Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-11 00:00:00

У червні 2024р. заявниця [PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з вказаною заявою, заінтересована особа: Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якій просила суд: - встановити факт спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу заявниці [PERSON] , з [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , починаючи з 1994р. по [INFO] (день смерті останнього). Свою заяву, заявниця обґрунтовувала тим, що [INFO] помер [PERSON] , з яким вона перебувала у фактичних шлюбних стосунках, проживали однією сім`єю і вела спільний бюджет з 1994р. по день смерті останнього [INFO] . Після смерті [PERSON] , він був похований у місті родинного поховання право на поховання в якому мають родичі відповідно до ст. 26 Закону України «Про поховання та похоронну справу». Однак, заявниці було відмовлено у видачі відповідного свідоцтва про поховання, в силу того, що вона з померлим [PERSON] не є родичами, у зв`язку з чим заявниця звернулася до суду з вказаною заявою, про встановлення факту, що має юридичне значення. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 07 червня 2024р. вказану заяву залишено без руху. 14 червня 2024р. на адресу суду надійшла заява про усунення недоліків (уточнена заява), в якій заявниця зазначила, що встановлення факту проживання із чоловіком однією сім`єю без реєстрації шлюбу необхідно їй для того, щоб реалізувати своє право на безперешкодне проживання у квартирі, де заявниця та чоловік проживали останні двадцять років, відтак це буде мати юридичне значення для заявниці. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 20 червня 2024р. було відмовлено у відкритті провадження за заявою [PERSON] , заінтересована особа: Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ), про встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. Постановою Київського апеляційного суду від 28 листопада 2024р. задоволено апеляційну скаргу [PERSON] , ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 20 червня 2024р. - скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 17 січня 2025р. відкрито провадження у справі за заявою [PERSON] , заінтересована особа: Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ), про встановлення факту проживання однією сім`єю, як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. Призначено справу до судового розгляду в порядку окремого провадження. 11 березня 2025р. на адресу суду надійшла заява сторони заявника про уточнення заявлених вимог, в якій заявниця просила суд: - встановити факт проживання заявниці [PERSON] з [PERSON] однією сім`єю без реєстрацію шлюбу з 01 січня 2004р. по [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . В судовому засіданні представник заявниці, подану заяву підтримала і просила суд її задовольнити, з підстав наведених в ній, наголошуючи, що після розірвання шлюбу між заявницею та її колишнім чоловіком [PERSON] , вони продовжували разом проживати, однією сім`єю, при цьому заявниця здійснювала догляд за своїм колишнім чоловіком, який мав вади здоров`я. Заінтересована особа: Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ), про час та місце розгляду справи було повідомлене в установленому законом порядку, свого представника до суду не направило, поважності причин неявки не повідомило. Допитана в судовому засіданні, в якості свідка [PERSON] , суду пояснила, що померлий [PERSON] був її братом, а заявниця [PERSON] , колишньою невісткою. Свідку відомо, що після розірвання шлюбу, подружжя « [PERSON] » продовжувало проживати разом, вести спільне господарство. За станом здоров`я, померлий [PERSON] потребував допомогу яку йому особисто надавала його колишня дружина [PERSON] . Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що її чоловік та померлий [PERSON] були рідними братами, а тому вона знайома з заявницею, так і з її колишнім померлим чоловіком. Свідок повідомила, що заявниця, її колишній чоловік та донька, син і онук проживали разом в одній квартирі. Померлий [PERSON] фактично втратив зір, у зв`язку з чим йому була надана група інвалідності, і потребував сторонньої допомоги, яку йому постійно надавала заявниця та їх спільні діти. В силу положень ст. ст. 211, 223 ЦПК України, суд вважає, за можливе продовжити розгляд справи у відсутність представника заінтересованої особи. Суд, заслухавши пояснення представника заявника, допитавши свідків, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, вважає, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, і це встановлено судом, що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 13 грудня 2021р. серія [NUMBER] . В період часу з 14 березня 1970р. по 17 травня 1994р. [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з заявницею [PERSON] . Судом встановлено, на підставі пояснень, допитаних в судовому засіданні свідків, що заявниця після розірвання шлюбу в 1994р. фактично проживала однією сім`єю з померлим [PERSON] та їх спільними дітьми за адресою: [ADDRESS] ; вели спільне господарство в період часу з травня 1994р. по день смерті останнього [INFO] . При цьому судом встановлено, що за станом здоров`я (втрата зору) [PERSON] потребував допомогу, яку йому надавала заявниця. Зі змісту поданої заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, шлюб заявницею та її покійним чоловіком не був зареєстрований повторно, оскільки, як зазначала заявниця, хвороба [PERSON] вплину на їх плани повторно зареєструвати шлюб. За час проживання однією сім`єю вони вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, [PERSON] здійснювала догляд за [PERSON] , так як відповідно до довідки до акту огляду МСЕК №010107 від 27 травня 2009р., останньому було встановлено І групу інвалідності, та зазначено, що останній потребує постійного стороннього догляду. З матеріалів справи вбачається та це встановлено судом, факт проживання заявниці [PERSON] разом з [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу, що підтверджується довідкою від 14 лютого 20205р., виданою Керуючою компанією з обслуговування житлового фонду Шевченківського району міста Києва. Факт спільного проживання [PERSON] з [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу та ведення ними спільного господарства підтверджується також, допитаними в судовому засіданні свідками: [PERSON] , [PERSON] . Зазначені свідки надали суду покази щодо спільного проживання заявниці з [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу, з 1994р. по день смерті останнього [INFO] , ведення спільного господарства ними, надання один одному необхідної допомоги, здійснення прав та обов`язків притаманних подружжю та факт проживання спільно за адресою: [ADDRESS] Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 21 Постанови «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008р., при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкритті спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч.2 ст. 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають і пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний термін повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживають однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцями, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. За приписами ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999р. № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т. п. Згідно з ч. 1, 2 ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що вимоги заявниці про встановлення факту, що має юридичне значення обґрунтовані, доведені та підлягають частковому задоволенню, а саме, слід встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу [PERSON] з [PERSON] з 01 січня 2004р. по день смерті [PERSON] - [INFO] .

Outcome: partial