Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-12 00:00:00

[PERSON] , через свого представника адвоката Сивенко В.М., звернувся до суду з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «СУМИХІМПРОМ» (далі відповідач), і просить: стягнути на його користь заборгованість по заробітній платі станом на 10.02.2025 в сумі 81929,06 грн.; стягнути на його користь середній заробіток за період з 19.11.2024 по 14.02.2025 у розмірі 67425 грн. Свої вимоги мотивує тим, що у період з 02.02.2015 по 19.11.2024 знаходився у трудових відносинах з відповідачем. Відповідачем нараховано, але не виплачено заробітну плату станом на 10.02.2025 в сумі 81929,06 грн. 19.11.2024 був звільнений з посади начальника аналітично-технічного відділу, однак в день звільнення відповідач не здійснив виплату належних коштів. У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у зазначені строки, підприємство повинно виплатити середній заробіток за весь час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку. Зазначає, що його середньоденна заробітна плата становить 1087,50 грн., затримка виплати заробітної плати до звернення до суду становить 62 робочих дні, середньоденний заробіток, що підлягає стягненню становить 67425 грн. 24.02.2025 ухвалою судді Ковпаківського районного суду м. Суми відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників. 11.03.2025 відповідачем подано відзив на позовну заяву, згідно якого просить у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Свої заперечення мотивує тим, що [PERSON] був звільнений з посади 19.11.2024 та того ж числа був ознайомлений з наказом та повідомленням про суми, які нараховані та належать до виплати по заробітній платі. Сума заробітної плати, що належить до виплати позивачу складає 81929,06 грн. Станом на 01.01.2025 на підприємстві працює 2423 особи, а заборгованість по заробітній платі складає 98 млн. 644,6 тис. грн., що підтверджується формою № 3- борг (затверджена наказом Держстату від 25.06.2021 № 136), яка щомісячно подається підприємством до Головного Управління статистики Сумської області. У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Указом Президента України із 05.30 год. 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався і діє по теперішній час. ПАТ «СУМИХІМПРОМ» внаслідок воєнного стану, не здійснюючи господарську діяльність і, не отримуючи прибутку зобов`язане нараховувати та виплачувати заробітну плату своїм працівниками, які фактично на період простою не виконують будь-яку роботу Відповідач вважає, що стягнення на користь Позивача середнього заробітку за весь час затримки при звільненні, який є явно не співмірним із заборгованістю, поряд із задоволенням аналогічних вимог, інших позивачів - працівників ПАТ «СУМИХІМПРОМ», створить для підприємства (яке перебуває в стадії приватизації на підставі Розпорядження Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку об`єктів великої приватизації державної власності» від 16.01.2019 № 36-р та Наказ Фонду державного майна України від 08.06.2018 №765) великий майновий тягар відповідних виплат, та унеможливить виконання роботодавцем зобов`язань із виплати заробітної плати іншим працівникам, при цьому цей тягар внаслідок вимушеного простою підприємства в умовах воєнного стану може бути взагалі непосильним. У зв`язку з цим, Відповідач просить Суд врахувати вказані обставини, щодо визначення розміру середнього заробітку за весь час затримки розрахунку Позивача, виходячи із принципів розумності, справедливості та пропорційності. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, дійшов висновку, про часткове задоволення позовних вимог з таких підстав. [PERSON] перебував у трудових відносинах з ПАТ «СУМИХІМПРОМ», звільнений з 19.11.2024 за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки (а.с. 10-11). 19.11.2024 [PERSON] повідомлено про нараховану суму, яка належить йому до виплати при звільненні за власним бажанням у розмірі 81929,06 грн., що підтверджується довідкою ПАТ «СУМИХІМПРОМ» від 19.11.2024, розрахунковим листом за листопад 2024, довідкою підприємства від 10.02.2025 №92 (а.с. 19, 20, 21). Виплата заробітної плати працівнику гарантована статтею 43 Конституції України. За вимогами статті 115 КЗпП, статті 24 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів -представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але нерідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та непізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до частини 1 статті 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника. Згідно з частиною 1 статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. Судом установлено, що в день звільнення станом на 19.11.2024 відповідач не виплатив позивачу всі суми, які належали останньому в день звільнення станом у розмірі 81929,06 грн., які залишаються несплачені станом на 12.03.2025, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість із заробітної плати у розмірі 81929,06 грн. Відповідно до статті 117 КЗпП України, у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. Не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. Відповідно до пункту 5 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 (далі Порядок) основою для обчислення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з пунктом 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період. Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац другий пункту 8 Порядку). Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац третій пункту 8 Порядку). Згідно Довідки ПАТ «Сумихімпром» від 10.02.2025 №93, середньоденний заробіток позивача становить 1087,50 грн. (а.с.22). Таким чином, з урахуванням вимог статті 117 КЗпП України середній заробіток позивача за затримку розрахунку при звільненні за період з 20.11.2024 по 14.02.2025 включно становить 67425 грн. (62 дні х 1087,50 грн. = 67039,34 грн.). Згідно частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Разом з тим, суд зазначає, що відшкодування, передбачене статтею 117 КЗпП України, спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця. Загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Відповідно до частини 1 статті 9 ЦК України така спрямованість притаманна і заходу відповідальності роботодавця, передбаченому статтею 117 КЗпП України. Суд вважає, що стягнення з відповідача значної суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні є несправедливим та може унеможливити виконання роботодавцем певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати іншим працівникам, що узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду викладеними у постанові від 26.06.2019 у справі № 761/9584/15-ц. Виходячи із принципів справедливості та співмірності, враховуючи, що розмір заборгованості по заробітній платі позивача становить 81929,06 грн., за затримку виплати якої відповідач несе відповідальність згідно зі статтею 117 КЗпП України, суд вважає справедливим, пропорційним і таким, що відповідатиме обставинам цієї справи, які мають юридичне значення та наведеним вище критеріям, визначити розмір відповідальності відповідача за невиконання вимог статті 116 КЗпП України при звільненні позивача у сумі 30000 грн. Відтак, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в межах заявлених вимог у розмірі 30000 грн. З огляду на викладене, з ПАТ «СУМИХІМПРОМ» на користь [PERSON] підлягає стягненню заборгованість із заробітної плати у розмірі 81292,06 грн. та середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні у розмірі 30000 грн., з послідуючим утриманням з цієї суми податків і обов`язкових платежів, а тому позов підлягає частковому задоволенню. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частиною 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України). Позивачі -у справах про стягнення заробітної плати відповідно до статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнені від сплати судового збору. Позивачем сплачено судовий збір за вимогу про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 1211,20 грн. Зважаючи на викладене, з ПАТ «СУМИХІМПРОМ» на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 грн. за вимогу про стягнення заборгованості із заробітної плати та на користь позивача витрати по сплаті судового збору за вимогу про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 538,91 грн. (30000 грн. х 1211,20 грн. : 67425 грн.).

Outcome: partial