Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-09 00:00:00

Представник позивача [PERSON] в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. Позов обґрунтований тим, що [INFO] помер [PERSON] . [PERSON] ,\~який є\~батьком позивача,\~на праві\~власності належав\~житловий будинок\~за адресою:\~ [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої, зокрема, входить такий житловий будинок з будівлями та спорудами, які зазначені в технічному паспорті під літерами: А-житловий будинок, загальною площею 122,8 кв. м, в тому числі житловою 60,1 кв. м; а-прибудова; а1-веранда; а2-прибудова; а3-ганок; а4-ганок; Б-літня кухня; б-веранда; В-сарай; Г-гараж; Д-сарай; Е-вбиральня; Ж-душ; З-погріб з шийкою; №1- хвіртка; №2-ворота; №3-огорожа; №4-водопровід; №І-вимощення, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . На випадок своєї смерті він склав заповіт на свою дружину, тому після його смерті спадщину прийняла дружина [PERSON] (мати позивача), але не оформила своїх спадкових прав. [PERSON] померла [INFO] , на випадок своєї смерті вона заповіт не складала, тому спадкування здійснюється за законом. Окрім позивача право на спадкування цього житлового будинку як спадкоємці першої черги за законом після смерті [PERSON] мали її донька [PERSON] (рідна сестра позивача) та її син (рідний брат позивача) [PERSON] . Син відмовився від прийняття спадщини на користь сестер. [PERSON] та [PERSON] уклали договір про поділ спадщини, згідно якого до [PERSON] перейшло право оформити спадщину на вищевказаний житловий будинок. Таким чином, позивач є єдиним спадкоємцем належного її матері житлового будинку з будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] . Приватним нотаріусом Бериславського районного нотаріального округу Виноградовою Н. М. після смерті [PERSON] було заведено спадкову справу №176/2020 від 29.09.2020 року. Під час звернення до нотаріальної контори з проханням видати необхідні документи для оформлення спадкових прав після смерті матері на вказаний будинок позивачу було відмовлено з підстав відсутності правовстановлюючого документа на право приватної власності на житловий будинок та не проведення первісної реєстрації права власності на будинок. За життя батько, а потім мати не встигли оформити в бюро технічної інвентаризації первісну реєстрацію права власності на будинок, так як раніше в сільській місцевості таких документів не було, право власності підтверджувалось записом в погосподарській книзі сільської ради. Вищевказаний житловий будинок з будівлями та спорудами згідно погосподарської книги № 08 (за 2011-2015 роки), особовий рахунок № [NUMBER] , є власністю [PERSON] . Він був власником будинку станом на серпень 1992 року та на час своєї смерті. Отримати зараз правовстановлюючий документ в позасудовому порядку неможливо, так як власник будинку помер, тому й успадкувати вказаний будинок без належних правовстановлюючих документів позивач не може. Нотаріус рекомендувала позивачу звернутися із позовом до суду для визначення права власності на спадковий житловий будинок з будівлями та спорудами. Враховуючи зазначені обставини, представник позивача просив визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок з будівлями та спорудами, які зазначені в технічному паспорті під літерами: А-житловий будинок, загальною площею 122,8 кв. м, в тому числі житловою 60,1 кв. м; а-прибудова; а1-веранда; а2-прибудова; а3-ганок; а4-ганок; Б-літня кухня; б-веранда; В-сарай; Г-гараж; Д-сарай; Е-вбиральня; Ж-душ; З-погріб з шийкою; №1-хвіртка; №2-ворота; №3-огорожа; №4-водопровід; №І-вимощення, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом, після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] . Позивач, її представник у підготовче засідання не з`явилися, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без їхньої участі. Відповідач у підготовче засідання не з`явилася, надала клопотання про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє доведення в судовому засіданні, є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Так, суд встановив та підтверджується наявними в справі доказами, що [PERSON] помер [INFO] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане Виконавчим комітетом Нововоскресенської сільської ради Нововоронцовського району Херсонської області від 24.06.2014, актовий запис №14) (а. с.-24). [PERSON] померла [INFO] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане Довгинцівським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 05.09.2020 актовий запис №926) (а. с.-25). Згідно з копією свідоцтва про укладення шлюбу від 02.05.1966, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб (а. с. 27). Згідно з копією свідоцтва про народження від 24.09.1967, батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а. с.-27). Згідно з копією свідоцтва про укладення шлюбу від 23.04.1988 [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] після чого змінила прізвище на « [PERSON] » (а. с.-30). Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 1217 ЦПК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до\~ст.\~1216\~ЦК України,\~спадкуванням є\~перехід прав\~та обов`язків\~(спадщини)\~від фізичної\~особи,\~яка померла\~(спадкодавця),\~до інших\~осіб (спадкоємців).\~До складу\~спадщини,\~відповідно до\~ст.\~1218\~ЦК України,\~входять усі\~права та\~обов`язки,\~що належали\~спадкодавцеві на\~момент відкриття\~спадщини і\~не припинилися\~внаслідок його\~смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також, у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). З повідомлення приватного нотаріуса Нововоронцовського районного нотаріального округу Херсонської області Виноградової Н. М. від 20.01.2025 №01-16/6 вбачається, що у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] [PERSON] відмовлено, оскільки не надано правовстановлюючих документів щодо належності житлового будинку спадкодавцю. Вирішуючи питання про належність на праві власності спадкодавцю вказаного житлового будинку, суд керувався наступним. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції від 01 липня 2004 року), права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. За ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону, права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року, і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року №56; Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року №7/5 і зареєстрованим у Міністерства юстиції України від 18 лютого 2002 року за №157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте, виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року. Таким чином, за змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. У погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання постанови Ради\~Міністрів УРСР\~від 11\~березня 1985\~року №105 у 1985 - 1988 роках, сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі\~наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року №56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), у тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Разом з тим, вказана Інструкція не передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь, розташованих у сільській місцевості. Тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. З копій довідки № 282, від 18.12.2024, виданих Нововоронцовською селищною радою Бериславського району Херсонської області, [PERSON] станом на 23.06.2014 (в день смерті), був зареєстрований і постійно проживав за адресою: [ADDRESS] , разом з ним на день його смерті зареєстровані: дружина - [PERSON] , син [PERSON] (а. с.-12). З копій довідки № 284, від 18.12.2024, виданих Нововоронцовською селищною радою Бериславського району Херсонської області, [PERSON] станом на 05.09.2020 (в день смерті), була зареєстрована і постійно проживала за адресою: [ADDRESS] , разом з нею на день її смерті зареєстровані: син [PERSON] . У копії погосподарської книги № 15 за 1991-1995 роки, №8 за 2011-2015роки, №7 за 2021-2025 зазначено, що [PERSON] являється власником будинку за адресою [ADDRESS] , Як вбачається з технічного паспорту на житловий будинок садибного типу, що розташований за адресою: [ADDRESS] , зазначено під літерами: А-житловий будинок, загальною площею 122,8 кв. м, в тому числі житловою 60,1 кв. м; а-прибудова; а1-веранда; а2-прибудова; а3-ганок; а4-ганок; Б-літня кухня; б-веранда; В-сарай; Г-гараж; Д-сарай; Е-вбиральня; Ж-душ; З-погріб з шийкою; №1- хвіртка; №2-ворота; №3-огорожа; №4-водопровід; №І-вимощення, загальною вартістю 122237 грн. Також до матеріалів справи додано Договір про поділ майна між [PERSON] та [PERSON] посвідченого Виноградовою Н. М. приватним нотаріусом Бериславського районного нотаріального округу Херсонської області реєстр №871, за яким [PERSON] перейде на підставі свідоцтва про спадщину житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS] (а. с. 13). З огляду на викладене, [PERSON] , а після його смерті [PERSON] (в порядку спадкування) на праві власності належав житловий будинок, за адресою: [ADDRESS] , однак, [PERSON] , не здійснив державну реєстрацію права власності, оскільки на час введення житлового будинку в експлуатацію, чинне законодавство не зобов`язувало вчиняти такі дії. Отже, суд встановив, що [PERSON] , померлій [INFO] , на праві власності належав житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , даний будинок входить в спадкову масу після смерті [PERSON] , та оскільки встановити право власності у позасудовому порядку неможливо, що позбавляє позивача права успадкувати будинок, тому зібрані в справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову. На підставі ст. ст. 376, 1217, 1261, 1268, 1297 Цивільного Кодексу України,

Outcome: approved