Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в якому просить стягнути з [PERSON] суму боргу в розмірі 480\~000 доларів США, що еквівалентно 17552928 грн. та 3% річних в розмірі 3156 доларів США, що еквівалентно 115410 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що між ним та відповідачем 01.10.2021 року було укладено договір позики, згідно з умовами якого відповідач отримав у боргу грошову суму в розмірі 480000 доларів США із строком повернення до 01.04.2023 року. Позивач вказує, що у визначену борговою розпискою дату відповідач грошові кошти не повернув, а тому позивач змушений звернутись до суду з позовом. Представник позивача надала заяву в якій просить розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач правом на подання відзиву не скористався, в судове засідання не з`явився. Дослідивши матеріали справи, давши оцінку доказам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ч.2\~ст.1047 ЦК України\~на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1\~ст.1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом досліджено розписку від 01.04.2023 року згідно якої відповідач отримав від позивача позику в розмірі 480 000 доларів США, зобов`язувався повернути борг до 01 квітня 2023 року. Згідно з роз`ясненнями пункту 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин», у разі, якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд в резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів в іноземній валюті, що відповідає вимогам ч.3ст.533 ЦК України. Частиною другоюстатті 533 ЦК Українивстановлено, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.Сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом Національного банку України, встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не передбачений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Ця норма кореспондується із приписами статті 524 ЦК України,згідно з якими зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України\~гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Тобто виконання зобов`язання у гривнях з урахуванням еквівалента іноземної валюти можливе лише у разі якщо сторони узгодили це у договорі. За такого з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума боргу в розмірі 480\~000 доларів США, що еквівалентно 17\~552 928 грн.(станом на 22.06.2023 року) Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 3 % річних за борговою розпискою від 01.10.2021 року в розмірі 3156 доларів США. Відповідно до ч. 2\~ст. 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З розрахунку позивача вбачається, що останній здійснив їх нарахування за період з 02.04.2023 року по 21.06.2023 року. Відповідно до пункту 18 Прикінцевих таПерехідних положеньЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-IX, в Україні введено воєнний стан з 05 год. 30 хв. 24.02.2022, який неодноразово продовжувався та діє на теперішній час. Позивачем не враховано вищевказаних перехідних положень ЦК України та протиправно здійснено розрахунок 3% річних за період з 02.04.2023 року по 21.06.2023 року, тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Отже, судом встановлено, що сторони уклали договір позики грошових коштів. Відповідач зобов`язання щодо повернення коштів, взятих в позику не виконав в повному обсязі, та на сьогоднішній день існує заборгованість. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору в розмірі 13420 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved