Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-11 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернувся в суд із позовом до приватного нотаріуса Косівського районного нотаріального округу, Тонюк Марини Миколаївни про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, мотивуючи тим, що [INFO] померла його мати - [PERSON] . Про що свідчить актовий запис №46 зроблений в Книзі реєстрації смертей 25 травня 2021 року Виконавчим комітетом Космацької сільської ради Косівського району Івано-Франківської області. Мати [PERSON] до дня смерті проживала у належному їй будинку [ADDRESS] . Заповіту на це майно не залишила. Спадкоємцем за законом першої черги являється тільки позивач. З дня смерті матері позивач вступив у фактичне управління та володіння спадковим майном, а саме веде догляд за житловим будинком. Відразу після смерті матері, позивач не звертався про оголошення спадщини та оформлення спадкових прав, оскільки фактично прийняв спадщину тому, що користувався даним будинком та обробляв земельну ділянку, а також в зв`язку з незнанням порядку прийняття спадщини та тяжким матеріальним становищем. Однак, при зверненні в нотаріальну контору із питанням переоформлення права на успадковане майно, що за життя належало матері, йому надано роз`яснення та рекомендовано звернутися із відповідним позовом в суд про продовження строку для подання заяви про прийняття спадщини. У зв`язку із чим звернувся до суду та просить позов задоволити. Позивач в судове засідання не з`явився, подав суду заяву із клопотанням про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задоволити. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, що не перешкоджає розгляду справи по суті. Суд, вивчивши матеріали справи вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: Як встановлено в судовому засіданні мати позивача в справі [PERSON] [PERSON] померла [INFO] підтвердженням чого є долучене до матеріалів справи свідоцтво про смерть а.с.3. Факт родинних відносин позивача в справі, [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] ніким не оспорюється та не підлягає доказуванню. Як вбачається із долученої до матеріалів справи копії паспорта гр. України,(а.с.9) позивач в справі, [PERSON] [INFO] народилась в с. Космач, Косівського району, Івано-Франківської області. Із долученого до матеріалів справи копії Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть (а.с.3) вбачається, що мати позивача, [PERSON] померла [INFO] про що свідчить актовий запис №46 зроблений в Книзі реєстрації смертей 25 травня 2021 року Виконавчим комітетом Космацької сільської ради Косівського району Івано-Франківської області(а.с.3). За своє життя матір позивача [PERSON] проживала у належному їй будинку [ADDRESS] . Заповіту на це майно не залишила., що підтверджується довідкою виданою Космацькою сільською радою (а.с.5). Відразу після смерті матері , позивач не звертався про оголошення до спадщини та оформлення спадкових прав, оскільки фактично прийняв спадщину тому, що користувався даним будинком та обробляв земельну ділянку, а також в зв`язку з незнанням порядку прийняття спадщини та тяжким матеріальним становищем. Однак, при зверненні в нотаріальну контору із питанням переоформлення права на успадковане майно, що за життя належало матері, позивачеві надано роз`яснення (а.с.7,8) рекомендовано звернутися із відповідним позовом в суд про продовження строку для подання заяви про прийняття спадщини. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (частина перша та друга статті 1220 ЦК України). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до положень частини першої, третьої та п`ятої статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Фактичний вступ в управління або володіння будь-якою частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадкової маси. Таким чином, в наслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини. Прийняття спадщини - це не обов`язок спадкоємців, а їх право. Частиною першою та другою статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України). Наслідки пропуску строку для прийняття спадщини визначені статтею 1272 ЦК України. Відповідно до частини першої статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (частина третя статті 1272 ЦК України). Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" судам роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами\~пропуску\~строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини кожної справи. Таким чином, перевіривши доводи позовної заяви, суд доходить висновку, про поважність причин пропуску [PERSON] строку для подання заяви про прийняття спадщини. А відтак позов підлягає до задоволення, з визначенням додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. На підставі\~викладеного ст.ст.\~15,\~1216-1218,\~1220,\~1268-1270,\~1272\~ЦК України,\~ та

Outcome: approved