивільну справу за позовом ТОВ «ФК «ЕЙС» до [PERSON] про стягнення заборгованості; призначено по зазначеній цивільній справі судове засідання на 03 січня 2025 року. В судове засідання призначене на 04.03.2025 року представник позивача ТОВ «ФК «ЕЙС» адвокат Тараненко А.І. не з`явився, однак згідно змісту спрямованого до суду представником позивача позову останній просив розглянути справу у його відсутності та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Пустовіт Ю.О. в судове засідання призначене на 04.03.2025 року не з`явились, однак згідно спрямованої представником відповідача до суду заяви останній просив суд розглянути справу без їх участі. Крім цього, згідно спрямованого до суду представником відповідача відзиву на позов, останній вказує, що позивачем було невірно розраховано заборгованість відповідача [PERSON] , зокрема, на його думку, термін кредитування становить 65 днів, а тому первісним стягувачем неправомірно нараховувались відсотки за користування кредитом поза межами строку кредитування. Таким чином, представник відповідача вважає, що граничний розмір процентів за користування кредитом повинен становити 11589,30 грн., а тому частково визнає позовні вимоги, зокрема просить суд задовольнити позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у розмірі 35289,30 грн., з яких: 23700,00 грн.- заборгованість за тілом кредиту; 11589,30 грн. заборгованість з процентів за користування кредитом. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення, виходячи з наступного. Так, судом встановлено, що 25.11.2021 року між відповідачем [PERSON] та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (первісним кредитором) був укладений Договір кредитної лінії №483588032, відповідно до змісту якого первісним кредитором було надано відповідачеві кредит у розмірі 23700,00 грн., строком на 30 днів (до 25.12.2021 року) з можливістю продовження зазначеного Кредитного договору відповідно до умов Договору, а відповідач, в свою чергу зобов`язався повернути зазначені грошові кошти у вищевказані строки, а також сплатити відсотки за користування кредитними коштами, які відповідно до п.1.9.1. вищевказаного Кредитного договору становлять 0,3 відсотки від суми Кредиту за кожний день користування ним (а.с.12-16). Відповідно до пункту 1.7. вищевказаного Кредитного договору, вбачається, що кредитна лінія надається строком на 30 (тридцять) днів від дати отримання кредиту позичальником, а саме до 25.12.2021 року (дисконтний період). У випадку надання першого траншу не в день укладення Договору строк дії кредитної лінії автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення Договору по відношенню до дати надання першого траншу за Договором. Згідно з пунктом 1.8. зазначеного Договору вбачається, що сторони погодили, що встановлений в п. 1.7. зазначеного Договору строк дисконтного періоду та, відповідно, строк надання кредитної лінії може бути продовжено позичальником шляхом здійснення протягом дисконтного та пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів за умови, якщо позичальником в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця активовано функцію продовження строку дисконтного періоду. Кількість продовжень дисконтного періоду на умовах, описаних в цьому пункті, не обмежена. Відповідно до пункту 1.12.1. вищевказаного Кредитного договору вбачається, що зобов`язання щодо повернення основної суми кредиту переносяться на наступний день після закінчення дисконтного періоду, однак при не надходженні платежу зобов`язання позичальника по оплаті основної суми кредиту знову відкладається кожен раз на один календарний день, але не більше ніж на 90 (дев`яносто) календарних днів від дати закінчення дисконтного періоду. Згідно з пунктом 1.12.2. з наступного дня після закінчення дисконтного періоду позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати кредитодавцю проценти з розрахунку 1087,70 (одна тисяча вісімдесят сім цілих сім десятих) процентів річних, що становить 2,98 процентів в день від суми Кредиту за кожний день користування ним. При цьому факт підписання відповідачем [PERSON] та відповідно погодження останнього з вищевказаними умовами кредиту, які зазначені в Договорі кредитної лінії №483588032 від 25.11.2021 року підтверджується також Заявкою на отримання грошових коштів в кредит від 25.11.2021 року (а.с.17), Паспортом споживчого кредиту (а.с.18), а також Довідкою щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (а.с.19). На виконання умов вищевказаного Договору кредитної лінії №483588032 від 25.11.2021 року первісним кредитором - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» було спрямовано на картковий рахунок зазначений відповідачем [PERSON] № [NUMBER] грошові кошти в розмірі 23700,00 грн. (а.с.20), що не заперечується в спрямованому до суду відзиві представником відповідачка. Таким чином, первісним кредитором - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» належним чином було виконано свої зобов`язання за вищевказаним Кредитним договором, зокрема шляхом надання відповідачу кредитних коштів в розмірі 23700,00 грн., в порядку передбаченому умовами Кредитного договору. При цьому, відповідач [PERSON] в порушення умов вищевказаного Кредитного договору свої зобов`язання належним чином не виконав, зокрема не сплатив в передбачені Договором строки заборгованість по тілу кредиту, а також не сплатив відсотки за користування кредитом. Так, згідно розрахунку заборгованості [PERSON] по Договору кредитної лінії №483588032 від 25.11.2021 року (а.с.21-23) вбачається, що сума боргу [PERSON] по вищевказаному Кредитному договору становить 71002,83 грн., з яких: 23700,00 грн. основний борг за кредитом; 47302,83 грн. заборгованість за несплаченими відсотками, нарахованими відповідно до умов договору. Частинами 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною першою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно з статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до статтей 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна умов договору не допускається. Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що позивачем належними та допустимими доказами доведено наявність у відповідача вищевказаної заборгованості за Кредитним договором позики у розмірі 71002,83 грн., з яких: 23700,00 грн. основний борг за кредитом; 47302,83 грн. заборгованість за несплаченими відсотками, нарахованими відповідно до умов договору. При цьому, посилання представника відповідача на те, що первісним кредитором неправомірно нараховувались відсотки за користування кредитом поза межами строку кредитування, не беруться судом до уваги, оскільки зазначена пролонгація строку кредитування до 90 днів від дати закінчення дисконтного періоду у разі сплати позичальником відсотків за користування кредитом прямо передбачена пунктом 1.12.1 Договору кредитної лінії №483588032 від 25.11.2021 року. При цьому, 24.12.2021 року позивачем було здійснено сплату відсотків за користування кредитом, що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості (а.с.21-23), а тому суд приходить до висновку, що первісним кредитором правомірно було пролонговано строк користування кредитом на 90 днів. Враховуючи зазначене, судом не береться до уваги розрахунок заборгованості, що був наданий представником відповідача (а.с.135-136). При цьому, судом встановлено, що 05.05.2022 року право вимоги первісного кредитора - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до відповідача [PERSON] , що складається із заборгованості у розмірі 71002,83 грн. було передано ТОВ «Таліон Плюс», що підтверджується Договором факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року (а.с.24-27), Додатковою угодою №19 до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2019 року (а.с.28), Додатковою угодою №26 до Договору факторингу №28/1118-01 від 31.12.2020 року (а.с.29-32), Додатковою угодою №27 до Договору факторингу №28/1118-01 від 31.12.2021 року (а.с.35), а також Реєстром прав вимоги №175 від 05.05.2022 року (а.с.37-38). 30.05.2023 року на підставі Договору факторингу №05/0820-01 вищезазначене право вимоги перейшло від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», що підтверджується Договором факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020 року (а.с.39-41), Додатковою угодою №2 до Договору факторингу №05/0820-01 від 03.08.2021 року (а.с.44), Додатковою угодою №3 до Договору факторингу №05/0820-01 від 30.12.2022 року (а.с.45), а також Реєстром прав вимоги №9 від 30.05.2023 року (а.с.46). 17.07.2024 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивачем ТОВ «ФК «ЕЙС» був укладений Договір факторингу №17/07/24 (а.с.47-50), на підставі якого до позивача перейшло право вимоги до відповідача [PERSON] у розмірі 71002,83 грн., що підтверджується також Реєстром боржників до Договору факторингу №17/07/24 від 17.07.2024 року (а.с.53). Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги по суті це договірна передача зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Частиною 1 статті 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно статті 514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що до позивача ТОВ «ФК «ЕЙС», в передбаченому законом порядку, перейшло право вимоги первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до відповідача [PERSON] , а тому суд приходить до висновку, що позивач має право на звернення до суду із зазначеним позовом про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за вищевказаним кредитним договором у розмірі 71002,83 грн., з яких: 23700,00 грн. основний борг за кредитом; 47302,83 грн. заборгованість за несплаченими відсотками, нарахованими відповідно до умов договору. Щодо стягнення з відповідача [PERSON] витрат на правову допомогу та судового збору то суд зазначає наступне. Так, згідно з п.1 ч.2 ст.141\~ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються, зокрема, із витрат пов`язаних з розглядом справи. Витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно із ч.8\~ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої\~статті 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно положень частин першої-четвертої\~статті 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої\~статті 141 ЦПК України\~при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. При цьому, у рішенні Конституційного Суду України від 30.09.2009 року №23-рп/2009\~щодо офіційного тлумачення\~статті 59 Конституції України, яка гарантує право на професійну правничу допомогу,\~зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Разом з тим, у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved