Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-03 00:00:00

У жовтні 2024 року представник ТОВ «ФК «Профіт Капітал» звернувся до суду із позовом до [PERSON] , по якому просив стягнути з відповідача на користь ТОВ «ФК «Профіт Капітал» заборгованість в розмірі 43\~896,29 грн. та понесені судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 21.06.2016 року між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № С02.203.74460, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 30000,00 грн., зі сплатою 48,00 % річних, з поверненням, сплатою кредиту та інших платежів, у тому числі процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів. Банк свої зобов`язання за Договором кредиту виконав у повному обсязі надавши відповідачеві кредитні кошти в розмірі 30000,00 грн, в строки визначені умовами Договору. Однак, відповідач не виконує свої зобов`язання, передбачені договором, внаслідок чого станом на 19.12.2023 року утворилась заборгованість в розмірі 43\~896,29 грн. яка складається з: заборгованості за основним боргом 16\~912,59 грн, заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками 26\~983,70 грн. 19.12.2023 року між ПАТ «Ідея Банк» та ТОВ «Оптіма Факторинг» було укладено договір факторингу №19/12-2023, за яким первісний кредитор відступив ТОВ «Оптіма Факторинг» за плату право грошової вимоги до [PERSON] за зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору № С02.203.74460 від 21.06.2016 року. 22.12.2023 року між ТОВ «Оптіма Факторинг» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» було укладено договір факторингу №22/12-2023, за яким первісний кредитор відступив позивачу за плату право грошової вимоги до [PERSON] за зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору № С02.203.74460 від 21.06.2016 року. Відповідно до п.2.1 Договору факторингу ТОВ «Оптіма Факторинг» відступає ТОВ «ФК «Профіт Капітал», а ТОВ «ФК «Профіт Капітал» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Оптіма Факторинг» за плату та на умовах визначених Договором факторингу. Права вимоги як клієнт відступає фактору за цим Договором, відступаються (передаються) в розмірі заборгованості боржників перед ТОВ «Оптіма Факторинг», та визначені в друкованому реєстрі боржників, що підписується сторонами та в реєстрі боржників в електронному вигляді. Відповідно п. 3.2 Договору передбачена загальна сума фінансування після відступлення прав вимог становить 11776112,00 грн. Так, ТОВ «ФК «Профіт капітал» зобов`язання за Договором факторингу виконав в повному обсязі та відповідно перерахував суму на користь АТ «Ідея Банк». За таких обставин, до ТОВ «ФК «Профіт Капітал» починаючи з 22.12.2023 року відповідно до договору факторингу №22/12-2023 перейшло право за Договором № Z С02.203.74460 від 21.06.2016 року, що укладено між АТ «Ідея Банком» та [PERSON] . Банк свої зобов`язання за Договором виконав у повному обсязі. Відповідач зобов`язання за Договором не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість за наданим кредитом у розмірі 43\~896,29 грн., яка до теперішнього часу відповідачем не погашена. На цій підставі представник позивача звернувся до суду та просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 43\~896,29 грн та понесені судові витрати. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 15 листопада 2024 року відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до розгляду. 17 лютого 2025 року від представника відповідача адвоката Міхальової В.В. надійшов відзив. В обґрунтування вказала, що враховуючи умови угоди від 21.06.2016 року неналежними є підстави позовної заяви, що Банк на виконання умов Договору кредиту надав Позичальнику грошові кошти у сумі 30000 грн., строком до 21.06.2024 року. Відповідні умови (крім терміну дії картки 2 роки з моменту її випуску, що передбачено в п. 2. Угоди) сторонами не погоджувались. Також, позивач не надав і матеріали справи не містять докази, щодо випуску Клієнту міжнародної платіжну картку MasterCard World терміном дії 2 (два роки) з моменту її випуску (умова щодо її випуску передбачена п. 2 Угоди). Відповідно до наявної в матеріалах справи виписки сформованої за період з 21.06.2016 по 19.12.2023 року виконання банківських операцій зі збільшення кредитного ліміту до суми 200 000 не вбачається. З аналітичних відомостей облікованих у виписці можна зробити висновок, що відповідач використовував кошти, а також вносив їх на погашення заборгованості. В додатках до позовної заяви на «підтвердження заборгованості відповідача» позивачем надано довідку розрахунок заборгованості за кредитним договором №С02.203.74460 від 21.06.2016 року станом на 19.12.2023 року, який в розумінні ст. 81 ЦПК України не є належними доказами у справі та не підтверджує надання банківських послуг у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, а також використання «кредитних» коштів відповідачем. розрахунок сум заборгованості за відсотками позивачем не обґрунтований, зокрема яка із ставок застосована останнім чи ставка річних 48,000 % (п. 3.3. Угоди №С02.203.74460 від 21.06.2016 року про відкриття кредитної лінії та обслуговування Кредитної карти) чи 58,7% річних (як передбачено в довідці повідомленні від 21.06.2016 року детального розпису сукупної вартості кредиту та реальної процентної ставки). Зазначення в позовній заяві, щодо розрахунків відсотків відповідно до тарифів Банку, які розміщені на сайті Банку з якими Клієнт «ознайомлений» не може вважатися належними фактом ознайомлення відповідача з «ДКБО, Тарифами Банку та іншими умовами обслуговування, які оприлюднені на Інтернет сторінці банку www.ideabank.ua (і як наслідок нарахування заборгованості за несплаченими відсотками у розмірі 26983,70 грн.). За таких обставин вважає, що в межах справи позивач не надав належних і допустимих доказів, які б доводили логічний зв`язок із Угодою №С02.203.74460 від 21.06.2016 року про відкриття Кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки, довідкою повідомленням щодо детального розпису сукупної вартості кредиту та реальної процентної ставки, та Тарифами Банку та іншими умовами обслуговування, які оприлюднені на Інтернет сторінці банку www.ideabank.ua. Просила в позові відмовити повністю. Окрім цього, 17 лютого 2025 року від представника відповідача адвоката Міхальової В.В. надійшла заява про зменшення витрат на правову допомогу. В судове засідання представник позивача не з`явився, згідно до позовної заяви просив проводити розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач та представник відповідача до суду не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином. За таких обставин, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Частиною 1 ст. 509 ЦК України унормовано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема, з правочинів. Згідно зі ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Частиною першою статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до положень ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Таким чином, істотними умовами кредитного договору відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 та ст. 1054 ЦК України є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі і погашення, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін. Судом встановлено, що 21.06.2016 року між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № С02.203.74460. Відповідно до п. 2 Угоди Банк відкриває клієнту поточний рахунок [NUMBER] у валюті гривня операції за яким можуть здійснюватися за дебетно кредитною схемою обслуговування з використанням електронного платіжного засобу, що буде використовуватись в рамках Угоди та Договору, у тому числі для розміщення коштів та відображення операцій, здійснених з використанням електронного платіжного засобу та випускає Клієнту міжнародну платіжну картку MasterCard World терміном дії 2 (два роки) з моменту її випуску. За змістом п. 3.1. Угоди максимальний ліміту Кредитної лінії встановлюється у розмірі 200 000 грн. Згідно п. 3.2. Угоди, ліміт кредитної лінії, доступний Клієнту на момент укладання угоди становить 30 000 грн. Враховуючи, що зобов`язання Банку щодо встановлення ліміту Кредитної лінії є для нього відкличними та без ризиковими, визначення суми Кредитної лінії, що може бути доступна Клієнту, протягом строку дії відновлювальної кредитної лінії, здійснюється банком в межах встановленого Угодою максимального ліміту Кредитної лінії без будь-яких обмежень. Відповідно до п. 3.3. Угоди процентна ставка за користування коштами кредитної лінії становить 48,0000% річних. Розмір обов`язкового мінімального платежу встановлюється тарифами Банку. Дата сплати обов`язкового мінімального платежу за кредитною лінією за попередній розрахунковий період - до останнього операційного дня Платіжного періоду, який починається з дня наступного за останнім днем попереднього розрахункового періоду і закінчується на 30 день з моменту закінчення попереднього розрахункового періоду. Про суму коштів, які складають обов`язковий щомісячний платіж, Банк щомісячно інформуватиме Клієнта за допомогою смс-повідомлення, що надсилається на абонентський номер клієнта, вказаний ним в заяві на приєднання. 19.12.2023 року між ПАТ «Ідея Банк» та ТОВ «Оптіма Факторинг» було укладено договір факторингу №19/12-2023, за яким первісний кредитор відступив ТОВ «Оптіма Факторинг» за плату право грошової вимоги до [PERSON] за зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору № С02.203.74460 від 21.06.2016 року. 22.12.2023 року між ТОВ «Оптіма Факторинг» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» було укладено договір факторингу №22/12-2023, за яким первісний кредитор відступив позивачу за плату право грошової вимоги до [PERSON] за зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору № С02.203.74460 від 21.06.2016 року. Відповідно до п.2.1 Договору факторингу ТОВ «Оптіма Факторинг» відступає ТОВ «ФК «Профіт Капітал», а ТОВ «ФК «Профіт Капітал» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Оптіма Факторинг» за плату та на умовах визначених Договором факторингу. Права вимоги як клієнт відступає фактору за цим Договором, відступаються (передаються) в розмірі заборгованості боржників перед ТОВ «Оптіма Факторинг», та визначені в друкованому реєстрі боржників, що підписується сторонами та в реєстрі боржників в електронному вигляді. Відповідно п. 3.2 Договору передбачена загальна сума фінансування після відступлення прав вимог становить 11776112,00 грн. Суд вважає, що враховуючи умови угоди від 21.06.2016 року неналежними є підстави позовної заяви, що Банк на виконання умов Договору кредиту надав Позичальнику грошові кошти у сумі 30000 грн., строком до 21.06.2024 року. Відповідні умови (крім терміну дії картки 2 роки з моменту її випуску, що передбачено в п. 2. Угоди) сторонами не погоджувались. Також, позивач не надав і матеріали справи не містять докази, щодо випуску Клієнту міжнародної платіжну картку MasterCard World терміном дії 2 (два роки) з моменту її випуску (умова щодо її випуску передбачена п. 2 Угоди). З наданого позивачем до матеріалів справи довідки - повідомлення, датою складення 21.6.2016 між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] вбачається погодження між сторонами детального розпису сукупної вартості кредиту та реальної процентної ставки, зокрема: -Валюта кредиту гривня Сума кредиту 30 000 грн. -Термін користування кредитом 12 місяців (в той час як умовами п. 2 Угоди передбачений строк 2 роки користування кредитною картою, а в позовній заяві зазначений строк користування кредитними коштами до 21.06.2024 року). -Погашення основної суми кредиту щомісячно. -Сума щомісячного платежу - 1066 грн. -Термін внесення щомісячного платежу до 30 числа місяця, наступного за розрахунковим місяцем. Орієнтовна реальна процентна ставка річних 58,70% (в той час, як умовами п.3.3. угоди передбачено - 48,000% річних). - Абсолютне значення подорожчання кредиту в рік 2736 грн. Відповідно до наявної в матеріалах справи виписки сформованої за період з 21.06.2016 по 19.12.2023 року виконання банківських операцій зі збільшення кредитного ліміту до суми 200 000 не вбачається. З аналітичних відомостей облікованих у виписці можна зробити висновок, що відповідач використовував кошти, а також вносив їх на погашення заборгованості. За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В додатках до позовної заяви на «підтвердження заборгованості відповідача» позивачем надано довідку розрахунок заборгованості за кредитним договором №С02.203.74460 від 21.06.2016 року станом на 19.12.2023 року, який в розумінні ст. 81 ЦПК України не є належними доказами у справі та не підтверджує надання банківських послуг у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку., а також використання «кредитних» коштів відповідачем. Також, із змісту підстав та предмету позову позивач вважає, що з відповідача за «кредитним договором» №С02.203.74460 від 21.06.2016 року підлягають стягненню 26983,70 грн. сума заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками. Відповідний розрахунок сум заборгованості за відсотками позивачем не обґрунтований, зокрема яка із ставок застосована останнім чи ставка річних 48,000 % (п. 3.3. Угоди №С02.203.74460 від 21.06.2016 року про відкриття кредитної лінії та обслуговування Кредитної карти) чи 58,7% річних (як передбачено в довідці повідомленні від 21.06.2016 року детального розпису сукупної вартості кредиту та реальної процентної ставки). Крім того, в наданій позивачем виписки від 19.12.2023 сума зазначена в графі дебет дорівнює сумі, яка зазначена в графі кредит, 131\~057,45 грн. Окремо суд вважає, що зазначення в позовній заяві, щодо розрахунків відсотків відповідно до тарифів Банку, які розміщені на сайті Банку з якими Клієнт «ознайомлений» не може вважатися належними фактом ознайомлення відповідача з «ДКБО, Тарифами Банку та іншими умовами обслуговування, які оприлюднені на Інтернет сторінці банку www.ideabank.ua (і як наслідок нарахування заборгованості за несплаченими відсотками у розмірі 26983,70 грн.). Відповідно до правової позиції викладеної в Постанові Великої Палати Верховного суду від 03 липня 2019 року по справі № 342/180/17 «надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Аналогічного висновку з тих самих правовідносин дійшов Верховний Суд, який у постанові від 21.02.2018 року, ухваленій у цивільній справі №203/5497/13-ц (провадження №61-1391св18), постанові від 05.03.2018 року, ухваленій у цивільній справі №192/156/17 (провадження №61-2109св18). Також, Верховний Суд України в постанові від 22 березня 2017 року у справі № 6- 2320цс16, висловив правову позицію, що суд не встановив наявності належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника, та відповідно, чи брав на себе зобов`язання відповідач зі сплати винагороди та неустойки в разі порушення зобов`язання з повернення кредиту, чи в межах позовної давності позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. За таких обставин суд прийшов до висновку, що в межах справи позивач не надав належних і допустимих доказів, які б доводили логічний зв`язок із Угодою №С02.203.74460 від 21.06.2016 року про відкриття Кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки, довідкою повідомленням щодо детального розпису сукупної вартості кредиту та реальної процентної ставки, та Тарифами Банку та іншими умовами обслуговування, які оприлюднені на Інтернет сторінці банку www.ideabank.ua, а тому у позові слід відмовити. Згідно\~ст. 141 ЦПК України, судові витрати залишити по фактично понесеним сторонами.

Outcome: dismissed