Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на його утримання в розмірі 3000 грн щомісячно. В обгрунтування заявлених позовних вимог покликаються на те, що є батьком [PERSON] 3 моменту народження його донька фактично проживала та була зареєстрована разом з ним та його колишньою дружиною [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . В проміжку часу з 2008 по 2010 роки він подарував вказану квартиру колишній дружині, яка в подальшому не допускала і донині не допускає його до цього житла та зняла його із задекларованого або зареєстрованого місця проживання в судовому порядку. 14 травня 2019 року заочним рішенням Рівненського міського суду Рівненської області у справі № 569/22822/18 між ним та [PERSON] було розірвано шлюб. 3 тих пір його життям відповідач не цікавиться, допомоги на його утримання не надає, не піклується про нього. Він самостійно здійснює купівлю продуктів харчування, одягу, взуття, ліків, інших товарів першої необхідності. Власного житла не має, є особою, яка досягла пенсійного віку, але не має права на пенсію через відсутність необхідного страхового стажу. Єдиним джерелом його доходу є соціальна допомога у розмірі 2361 грн. Будь-яких інших доходів він не має. Жити на вказані кошти вкрай важко, особливо людині, яка не має власного житла та яку не можуть працевлаштувати через реєстрацію місця проживання в [ADDRESS] , де проживають особи, які не мають власного житла. [PERSON] є працездатною особою, офіційно працевлаштована, однак йому не відомо де саме. Встановленої групи інвалідності не має, недієздатною чи обмежено дієздатною в судовому порядку не визнана. Він ніколи не ухилявся від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до відповідача, батьківських прав позбавлений не був. Ухвалою від 09 січня 2025 року позовну заяву [PERSON] суд прийняв до розгляду та відкрив спрощене позовне провадження у справі з проведенням судового засідання з повідомленням (викликом) сторін. У заяві від 10 березня 2025 року позивач просить справу розглянути без його участі, позовні вимог підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила. Про місце, дату та час судового засідання вважається повідомленою своєчасно та належним чином. Відзиву на позовну заяву до суду не надходило. За наявності передбачених ч.1 ст.280 ЦПК України умов суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши наявні у справі докази, дійшов таких висновків. Суд встановив, що [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим повторно 05 листопада 2024 року Рівненським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненсьої області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Заочним рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 14 травня 2019 року у справі № 569/22822/18 розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . З 15 квітня 2021 року [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , про що свідчить витяг з реєстру Рівненської територіальної громади № 2024/010569871 від 03 вересня 2024 року Згідно з довідкою Департаменту соціальної політики Рівненської міської ради № 31 від 04 листопада 2024 року, [PERSON] перебуває на обліку у Департаменті соціальної політики Рівненської міської ради та отримує державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям в розмірі 2361 грн на місяць. У Пенсійному фонді України як отримувач пенсії позивач не значиться, що підтверджується довідкою № 3255 від 04 листопада 2024 року Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області. Відповідно до ч.2 ст.51 Конституції України, повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. За положеннями ст.202 Сімейного кодексу України, повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Якщо мати, батько були позбавлені батьківських прав і ці права не були поновлені, обов`язок утримувати матір, батька у дочки, сина, щодо яких вони були позбавлені батьківських прав, не виникає. Відповідно до ст.204 СК України, дочка, син можуть бути звільнені судом від обов`язку утримувати матір, батька, якщо буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків. Дочка, син звільняються судом від обов`язку утримувати матір, батька, якщо буде встановлено, що мати, батько не сплачували аліменти на утримання дитини, що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, і така заборгованіст є непогашеною на момент прийняття судом рішення про визначення розміру аліментів на батьків. За положеннями ч.1 ст.205 СК України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. Обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх батьків виникає за сукупності таких умов: походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення); непрацездатність матері, батька; потреба матері, батька в матеріальній допомозі. Потреба матері, батька в матеріальній допомозі залежить від їх матеріального становища. При цьому, до уваги береться отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, яке може приносити дохід тощо. Обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати батьків не пов`язаний з їхньою працездатністю й можливістю надавати батькам матеріальну допомогу, про що зазначено, зокрема в постанові Верховного Суду від 05 вересня 2019 року у справі № 212/1055/18-ц. Норми глави 17 Сімейного кодексу України, що регулюють утримання повнолітніми дочкою, сином своїх батьків, не містять визначення осіб, які є непрацездатними, а тому суд застосовує положення ч.3 ст.75 СК України, відповідно до якої непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є особою з інвалідністю І, ІІ чи ІІІ групи. Позивач є батьком відповідача. Позивач, [INFO] , досяг пенсійного віку, а отже, є непрацездатним. Розмір державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям в сумі 2361 грн на місяць, яку отримує [PERSON] , свідчить про скрутне матеріальне становище позивача, в зв`язку з чим він потребує матеріальної допомоги. Доказів ухилення позивача від виконання своїх батьківських обов`язків щодо дочки [PERSON] , позбавлення його батьківських прав щодо неї матеріали справи не містять. Позивач визначив аліменти на його утримання в розмірі 3000 грн. Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, встановлений у розмірі 3407 грн. Докази неможливості відповідача надавати матеріальну допомогу батьку (позивачу) у справі відсутні. Суд вважає, що стягнення аліментів в розмірі 3000 грн щомісячно не буде обтяжливим для відповідача. Беручи до уваги встановлені у справі обставини, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання позивача, а тому позов належить задовольнити. За правилами ч.1 ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір, від сплати якого позивач звільнений. На підставі наведеного та

Outcome: approved