Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-16 00:00:00

У вересні 2024 року позивач в особі свого представника адвоката Возного М.В. звернулася з позовом про розірвання шлюбу, укладеного 20 липня 2024 року між нею і [PERSON] в Ірпінському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 431. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сімейні відносини з відповідачем не склалися через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на шлюб і сім`ю. В серпні 2024 року шлюбні відносини між ними були припинені, проживають окремо, мають окремий бюджет. Дітей не мають. У зв`язку з наведеним позивач просить шлюб між нею і відповідачем розірвати. Після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 16 грудня 2024 року у справі було відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. Сторони у судове засідання не з`явилися. Представником позивача адвокатом Возним М.В. 15.03.2025 через систему «Електронний суд» була подана заява, в якій зазначено, що позивач підтримує свої вимоги та просить їх задовольнити, справу розглянути у відсутність позивача та її представника. Відповідач повідомлявся про час і місце розгляду справи, відзив на позов не надав. причину неявки не повідомив, тому судом проведений заочний розгляд справи, яка вирішується на підставі наявних даних та доказів у відсутність відповідача. Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне: Судом установлено, що 20 липня 2024 року в Ірпінському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) був зареєстрований шлюб між [PERSON] і [PERSON] , про що складений актовий запис № 431. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] ». Сторони спільних дітей не мають. Як убачається з позовної заяви, сторони припинили шлюбні відносини, проживають окремо, позивач примиритися з відповідачем не бажає. У заяві від 15.03.2025 позивач в особі свого представника наполягає на розірванні шлюбу. Відповідно до статті 51 Конституції України, а також статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Статтею 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Згідно зі статтею 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають суттєве значення. Виходячи з взаємовідносин між сторонами, причин позову про розірвання шлюбу, викладених у позовній заяві, всіх обставини життя сторін, зокрема нетривалості шлюбу, відсутності спільних дітей, припинення сторонами шлюбних відносин і небажання зберегти шлюб, суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. Відповідно до статті 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи, що позивач у своєму позові просила залишити їй прізвище, прийняте у зв`язку з реєстрацією шлюбу, після розірвання шлюбу прізвище дружині слід залишити « [PERSON] ». При зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп. Оскільки позов задоволено, відповідно до статті 141 ЦПК України вказані витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved