Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-05 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду із зазначеною заявою, в якій просить встановити факт, що [PERSON] самостійно виховує та утримує сина [PERSON] , [INFO] . Вимоги мотивовані тим, що він є батьком сина [PERSON] . Вказує, що в довтні 2023 року через військові дії заявник з [PERSON] та сином вирішили переїхати до Берліну, Німеччина. Зазначає, що спальне проживання у Німеччині стало нестерпним та після того, як 05.05.202 4року мати спільного сина після чергового скандалу застосувала фізичну силу до сина, заявник вважає що [PERSON] становить небезпеку для сина [PERSON] . У зв`язку з цим він прийняв рішення про повернення його з сином до України. На даний час спільна дитина проживає із батьком за адресою: [ADDRESS] . Мати дитини участі у вихаванні та утриманні спільного сина не приймає. Встановлення факту самостійного виховання та утримання дити, заявнику необхідне для отримання соціальної допомоги як батьку, що самостійно виховує дитину. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 29.07.2024 року у справі відкрито провадження. Заявник в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав повністю з мотивів, наведених в поданій заяві. Представник заявника [PERSON] в судовому засіданні вимоги заяви підтримала та просила задовольнити. Заінтересовані особи в судове засідання не з`явились, про дату та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Від [PERSON] надійшли пояснення до суду, в яких остання визнає факт самостійного виховання та утримання їх спільної дитини із заявником, вказує, що має матеріальні проблеми, остання не має власного житла, а тому не спроможна утримавути спільного сина. Допитаний свідок [PERSON] в судовому засіданні суду пояснив, що є другом заявника, після прихзді з [PERSON] виховує батько. Заслухавши учасників процесу, які беруть участь у справі, допитавши свідка, дослідивши письмові докази, суд зазначає наступне. Судом встановлено, що заявник [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . Факт, який просить встановити [PERSON] , є юридичним, оскільки від його встановлення залежить виникнення особистих прав заявника та можливість безперешкодної реалізації його особистих прав. Встановлення факту перебування неповнолітньої дитини на особистому вихованні і утриманні заявника потрібно з метою захисту прав та інтересів його дитини та прав заявника як батька. Чинним законодавством не передбачений інший порядок його встановлення, він не пов`язаний з вирішенням спору про право. Як вбачається з акта про фактичне проживання осіб від 24.06.2024 року складеного мешканцями будинку [ADDRESS] , [PERSON] та його син [PERSON] , 2023 р.н. проживають за адресою: [ADDRESS] . Заявник [PERSON] звернувся до начальнику Святошинського управління поліції ГУНП у місті Києві з заявою про вчинення кримінального правопорушення, в якій вказує, що в діях [PERSON] , вбачається склад кримінальних правопорушень, які передбачені ст. 126-1 КК України, а саме домашнє насильство, тобто уисне систематичне вчинення фізичного, психологічного насильства щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних або близьких відносинах, що призовдить до фізичних або психологічних страждань, розладів здоров`я, втрати працездатності, емоційної заледності або погіршення якості життя потерпілої особи та ч. 1 ст. 129 КК України, а саме погроз вбивством та ч. 1 ст. 126 умисне завдання удару, побоїв або вчинення інших насильницьких дій. Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 01.07.2024 року у справі №759/13151/24 скаргу [PERSON] задоволено, зобов`язано уповноважених осіб Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві внести відомості за заявою [PERSON] про вчинення кримінального правопорушення від 04.06.2024 року до ЄРДР. Як вбачається з відповіді Державної прикордонної служби України від 15.01.2025 року [PERSON] з 02.01.2025 року виїхала з України та станом на дату відповіді не поверталась. Згідно пояснень [PERSON] поданих до суду 19.08.2024 року, остання зазначає, що бажає й надалі проживати у Німеччині. Відповідно до ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. При цьому, згідно зі ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Статтею 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.12.1991 року у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно із ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Відповідно до ст. 157 Сімейного Кодексу України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. Згідно ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено та не заперечувається [PERSON] , те, що малолітній [PERSON] ,, [INFO] проживає зі своїм батьком в Україні, який створив всі умови для проживання дитини, здійснює опіку над ним, доглядає та піклується про його стан здоров`я. Дитина проживає окремо від матері. З урахуванням зазначеного, на підставі досліджених доказів, суд дійшов висновку, що заява [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved