Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із заявою, в якій просить видати обмежувальний припис строком на 6 місяців, а саме: заборонити [PERSON] , [INFO] , перебувати в місці спільного проживання (перебування) з [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] та наближатися до вказаного будинку на відстань не менше 300 метрів; заборонити [PERSON] , [INFO] , наближатися на відстань менше 50 метрів до місця проживання [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] ; заборонити [PERSON] , [INFO] , вести листування, телефонні переговори з [PERSON] , [INFO] або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб; заборонити [PERSON] , [INFO] особисто та через третіх осіб розшукувати [PERSON] , [INFO] , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому [PERSON] , переслідувати її та в будь-який спосіб. Свої вимоги мотивує тим, що [PERSON] є колишнім чоловіком заявниці [PERSON] , з яким вони розлучені згідно з рішенням Корецького районного суду Рівненської області від 11.11.2010 року. Заявниця та її колишній чоловік станом на сьогоднішній день проживають окремо, однак [PERSON] систематично приходить до місця проживання заявниці та регулярно вчиняє домашнє насильство. Заявниця потерпає від насильства зі сторони [PERSON] вже протягом кількох років, його поведінка негативно впливає на її здоров`я та працездатність. Заявниця неодноразово зверталася за захистом до правоохоронних органів, починаючи з 2006 року, проте це не дало жодного результату, [PERSON] не змінив своєї поведінки. 31.08.2023 рішенням Рівненського міського суду Рівненської області було винесено обмежувальний припис стосовно [PERSON] строком на 6 місяців. В подальшому рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 28.02.2024 року по справі №569/3919/24 було продовжено обмежувальний припис встановлений рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 31.08.2023 року у справі №569/15965/23, стосовно [PERSON] , строком на 6 місяців. Надалі згідно рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 29.08.2024 року по справі № 569/15891/24 заяву [PERSON] про продовження обмежувального припису задоволено і було продовжено знову строк на 6 місяців. Незважаючи на це, [PERSON] продовжує свою протиправну діяльність, наслідком якої стало скерування до суду обвинувальних актів (кримінальне провадження №12023186010001322 від 14.09.2023 за ст.390-1 КК України, №12023186010001964 від 29.12.2023 за ч.І ст.125 КК України, № 12023186010001963 від 29.12.2023 за ст.390-1 КК України, № 12024186010000122 від 26.01.2024 за ст.390-1 КК України, № 12024186010000395 від 18.03.2024 за ст.126-1, ст.390-1 КК України, де потерпілою є [PERSON] . Заявник вказує, що [PERSON] продовжує вчиняти насильство щодо неї (образи, погрози фізичною розправою, штовхання) та вони є такими, що порушують психологічну та фізичну її недоторканість. В судовому засіданні заявник та представник заявника [PERSON] підтримали заяву у повному обсязі, просили суд її задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся в порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України через оголошення на офіційному вебсайті судової влади України. Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 11 березня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за заявою [PERSON] , заінтересована особа [PERSON] про видачу обмежувального припису. Призначено справу\~до судового\~розгляду в\~порядку окремого\~провадження на 12 березня 2025 року в приміщенні Рівненського міського суду (м.Рівне, вул.Шкільна, 1). Заслухавши заявника, представника заявника, дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, суд дійшов наступних висновків. Як встановлено\~судом \~із заяви\~ [PERSON] \~ та\~ [PERSON] \~перебували у зареєстрованому шлюбі до 11.11.2010 року. Як вказує заявниця, вона та її колишній чоловік станом на сьогоднішній день проживають окремо, однак [PERSON] систематично приходить до місця проживання заявниці та регулярно вчиняє домашнє насильство. Як встановлено судом, 31.08.2023 рішенням Рівненського міського суду Рівненської області було видано обмежувальний припис стосовно [PERSON] строком на 6 місяців. В подальшому рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 28.02.2024 року по справі №569/3919/24 було продовжено обмежувальний припис встановлений рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 31.08.2023 року у справі №569/15965/23, стосовно [PERSON] , строком на 6 місяців. Надалі згідно рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 29.08.2024 року по справі № 569/15891/24, яке міститься в матеріалах справи, заяву [PERSON] про продовження обмежувального припису задоволено і було продовжено обмежувальний строк на 6 місяців, визначено йому тимчасові обмеження. Незважаючи на це, [PERSON] продовжує свою протиправну діяльність, наслідком якої стало скерування до суду обвинувальних актів (кримінальне провадження №12023186010001322 від 14.09.2023 за ст.390-1 КК України, №12023186010001964 від 29.12.2023 за ч.1 ст.125 КК України, № 12023186010001963 від 29.12.2023 за ст.390-1 КК України, № 12024186010000122 від 26.01.2024 за ст.390-1 КК України, № 12024186010000395 від 18.03.2024 \~ \~ \~ \~за ст.126-1, ст.390-1 КК України), де потерпілою є [PERSON] . Із наданої заявником копії інформації Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області НП України від 18.02.2025 року № 33326-2025 16 січня 2025 року, 23 січня 2025 року та 30 січня 2025 року [PERSON] зверталась до Рівненського РУП з приводу порушення [PERSON] обмежувального припису. Таким чином, діяння [PERSON] порушують права на життя в безпечному середовищі для заявниці, та є і надалі великий ризик продовження. Питання видачі обмежувального припису регулюється Цивільним процесуальним Кодексом України та Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Відповідно до ст. 350-1 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства або насильства за ознакою статі, а якщо зазначена особа перебуває у закладі, що належить до загальних чи спеціалізованих служб підтримки постраждалих осіб, - за місцезнаходженням цього закладу. Пунктом 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України передбачено, що заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Заінтересованими особами у справах про видачу обмежувального припису є особи, стосовно яких подано заяву про видачу обмежувального припису (ч.1 ст.350-3 ЦПК України). Згідно з п.п. 3, 14, 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Відповідно до пункту 2 частини 1 ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, серед іншого, належить обмежувальний припис стосовно кривдника. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника мають постраждала особа або її представник. Згідно з ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Частиною 3 статті 26 цього Закону передбачено, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Оцінкою ризиків вважається оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців (ч. 4 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 756/3859/19 зазначено, що, враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у Кодексі України про адміністративні правопорушення та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких колишнє подружжя. Необхідною умовою для застосування судом до заінтересованої особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству є вчинення по відношенню до заявника домашнього насильства, що підлягає доказуванню. Частиною 3 статті 12, частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 76, ч. 1, 2 ст. 77, ч. 2 ст. 78, ч. 1 ст. 95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч. 6 ст. 81, ч. 1 ст. 89 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Дослідженими судом доказами підтверджено вчинення [PERSON] домашнього насильства відносно [PERSON] . Заінтересована особа [PERSON] не з`явившись до суду не надав доказів на спростування доводів заявника. Приймаючи до уваги пояснення учасників справи, письмові докази, суд дійшов висновку про наявність обставин, які входять до предмету доказування у даній справі та доведеності факту вчинення [PERSON] насильства щодо [PERSON] . Протидія насильству у сім`ї є одним із важливих напрямів суспільного розвитку. Вона розглядається не лише як соціальна проблема, а, насамперед, як проблема захисту прав людини. При здійсненні насильства в сім`ї відбувається порушення прав і свобод конкретної людини, що вимагає втручання з боку держави і суспільства. Невжиття своєчасних обмежувальних заходів щодо кривдника може призвести в подальшому до завдання шкоди здоров`ю потерпілої від насильства. Крім того, сам факт неодноразового звернення заявника до відділу поліції, з підстав вчинення відносно неї [PERSON] домашнього насильства, притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП, притягнення до кримінальної відповідальності, неодноразове ухвалення рішення про видачу обмежувального припису на 6 місяців свідчать про наявність тривалого конфлікту між заявником та [PERSON] та підтверджують факт того, що останній вчиняє по відношенню до заявника домашнє насильство, що є необхідною умовою для можливості застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Враховуючи надані докази, з огляду на встановлені судом обставини, заявник, як жертва такого насильства, потребує захисту у порядку, передбаченому Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», тому суд доходить висновку про обґрунтованість заяви. Суд вважає, що існує високий рівень вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього психологічного та фізичного насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення щодо постраждалої особи, такі ризики є реальними, тому для забезпечення дієвого та ефективного захисту [PERSON] необхідно застосувати обмежувальний припис щодо [PERSON] строком на 6 місяців, яким визначити тимчасові обмеження його прав. При цьому, для цілей, зазначених у вказаному вище Законі, з урахуванням обставин даної справи, на думку суду, необхідним є встановлення обмежень та заборон [PERSON] строком на шість місяців. Відтак, враховуючи принцип пропорційності, відповідність вимог заявника щодо застосування заходів тимчасового обмеження прав кривдника частині другій статті 26 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству», суд вважає, що вимоги заяви про видачу обмежувального припису у вигляді заходів тимчасового обмеження прав підлягають задоволенню. Згідно з ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання. За правилами ч. 3 ст.350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, слід віднести на рахунок держави.

Outcome: approved