Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-12 00:00:00

У травні 2024 року ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» звернулося до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан», про стягнення заборгованості, в якій просило суд стягнути з відповідача заборгованість за договором про споживчий кредит № 4439148 від 20.04.2021 в розмірі 74\~460,00 грн та судові витрати по справі, які складаються зі сплати судового збору у розмірі 2\~422,40 грн та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000,00 грн. В обґрунтування заявленого позову представник позивача посилався на те, що 20.04.2021 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] був укладений договір про споживчий кредит № 4439148, згідно з умовами якого відповідач отримав 20 000,00 грн, зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. Відповідно до графіку сплати кредитних коштів платіж повернення кредиту та сплати комісії і процентів мав бути внесений відповідачем до 20.05.2021. Укладаючи кредитний договір відповідач та ТОВ «Мілоан» підписали кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Після чого, укладений кредитний договір було розміщено в особистому кабінеті відповідача, якому в свою чергу були перераховані кошти, відповідно до умов п.2.1 кредитного договору шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної картки позичальника, що підтверджується платіжним дорученням на користь відповідача від ТОВ «Мілоан». ТОВ «Мілоан» умови кредитного договору виконало у повному обсязі, надавши відповідачу кредит у визначеному вище розмірі. 13.09.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» був укладений договір відступлення прав вимоги № 07Т, в тому числі відбулося відступлення прав вимог за договором про споживчий кредит № 4439148 від 20.04.2021, що укладений між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] . Суми та розрахунки заборгованості за договором про споживчий кредит № 4439148 від 20.04.2021 було передано позивачу від первинного кредитора ТОВ «Мілоан» згідно договору відступлення прав вимоги №07Т від 13.09.2021. Сума заборгованості відповідача становить 74\~460,00 грн, яка складається з наступного: 20 000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 54\~460,00 грн - заборгованість за відсотками. Відповідачу було надіслано письмову претензію про погашення кредитної заборгованості, однак, відповідач не виконав свого обов`язку щодо повернення наданих йому кредитних коштів, що й стало підставою звернення до суду. Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 30 травня 2024 року цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан», про стягнення заборгованості передано за підсудністю на розгляд до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області. Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 жовтня 2024 року відкрито провадження по справі у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У порядку ст. 178 ЦПК України, відповідач не скористався своїм правом щодо подачі відзиву на позовну заяву. Представник позивача до суду не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, не повідомив суд про причини не явки, хоча був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, заяву про розгляд справи за його відсутності суду не надав. Відомостей про неможливість з`явитися у судове засідання відповідач суду не надав. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, не повідомив суд про причини не явки, був належним чином повідомлений про розгляд справи. Суд, на підставі ст. 281 ЦПК України, ухвалив розглядати справу заочно. Суд повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до наступного висновку. 20.04.2021 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 4439148, відповідно до якого відповідачу надано кредит у розмірі 20 000,00 грн строком на 30 днів до 20.05.2021, зі сплатою відсотків 0,01% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, що складає 60,00 грн, та 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (стандартна (базова) процентна ставка). Приймаючи умови кредитного договору, клієнт підтверджує, що він ознайомлений з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Договір підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до платіжного доручення № 44289521 від 20.04.2021, ТОВ «Мілоан» перерахувало [PERSON] грошові кошти у розмірі 20 000,00 грн відповідно до кредитного договору № 4439148. 13 вересня 2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» укладено договір факторингу №07Т, і останній став новим кредитором та отримав право вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором. Відповідно до Витягу з реєстру боржників до договору факторингу №07Т від 13 вересня 2021 року, ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло право вимоги за договором про споживчий кредит № 4439148 від 20.04.2021, боржник [PERSON] , заборгованість за кредитним договором становить 74\~460,00 грн, яка складається з наступного: 20 000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 54\~460,00 грн - заборгованість за відсотками. З розрахунку заборгованості за договором про споживчий кредит № 4439148 від 20.04.2021 вбачається, що станом на 20 лютого 2024 року заборгованість за кредитним договором становить 74\~460,00 грн, яка складається з наступного: 20 000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 54\~460,00 грн - заборгованість за відсотками. З приводу порядку укладання кредитного договору суд зазначає, що вказаний договір було укладено в електронній формі в особистому кабінеті, внаслідок отримання відповіді про прийняття пропозиції про укладання цього договору (акцепт), яку було надано позичальником шляхом відправлення кредитодавцю електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилався кредитодавцем електронним повідомленням (смс- повідомлення) на мобільний телефонний номер (фінансовий номер) позичальника, а позичальник використовуючи одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) у вигляді CMC коду здійснив підписання договору, пропозиції про його укладення (акцепт), шляхом введення отриманого одноразового ідентифікатору у спеціально відведене віконце на сайті кредитодавця. Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону є оригіналом такого документа. Відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами. Згідно ч. 3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Зважаючи на вищевикладене суд приходить до висновку, що договір про споживчий кредит № 4439148 від 20.04.2021, укладений у спосіб визначений чинним законодавством України з повним дотриманням вимог щодо їх укладення із зазначенням умов, які жодним чином не порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», порядок надання та повнота наданої інформації відповідають вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Згідно ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно приписів статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином та в строк відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 1054 ЦК України, передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до\~ст. 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ч. 1\~ст. 513 ЦК України\~правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Відповідно до\~ст. 514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд вважає, що позов є обґрунтованим, оскільки встановлено, що дійсно відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання за кредитним договором. Відповідачем доказів про повернення наданих грошових коштів як первісному кредитору, так і наступному, за кредитним договором, суду не надано. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача доведені матеріалами справи, обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі. Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Щодо розподілу судових витрат, слід зазначити наступне. За правилами ч. 1, п. 1 ч. 2ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову - на відповідача. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3ст. 133 ЦПК України). Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до квитанції № 8905-7467-5039-6603 від 02.05.2024 позивач, за подачу позовної заяви, сплатив судовий збір у розмірі 2\~422,40 грн, який і підлягає стягненню з відповідача. Крім того, на підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано копії договору №42649746 про надання правової допомоги від 11 грудня 2023 року, який укладений між ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» та АБ «Анастасії Міньковської»; детального опису робіт (наданих послуг) від 11 грудня 2023 року; додаткової угоди №003664004815 до договору №42649746 про надання правової допомоги від 11 грудня 2023 року; акту про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг), яким визначено вартість години роботи адвоката, детальним переліком проведеної роботи з кількістю витраченого на надану правову допомогу часу, актом прийняття виконаних робіт, на загальну суму 6\~000,00 грн.\~ Враховуючи складність справи, з урахуванням виконаної адвокатом роботи та витраченого часу на надання правничої допомоги, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності юридичних витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, ціни позову у даній справі та значення справи для сторін, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000,00 грн.

Outcome: approved