Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-04 00:00:00

У грудні 2024 року представник позивача [PERSON] адвокат Стрельник Н.М. звернулась до суду із позовною заявою до Кам`янської міської\~ради про\~визнання права\~власності в\~порядку спадкування , в якій просить визнати за [PERSON] ( [INFO] , р.н.о.к.п.п. [NUMBER] ) право власності в порядку спадкування за заповітом після померлого [PERSON] , померлого [INFO] , на незавершеного будівництва житловий будинок (готовністю 13 %) з господарськими, надвірними будівлями та спорудами за номером [ADDRESS] . В обґрунтування заявлених позовних вимог представник позивача зазначила, що [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить незавершений будівництвом житловий будинок (готовністю 13 %) з господарськими, надвірними будівлями та спорудами за номером [ADDRESS] . Так як [PERSON] за своє життя залишив заповіт на ім`я Позивачки, 03 вересня 2018 року на підставі заяви про прийняття спадщини [PERSON] (Позивача), приватним нотаріусом Кам`янського міського нотаріального округу, Жидковим В.Ю., була заведена спадкова справа № 49/2018 до майна [PERSON] . У березні 2022 року приватний нотаріус Жидков В.Ю. припинив свою діяльність, у зв`язку з чим спадкову справу було передано до Державного нотаріального архіву Дніпропетровської області. 11 листопада 2023 року Позивач звернувся до Жидкової І.В., приватного нотаріуса Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області, з заявою про витребування вказаної спадкової справи з архіву та видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Однак, їй було відмовлено та надано Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 04.03.2024 року, в якій значиться, що спадковим майном вказано житловий будинок з господарськими, надвірними будівлями та спорудами за номером [ADDRESS] , але документ, що посвідчує право власності на це майно відсутній. На наданою КП «Кам`янське БТІ» інформацією право власності на житловий будинок за номером [ADDRESS] було зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу будинку незавершеного будівництва, посвідченого 10.03.1987 року Другою дніпродзержинською державною нотаріальною конторою, за реєстровим № 687. 23.11.2023 року приватним нотаріусом Жидковою І.В. був наданий запит до Державного нотаріального архіву в Дніпропетровській області про видачу Позивачці, спадкоємиці померлого, дублікат договору купівлі-продажу будинку незавершеного будівництва, посвідченого 10.03.1987 року Другою дніпродзержинською державною нотаріальною конторою, за реєстровим № 687. На цей запит була надана відповідь, згідно якої встановлено, що на примірнику договору, який зберігається в справах Другої дніпродзержинської державної нотаріальної контори, проставлено номер жилого будинку за адресою: м. Дніпродзержинськ, Ярославський проїзд, під номером тринадцять. Згідно довідки КП «Кам`янське БТІ» за № 1/1598 від 21.09.2023 року, номер житлового будинку є 71 (сімдесят один). Ніяких виправлень на примірнику договору державним нотаріусом Другої дніпродзержинської державної нотаріальної контори не виявлено. Державний нотаріальний архів в Дніпропетровській області повідомляє, що видати дублікат договору купівлі-продажу незавершеного будівництва з виправленням номеру житлового будинку немає можливості, оскільки згідно Правил ведення нотаріального діловодства, затверджених Міністерством юстиції України 22.12.2010 року № 3253/5 п.6.13 у разі допущення помилки у тексті нотаріально оформлюваного документу внесення дописок чи виправлень до тексту документа здійснюється за заявою особи, щодо якої вчинялась нотаріальна дія, під час вчинення нотаріусом нотаріальної дії. Виправлення помилки застерігається нотаріусом який вчинив нотаріальну дію, із зазначенням дати та проставлення свого підпису та печатки на такому застереженні. Державним нотаріальним архівом здійснюється тільки зберігання вищевказаних документів, інших повноважень архівна установа не має. Для підтвердження права власності та отримання документа на належне нерухоме майно рекомендовано спадкоємцям померлого [PERSON] звернутися до судових органів. Виходячи з вищевикладеного, приватним нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [PERSON] на вказане спадкове майно, у зв`язку з відсутністю у спадкоємця правовстановлюючих документів на спадкове майно, яке підлягає державній реєстрації Позивач та її представник в судове засідання не з`явились. Надали заяву про розгляд справи без їх участі та про відсутність заперечень проти проведення заочного розгляду справи. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав заяву щодо розгляду справи за його відсутності. Рішення просив ухвалити згідно з нормами чинного законодавства України. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 10.03.1987 року [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] належить незавершений будівництвом житловий будинок (готовністю 13 %) з господарськими, надвірними будівлями та спорудами за номером [ADDRESS] . Згідно заповіту від 28.04.2018 року посвідченого приватним нотаріусом Кам`янського міського нотаріального округу Жидковим В.Ю. [PERSON] , [INFO] усе належне йому майн, де б воно не знаходилось та з чого б не складалося, усі майнові права та обов`язки, які належать йому на час посвідчення заповіту, а також все те, що йому буде належати на день смерті і на що він за законом буде мати право, заповідав [PERSON] , [INFO] .. До складу спадкового майна після померлого [PERSON] , який помер [INFO] , входить незавершеного будівництва житловий будинок (готовністю 13 %) з господарськими, надвірними будівлями та спорудами саме за номером [ADDRESS] , що підтверджується наступними доказами: Довідка за номером 1/478 від 14.03.2024 року, наданої КП «Кам`янське районне бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради, згідно даних КП «Кам`янське РБТІ» ДОР щодо об`єкту нерухомого майна у 1987 році зареєстровано запис про перехід права власності від [PERSON] до [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу будинку незавершеного будівництва, посвідченого 10.03.1987 року Другою дніпродзержинською державною нотаріальною конторою, за реєстровим № 687, а також фактичне знаходження об`єкту, а саме житлового будинку є [ADDRESS] . Також факт, що вищезазначений будинок належав [PERSON] до продажу його [PERSON] підтверджується довідкою № 51 від 29 грудня 1987 року. За законодавством того часу для того щоб продати своє домоволодіння необхідно було отримати дозвіл на його продаж, що також підтверджується Рішенням Виконавчого комітету Баглійської районної ради народних депутатів за № 499 від 12.12.1986 року, яким надано дозвіл [PERSON] продати [PERSON] незавершеного будівництва житловий будинок (готовністю 13 %) з господарськими, надвірними будівлями та спорудами за номером [ADDRESS] та закріпити за ним земельну ділянку за номером [ADDRESS] ). Також КП «Кам`янським районним бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради був проведений акт обстеження за № 1/478/1 від 14.03.2024 року, в якому зазначено, що при обстежені земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] встановлено факт наявності об`єкту незавершеного будівництва житлового будинку готовністю 13%. Наявність вказаного об`єкту підтверджується також договором купівлі-продажу, посвідченого 10.03.1987 року Другою дніпродзержинською державною нотаріальною конторою, за реєстровим № 687 та матеріалами інвентаризаційної справи, що зберігаються в КП «Кам`янське РБТІ`ДОР». Також підтверджується Договором про надання безстрокового користування земельною ділянкою для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності житловою площею не більше 60 м [PERSON] від 13 лютого 1987 (копія додається), де також зазначена адреса: проїзд [PERSON] (колишня назва проїзд [PERSON] ) 71 (сімдесят один). 04.03.2024 року приватним нотаріусом Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Жидковою І.В. була винесена постанова про відмову у вчинені нотаріальних дій в якій зазначено, що наданий запит до Державного нотаріального архіву в Дніпропетровській області про видачу [PERSON] , спадкоємиці померлого, дублікат договору купівлі-продажу будинку незавершеного будівництва, посвідченого 10.03.1987 року Другою дніпродзержинською державною нотаріальною конторою, за реєстровим № 687, на який була надана відповідь, згідно якої встановлено, що на примірнику договору, який зберігається в справах Другої дніпродзержинської державної нотаріальної контори, проставлено номер жилого будинку за адресою: м. Дніпродзержинськ, Ярославський проїзд, під номером тринадцять. Згідно довідки КП «Кам`янське БТІ» за № 1/1598 від 21.09.2023 року, номер житлового будинку є 71 (сімдесят один). Ніяких виправлень на примірнику договору державним нотаріусом Другої дніпродзержинської державної нотаріальної контори не виявлено. Державний нотаріальний архів в Дніпропетровській області повідомляє, що видати дублікат договору купівлі-продажу незавершеного будівництва з виправленням номеру житлового будинку немає можливості, оскільки згідно Правил ведення нотаріального діловодства, затверджених Міністерством юстиції України 22.12.2010 року № 3253/5 п.6.13 у разі допущення помилки у тексті нотаріально оформлюваного документу внесення дописок чи виправлень до тексту документа здійснюється за заявою особи, щодо якої вчинялась нотаріальна дія, під час вчинення нотаріусом нотаріальної дії. Виправлення помилки застерігається нотаріусом який вчинив нотаріальну дію, із зазначенням дати та проставлення свого підпису та печатки на такому застереженні. Державним нотаріальним архівом здійснюється тільки зберігання вищевказаних документів, інших повноважень архівна установа не має. Для підтвердження права власності та отримання документа на належне нерухоме майно рекомендовано спадкоємцям померлого [PERSON] звернутися до судових органів. Виходячи з вищевикладеного, приватним нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [PERSON] на вказане спадкове майно, у зв`язку з відсутністю у спадкоємця правовстановлюючих документів на спадкове майно, яке підлягає державній реєстрації. Відповідно до\~ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Ст.4 ЦПК України\~визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до\~ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно\~ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках. Ст.76 ЦПК України\~визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1)письмовими, речовими і електронними доказами; 2)висновками експертів; 3)показаннями свідків. Відповідно до\~ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Відповідно до вимог\~ст.263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Відповідно до вимог\~статей 76-79 ЦПК України\~доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Згідно\~ст.55 Конституції України\~права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до\~ст.16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.\~\~ Відповідно до ст.ст.1216-1218 ЦК України, спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Верховний Суд України в п. 23\~Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за №7\~роз`яснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину в судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. У статті 67 Закону України «Про нотаріат» від 02 вересня 1993 року № 3425-12 встановлено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину. Письмова заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Постановою приватного нотаріуса Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Жидкової І.В. від 04.03.2024 року, відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з відсутністю документів, що посвідчують право власності спадкодавця на це майно. Позивачка як єдиний спадкоємець яка бажає оформити спадщину не може у нотаріальному порядку отримати свідоцтво про право на спадщину оскільки правовстановлюючі документи спадкодавець за життя не отримав. Таким чином позивач не має можливості оформити спадщину через нотаріальну контору із-за відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно. В п.3.1 Узагальнення проведеного ВССУ від 16.05.2013 року відмічено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК), а в п.3.3 що у випадках відсутності правовстановлюючих документів та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім`я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно. Відповідно до вимог п.1 ч. 2\~ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до вимог ч. 1\~ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Крім того, відповідно до норм ч. 5\~ст. 1268 ЦК\~незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3\~ст. 1296 ЦК\~відсутність Свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ч.1\~ст.1222 ЦК України\~спадкоємцями зазаповітоміза закономможуть бутифізичні особи, які є живими на часвідкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1223\~ЦК України право\~на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У відповідності до ч. 1 ст. 1233\~ЦК України заповітом\~є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч.1\~ст. 1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 1\~ст. 1225 ЦК України\~право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до «Тимчасового положення про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно», рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно. Відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703\~(в редакції від 01.01.2013 року), рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст.382\~ч.2, ст.392 ЦК України). Таким чином, враховуючи ті обставини, що позивач надав суду достатньо доказів, які підтверджують позов, суд вважає, що позивач, як спадкоємець за заповітом після смерті спадкодавця [PERSON] має законне право на визнання права власності на незавершене будівництво - житловий будинок (готовністю 13 %) з господарськими, надвірними будівлями та спорудами за номером [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом. На підставі наведеного,

Outcome: approved