Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до ФОП [PERSON] про захист прав споживачів. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що 03.02.2024 року в інтернет магазині " [INFO] " в м.Черкаси він придбав кутовий диван Хеопс Плюс за 14335,00 грн. Вказаний диван збирався з комплектуючих частин у магазині. 14.02.2024 року була здійснена доставка дивану, оскільки він мав значні ушкодження то [PERSON] звернувся до відповідача з проханням замінити неякісний товар на товар належної якості. 06.03.2024 року [PERSON] було доставлено інший диван на заміну першому, але він був ще в гіршому стані ніж попередній: множинні ушкодження каркасу, тканини і подушок. Він відмовився прийняти його, оскільки диван був неналежної якості і мав значні ушкодження. [PERSON] звернувся до менеджера та повідомив, що бажає повернути кошти за сплачений диван. В подальшому ФОП [PERSON] пропонував повернути [PERSON] частину коштів - 12335,00 грн., а 2000,00 грн. ФОП відрахувати як вартість доставки, пояснивши це тим, що позивач двічі відмовлявся приймати товар. Вважає, що дії відповідача необґрунтовані та суперечать нормам закону та їх власних умов доставки, а тому просить стягнути з ФОП [PERSON] на користь позивача 14335,00 грн. сплачені кошти за неякісний товар, 220,00 грн. вартість поштових відправлень та друк кольорових фото до позовної заяви, а також 30000,00 грн. моральної шкоди. В судовому засіданні позивач вимоги позову підтримав, просив його задовольнити повністю. Відповідач до\~суду \~у судове\~засідання не\~з`явився,\~про причини\~неявки суд\~не повідомив,\~повідомлявся у встановленому законом порядку, надав свої заперечення, згідно яких стверджує, що взагалі не відвантажував товар (в тому числі - диван) на користь Позивача, а видаткові накладні які містяться в матеріалах справи, не мають жодного відношення до Відповідача. Також Відповідач ФОП [PERSON] , не здійснює продаж продукції під брендом чи від імені магазину (в т.ч. шляхом використання інтернет) під назвою " [PERSON] ". Додатково вказує, що в матеріалах справи відсутній документ, що підтверджує будь-яку оплату зі сторони Позивача на користь Відповідача. Суд, заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. В лютому 2024 року [PERSON] замовив в ФОП [PERSON] товар - Кут Хеопс Плюс 7 за 14335,00 грн. Відповідно до Видаткової накладної №2310 від 14.02.2024 року постачальник ФОП [PERSON] відвантажив на машину №3 товар Кут Хеопс Плюс 7, код АА-00000361, за 14335,00 грн. Також у даній накладній вказана послуга з доставки код АА-00000063 без вказано суми та ціни. Відвантажив товар [PERSON] , про що свідчить підпис вказаної особи. /а.с.22/. Оскільки диван мав ушкодження, сторони домовились про заміну товару, та Видатковою накладною №3578 від 04.03.2024 року постачальник ФОП [PERSON] відвантажив на машину №6 товар Кут Хеопс Плюс 7, код АА-00000361, за 0,01 грн. з послугою доставки код АА-00000063 без суми та ціни. У Видатковій накладній №3578 від 04.03.2024 року вказано про необхідність забрати Кут Хеопс Плюс 7 /а.с.23/. Відповідно до записів у вищевказаних Видаткових накладних отримувач [PERSON] відмовився від них 06.03.2024 року. У накладній від 14.02.2024 року вказано "відмова забрав диван", а в накладній від 04.03.2024 року - " відмова із-за пошкодження, не повернення коштів". Згідно наданих позивачем до позовної заяви переписок з ФОП [PERSON] слідує, що сторони не дійшли згоди щодо повернення суми за сплачений товар у розмірі 14335,00 грн., а тому листом від 01.04.2024 року [PERSON] направив заяву до ФОП [PERSON] , в якій просив останнього повернути йому кошти за КУТ Хеопс Плюс 7, оскільки товар виявився неякісним відповідно до вимог ЗУ "Про захист прав споживача". /а.с. 25, 26/. Відповідь на вказану заяву матеріали справи не містять. У відповідь на дії відповідача позивач звернувся до ГУ Держспоживслужби в Черкаській області та до Миколаївського районного відділення поліції №1 ГУ НП в Миколаївській області. Відповідно до листа ГУ Держспоживслужби в Черкаській області останнє повідомило, що розглянувши звернення [PERSON] вирішено здійснити позаплановий захід державного нагляду ФОП [PERSON] за адресою : [ADDRESS] . /а.с.24/. Листом Миколаївського районного відділення поліції №1 ГУ НП в Миколаївській області повідомлено [PERSON] , що його заява розглянута та рекомендовано звернутися до суду в порядку цивільного судочинства, оскільки в ході проведення перевірки встановлено, що в даній ситуації виникли цивільно-правові відносини. /а.с.27/. В долученому до матеріалів справи диску з аудіозаписом розмови з представником ФОП [PERSON] слідує, що представник юридичного відділу даного підприєства повідомляє позивачу про те, що підприємство може компенсувати [PERSON] сплачену суму, але за вирахуванням доставки товару, оскільки позивач двічі відмовлявся прийняти замовлення. Запропонував позивачу повернути 12335,00 грн., замість сплачених 14335,00 грн. На що позивач не погодився. /а.с.33/. Згідно відповіді №591629 від 14.05.2024 року з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ФОП [PERSON] здійснює такі види економічної діяльності: - 47.59 Роздрібна торгівля меблями, освітлювальним приладдям та іншими товарами для дому в спеціалізованих магазинах - 73.11 Рекламні агентства - 31.09 Виробництво інших меблів (основний) - 47.91 Роздрібна торгівля, що здійснюється фірмами поштового замовлення або через мережу Інтернет /а.с. 40-41/. З наданих у судовому засіданні від 18.09.2024 року показів свідок [PERSON] повідомив суду, що він був присутній під час доставок обох диванів. Коли доставили перший раз диван свідок, [PERSON] та позивач занесли його до квартири позивача, де розпакували та побачили на ньому пошкодження у вигляді потертості та дірки. При доставці другого дивану він, [PERSON] та позивач оглянули його біля під`їзду та виявили, що він був ще в гіршому стані ніж перший диван: плями гірші за попередні, потертості, не сходились пази по якій їздить платформа, протерті кути. Вони запакували цей диван та загрузили до машини, яка його привезла. Також повідомив, що він бачив, як позивач сплатив кошти за перший диван, який вони заносили до квартири. Свідок [PERSON] у судовому засіданні 18.09.2024 року повідомив суду, що він був присутній під час доставки першого та другого дивану. Перший диван він, [PERSON] та [PERSON] занесли на другий поверх до квартири [PERSON] , зібрали його та виявили на ньому 3-4 плями і потертості. Зібрали його назад та залишили у квартирі позивача. Другий диван був доставлений через два тижні, біля під`їзду позивача та виявили також пошкодження у вигляді плям та потертостей. Запакували другий диван та загрузили до машини, що його привезла. А перший диван знесли з квартири [PERSON] та також загрузили до вказаної машини. Виходячи з вищевикладеного, спростовуються Відповідача, що ним не здійснюється діяльність з продажу продукції в Інтернеті, що товар видаткові накладні не належать відповідачу, і що не було сплачено грошових коштів за товар. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. За договором роздрібної купівлі-продажу продавець, який здійснює підприємницьку діяльність з продажу товару, зобов`язується передати покупцеві товар, що звичайно призначається для особистого, домашнього або іншого використання, не пов`язаного з підприємницькою діяльністю, а покупець зобов`язується прийняти товар і оплатити його. Договір роздрібної купівлі-продажу є публічним. До відносин за договором роздрібної купівлі-продажу з участю покупця-фізичної особи, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів (стаття 698 ЦК України). Згідно ст. 4 Закону України "Про захист прав споживача" споживачі під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: 2) належну якість продукції та обслуговування; 5) відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; 6) звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав. Продавець (виробник, виконавець) зобов`язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію (ч.1 ст. 6 Закону України "Про захист прав споживача"). Відповідно до ч.2 ст. 678 ЦК України у разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов`язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з`явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором: 1) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про захист прав споживача" у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар. Отримавши диван за Видатковою накладною №3578 від 04.03.2024 року [PERSON] виявив на ньому недоліки та вимагав від відповідача замінити вказаний товар на товар належної якості. А після отримання дивану за Видатковою накладною №3578 від 04.03.2024 року позивач відмовився від товару та став вимагати від відповідача поверненої сплаченої за товар грошової суми в розмірі 14335,00 грн. На вказану вимогу позивача відповідач запропонував сплатити 12335,00 грн., а кошти в розмірі 2000,00 грн. списати в рахунок доставки товару, на що позивач не погодився. Відповідач не повернув позивачу жодної суми, ні ту яку вимагав позивач, ні ту, яку сам і пропонував. На підставі викладеного суд вважає, що вимоги позивача в частині повернення сплачених коштів в розмірі 14 335,00 грн. за товар неналежної якості підлягають задоволенню. Щодо вимог позивача в частині стягнення з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 220,00 грн., яка полягає у витратах на поштові відправлення та друк кольорових фото суд вважає наступне. Посилання позивача на ст. 1166 ЦК України, а саме те, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, суд вважає неправильним. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Посилання позивача на те, що дана сума коштів є саме матеріальною шкодою, понесеною позивачем не є дійсним, оскільки сума в розмірі 220,00 грн. є витратами позивача, пов`язаних з підготовкою до розгляду справи у суді. На підставі викладеного, у задоволенні вимог позивача в частині стягнення з відповідача матеріальної шкоди в розмірі 220,00 грн. необхідно відмовити. Щодо вимоги позивача в частині стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 30000,00 грн. судом встановлено наступне. Відповідно до ст.56 Конституції України, ст 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно з п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справа про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995(далі- ППВСУ №4 від 31.03.1995) відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі №464/3789/17 від 10.04.2019). Суд вважає підтвердженим заподіяння позивачу моральної шкоди, що полягала у зміні життєвих планів, душевних стражданнях через поведінку позивача, таку що полягала у наданні неякісного товару, а в подальшому і взагалі в неповерненні позивачу сплачених коштів за диван, який доставляли [PERSON] два рази в неналежному стані, крім того - переживаннях за невиконання відповідачем договору та незручностях, які мали місце. Також в подальшому Відповідач взагалі заперечував, що вищевказаний товар (диван) купувався у нього, при цьому кошти Відповідач отримав в повному обсязі. На підставі викладеного, виходячи з принципу розумності та співмірності, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди заявлених [PERSON] до ФОП [PERSON] в сумі 10000,00 грн. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Позивач на підставі частини 3 статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» звільнений від сплати судового збору. На підставі викладеного з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Outcome: partial