Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-10 00:00:00

Позивачка звернулася у суд з позовом, у якому просить позбавити відповідачів [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] ; а також відповідачку [PERSON] , [INFO] позбавити батьківських прав відносно неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову зазначила, що відповідачка [PERSON] є мамою малолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та дочки [PERSON] , [INFO] . Відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] .. [PERSON] є одинокою мамою стосовно малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , батько дитини записаний відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Стверджує, що діти з народження проживають з нею, вона є їхньою бабою. Відповідачі дітьми не цікавляться, не дбають про їх здоров`я, самоусунулись від їх виховання та розвиток. Неодноразово соціальні служби відвідували їх сім`ю, проводили з відповідачкою [PERSON] профілактичну роботу. Також, приїжджала поліція на виклики сусідів у зв`язку із аморальною поведінкою [PERSON] , яку працівники поліції поміщали в наркологічне відділення. 23.04.2024 рішенням виконавчого комітету Червоноградської (тепер Шептицької) міської ради № 74 п.п.3, 4 малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] влаштовано в сім`ю патронатного вихователя [PERSON] , як діти, що перебувають у складних життєвих обставинах. Окрім цього, [PERSON] була засуджена вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 27.06.2012 до покарання у виді позбавлення волі. Також [PERSON] неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності, є наркозалежною та проходить програму замісну терапію. Рішенням виконавчого комітету Червоноградської (тепер Шептицької) міської ради від 27.02.2014 № 34 призначено опікуном дитини [PERSON] , [INFO] її (позивачку) на час перебування матері дитини в місцях позбавлення волі. На другу дитину [PERSON] , [INFO] , відповідач [PERSON] написав нотаріальну заяву, що добровільно надає згоду їй (позивачці) на виховання сина. На даний час, відповідачі на шлях виправлення не стали, ведуть аморальний спосіб життя, не займаються вихованням дітей, не забезпечують необхідного здорового харчування, їх лікування, не спілкуються з дітьми в тому обсязі, який необхідний у їх віці, що негативно впливає на їх фізичний розвиток. Відтак просить позов задовольнити. Ухвалою від 23.09.2024 судом було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження. 22.01.2025 підготовче провадження закрито. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала з підстав наведених у позовній заяві, просила позов задовольнити. Також зазначила, що у зв`язку з тим, що діти формально мають батьків, жодних пільг та допомоги від держави такі не отримують, все важче стає їх забезпечувати матеріально, навчання, спорт, відпочинок, дозвілля. Повністю вдягає та годує за свої кошти, тобто діти перебувають на повному її утриманні. У судовому засіданні 06.03.2025 відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав, при цьому зазначив, що аліменти не сплачує, оскільки ніхто до нього не звертався, останній раз перераховував дітям гроші два роки тому. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, 10.03.2025 подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, при цьому зазначила, що визнає позовні вимоги повністю. Представник третьої особи в судовому засіданні вказала, що підтримує висновки органу опіки та піклування. Пояснила, що працівники органу опіки та піклування проводили обстеження житлових умов проживання малолітніх дітей відповідачів по справі і встановлено, що діти проживають з бабуся - позивачкою у справі, яка є мамою [PERSON] . Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є матір`ю відповідачки [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження останньої, серії [NUMBER] виданого 07.04.1982. Відповідачі є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про його народження серії [NUMBER] виданого 24.12.2010. Відповідачка [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , батько дитини записаний відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, зі слів матері, що підтверджується Витягом з рішення виконавчого комітету Червоноградської міської ради № 34 від 27.02.2014. Позивачка та її внуки проживають за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорта позивачки серії [NUMBER] та витягами з реєстру територіальної громади № 2024/003109297 та № 2024/003109260 від 28.03.2024, відповідно. Згідно Акту обстеження умов проживання, виданим Виконавчим комітетом Червоноградської (тепер Шептицької) міської ради, позивачка [PERSON] проживає за адресою [ADDRESS] з внуками [PERSON] та [PERSON] . Умови проживання задовільні, у квартирі зроблено ремонт, для виховання та розвитку дитини є окреме місце для сну та проведення дозвілля, належні умови для дітей, які забезпечені сезонним одягом та шкільним приладдям. Рішенням виконавчого комітету Червоноградської (тепер Шептицької) міської ради від 27.02.2014 № 34, [PERSON] призначено опікуном дитини [PERSON] , [INFO] на час перебування матері дитини [PERSON] в місцях позбавлення волі. 23.04.2024 рішенням виконавчого комітету Червоноградської (тепер Шептицької) міської ради № 74 п.п.3, 4 малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] влаштовано в сім`ю патронатного вихователя [PERSON] , як діти, що перебувають у складних життєвих обставинах на три місяці з 22 березня по 22 червня 2024 року. Згідно довідки № 01-20/173 від 01.04.2024, [PERSON] навчається у 7-Б класі Гімназії № 10 Червоноградської міської ради. Також, згідно довідки № 01-20/172 від 01.04.2024, вбачається, що [PERSON] навчається у 6-Б класі Гімназії № 10 Червоноградської міської ради. Вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 30.06.2011 [PERSON] визнано винною у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 309, ч.2 ст. 307 КК України та на підставі ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначено остаточне покарання 5 (п`ять років) позбавлення волі. Застосовано до засудженої [PERSON] , ст. 75 КК України та звільнено її від відбування призначеного основного покарання, якщо вона протягом іспитового строку 2 (два) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки. Крім того, вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 27.06.2012 [PERSON] визнано винною за ч. 1 ст.185 КК України та призначено покарання 1 ( один ) рік позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до міри покарання, призначеної даним вироком частково приєднано невідбуту міру покарання за вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 30.06.2011 та визначено остаточну міру покарання засудженій [PERSON] 5 років 5 днів позбавлення волі з відбуванням покарання в кримінально-виконавчій установі. Згідно довідки серії ОДС № 10257, [PERSON] 18.07.2014 звільнена з місць позбавлення волі. Постановою Червоноградського міського суду Львівської області від 28.09.2022 [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 44 КУпАП та призначено покарання у виді 20 годин громадських робіт. Крім того, постановою Червоноградського міського суду Львівської області від 11.07.2023 [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 156 КУпАП та призначено покарання у виді штрафу у розмірі 6800грн. Рішенням виконавчого комітету Червоноградської (Шептицької) міської ради від 22.10.2024 № 244 «Про затвердження висновків комісії з питань захисту прав дитини» прийнято рішення про: доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , а також позбавлення батьківських прав [PERSON] , відносно сина [PERSON] , [INFO] . Також рішенням виконавчого комітету Червоноградської (Шептицької) міської ради від 17.12.2024 № 288 «Про затвердження висновків комісії з питань захисту прав дитини» прийнято рішення про: доцільність призначення [PERSON] опікуном малолітніх внуків [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . З позовної заяви вбачається, матеріальний тягар утримання та виховання дітей повністю покладений на позивачку, відповідачі цими питаннями тривало й умисно не займаються, [PERSON] наполягає на позбавленні їх батьківських прав. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона з чоловіком являються патронатною сім`єю, вони пройшли навчання і беруть на утримання дітей, які опинилися у скрутних життєвих обставинах. Діти [PERSON] та [PERSON] знаходились у її сім`ї пів року, за цей час вона зрозуміла, що діти дуже виховані, добре відзиваються про свою бабусю, однак нічого не розповідали про своїх батьків. Коли діти потрапили до неї, то потребували нового одягу, вона забезпечила усім необхідним, піклувалась, як мама. У дітей у школі успіхи не дуже добі, однак охоче займаються спортом. За час перебування дітей й неї, батьки жодного разу ними не цікавились. Спочатку діти були замкнені в собі, однак з часом освоїлися та стали більш відкритими і готовими до спілкування. Малолітня [PERSON] , яка є дочкою відповідачки суду пояснила, що проживає з бабусею та навчається у в 7 класі. З навчанням у неї виходить погано, оскільки тяжко засвоює шкільну програму, любить більше займатися спортом. В спортивну школу пішла з власної ініціативи, займає призові місця. Зазначила, що з батьком відносин не підтримує, оскільки він нею ніколи не цікавився та не спілкувався. Неповнолітній [PERSON] , який є сином відповідачів, суду пояснив, що проживає з сестрою [PERSON] у бабусі, яка їх годує, купляє їм одяг, забезпечує усім необхідним. Мама приходить до бабусі брати гроші на їжу. До батька ставиться добре, але він не приділяє їм уваги, вони йому не потрібні. Вважає, що маму і тата слід позбавити батьківських прав. Підстави позбавлення батьківських прав наведені у ст. 164 СК України. Зокрема, п.2 ч.1 ст.164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. За змістом роз`яснень, викладених у п.п. 15, 16, 17 постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц). Встановлені фактичні обставини справи та оцінені докази свідчать про те, що відповідачі свідомо нехтують своїми батьківськими обов`язками і не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, зокрема не забезпечуєють належною матеріальною допомогою, не цікавиться дітьми, не створюють жодних умов для нормального спілкування з ними чи отримання ними доступу до культурних та інших духовних цінностей. Зазначені обставини є свідченням винної поведінки відповідачки та умисного ухилення нею від виховання дітей, а також відповідачем щодо виховання сина у такій мірі, що це дає достатні підстави для застосування такого крайнього заходу впливу як позбавлення батьківських прав. За таких обставин, суд приходить до переконання, що свідоме і тривале нехтування відповідачкою [PERSON] своїми батьківськими обов`язками щодо дітей, а також відповідачем [PERSON] є наслідком винної поведінки відповідачів та є підставою для позбавлення їх батьківських прав. Згідно ч. 1, 2 ст. 20 Конвенції дитина, яка тимчасово або постійно позбавлена сімейного оточення або яка в її власних якнайкращих інтересах не може залишатися в такому оточенні, має право на особливий захист і допомогу, що надаються державою. Держави-учасниці відповідно до своїх національних законів забезпечують зміну догляду за дитиною. Відповідно до ч. 4 ст. 167 СК України якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. В силу ст. 243 СК України опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. Опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки (ст. 55 ЦК України). Згідно із ст. 56 ЦК України органами опіки та піклування є районні, районні в містах Києві та Севастополі державні адміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад. Права та обов`язки органів, на які покладено здійснення опіки та піклування, щодо забезпечення прав та інтересів фізичних осіб, які потребують опіки та піклування, встановлюються законом та іншими нормативно-правовими актами. Опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними (ст. 58 К України). Орган опіки та піклування встановлює опіку над малолітньою особою та піклування над неповнолітньою особою, крім випадків, встановлених частинами першою та другою статті 60 цього Кодексу. З наведеного вбачається, що підставою встановлення опіки над малолітніми особами є статус сироти або дитини, позбавленої батьківського піклування. За загальним правилом встановлення опіки та піклування належить до компетенції органів опіки та піклування. Випадки встановлення опіки та піклування відносно дітей в судовому порядку визначені наступним чином. Суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. З наведеного вбачається, що встановлення опіки та піклування вирішується судом, коли під час розгляду інших спорів виявляється, що їх наслідком є залишення дітей без батьківського піклування. Згідно із ст. 1 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавленого батьківського піклування» (далі - Закону) діти, позбавлені батьківського піклування, - діти, які залишилися без піклування батьків у зв`язку з позбавленням їх батьківських прав, відібранням у батьків без позбавлення батьківських прав, визнанням батьків безвісно відсутніми або недієздатними, оголошенням їх померлими, відбуванням покарання в місцях позбавлення волі та перебуванням їх під вартою на час слідства, розшуком їх органами Національної поліції, пов`язаним з відсутністю відомостей про їх місцезнаходження, тривалою хворобою батьків, яка перешкоджає їм виконувати свої батьківські обов`язки, а також діти, розлучені із сім`єю, підкинуті діти, батьки яких невідомі, діти, від яких відмовилися батьки, діти, батьки яких не виконують своїх батьківських обов`язків з причин, які неможливо з`ясувати у зв`язку з перебуванням батьків на тимчасово окупованій території України або в зоні проведення антитерористичної операції, та безпритульні діти. Статус дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування, - визначене відповідно до законодавства становище дитини, яке надає їй право на повне державне забезпечення і отримання передбачених законодавством пільг та яке підтверджується комплектом документів, що засвідчують обставини, через які дитина не має батьківського піклування. Оскільки в даному випадку наявні підстави для позбавлення матері малолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] , записи щодо батька [PERSON] внесені зі слів матері, що доведено письмовими доказами, а також батька малолітнього [PERSON] - [PERSON] батьківських прав, то вони набувають статусу дітей, позбавлених батьківського піклування та потребують встановлення над ними опіки. Відповідний висновок, щодо можливості позивачки бути опікуном щодо малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] наявний в матеріалах справи. Відповідно до ч. 1, 2 ст.244 СК України опікуном дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа, при призначенні якої органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини. Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність встановлення над малолітніми [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , опіки, призначивши їх опікуном - бабусю [PERSON] . Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частини 2, 3 статті 166 Сімейного кодексу України передбачають, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно зі ст. 182 Сімейного кодексу України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, а також наявність інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 191СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. В судовому засіданні встановлено, що батьки жодної матеріального допомоги на утримання дітей бабусі не надають, аліментів на утримання таких не сплачують, не беруть жодної участі у виховному та навчальному процесах, не цікавляться життям та дозвіллям дітей. Тривалий час діти перебувають на повному фінансовому забезпеченні позивачки [PERSON] , яка є пенсіонеркою та працює прибиральницею для їх утримання. Повністю вдягає та годує за свої кошти, тобто діти перебувають на повному її утриманні. Враховуючи зазначене вище, а також вік дітей, їх стан здоров`я, беручи до уваги витрати, які необхідні для утримання та виховання дітей, необхідність створення для них такого рівня життя, який був би достатнім для їх фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання дітей у твердій грошовій сумі у розмірі по 2000,00 грн. щомісячно, на кожну дитину, підлягають до задоволення. Також враховуючи зазначене вище, а також вік дитини, його стан здоров`я, беручи до уваги витрати, які необхідні для утримання та виховання дитини, необхідність створення для неї такого рівня життя, який був би достатнім для їх фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, відсутність на утриманні інших дітей, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання сина у твердій грошовій сумі у розмірі 4000,00 грн. щомісячно, підлягають до задоволення. Враховуючи вище наведене, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивачки повністю знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і з урахуванням якнайкращих інтересів дітей є такими, що підлягають задоволенню. Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що визнання відповідачами позову не суперечить вимогам чинного законодавства та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наслідки визнання позову відповідачам відомі та зрозумілі. Відповідно судовий збір за позовну вимогу про позбавлення батьківських прав підлягає стягненню з відповідачів на користь держави, оскільки позивачка була звільнена від сплати судового збору ухвалою суду від 23.09.2024, крім того, з відповідачів підлягає стягненню в користь держави судовий збір, за позовну вимогу про стягнення аліментів, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за цю вимогу. Враховуючи визнання відповідачем позову в повному обсязі, беручи до уваги задоволення позову, суд,

Outcome: approved