Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-03 00:00:00

14.01.2025 до Софіївського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] згідно вимог якої просила суд розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] , який зареєстрований 20.04.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Софіївського районного управління юстиції Дніпропетровської області, за актовим записом № 17. В обґрунтування позовних вимог позивачка вказує, що одруження з відповідачем виявилось невдалим, фактично шлюбні відносини між ними припинилися на початку квітня 2022 року і вони стали проживати окремо один від одного. Спільне господарство не ведеться, спору про поділ майна на цей час немає. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , діти проживають разом із позивачкою. Вважає, що їхнє подальше спільне сумісне життя неможливе, оскільки це не відповідає їхнім інтересам, подальше продовження сімейних відносин та збереження сім`ї є неможливим. Ухвалою суду від 20.01.2025 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, натомість до суду направив заяву про розгляд справи без його участі, проти позову не заперечує. При цьому, оскільки в судове засідання сторони не з`явились, суд відповідно до ч. 2 ст. 247\~ЦПК України, проводить слухання справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу. Суд, вивчивши зміст позовної заяви та додані до неї матеріали, дійшов такого висновку. Судом встановлено, що 20 квітня 2007 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований 20.04.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Софіївського районного управління юстиції Дніпропетровської області, за актовим записом № 17, що підтверджено копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 20.04.2007 (а. с. 8). Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджено копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 01.11.2007, та сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджено копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 03.10.2014 (а. с. 9-10). Згідно довідки виконавчого комітету Софіївської селищної ради №5 від 13.01.2025 позивач [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , та має наступний склад сім`ї: чоловік [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] (а.с.16). Відповідно до ч.3 ст. 105 СК України,\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі ст.\~24\~СК\~України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу, - не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України,\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст.114 СК України,\~у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України- документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Доводи сторін вказують на те, що у зв`язку з погіршенням взаємовідносин, подружжя остаточно припинили сімейні та подружні стосунки, стали проживати окремо, жоден з них не вживав заходів для примирення та збереження сім`ї, тому наполягання позивача на розірванні шлюбу базуються на неможливості подальшого спільного життя і збереження сім`ї. За таких обставин, у суду складається достатня переконаність у наявності стійкого волевиявлення подружжя, спрямованого на припинення сімейних стосунків, збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що згідно до ст.112 СК України є підставою для задоволення позову про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно із положеннями ч.8 ст. 294 ЦПК України, які на підставі ч. 9 ст. 10 ЦПК України, застосовуються і до позовного цивільного судочинства, у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Враховуючи те, що позивачем [PERSON] заявлено вимогу про залишення їй шлюбного прізвища, то суд дійшов висновку про необхідність залишити їй шлюбне прізвище « [PERSON] ». Відповідно до ст. 264\~ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. Оскільки позивачем не заявлено вимогу щодо стягнення з відповідача витрат зі сплати судового збору, суд вважає за необхідне судові витрати зі сплати судового збору залишити за позивачем.

Outcome: approved