Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-04 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Позивач [PERSON] , жителька [ADDRESS] , звернулася в суд з позовом до [PERSON] , жительки [ADDRESS] , в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивовані тим, що\~\~житловий\~ будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по [ADDRESS] належав колгоспному двору, головою якого був батько позивача - [PERSON] , що доводиться свідоцтвом на право особистої власності на жилий будинок від 14.02.1990. Інформацією, наданою 28.05.2024\~ ОКП «Коломийське МБТІ» доводиться, що за архівними даними ОКП «Коломийське МБТІ» нерухоме майно, яке знаходиться по [ADDRESS] , належало голові колгоспного двору [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого Городенківським РВК 14.02.1990\~ на підставі рішення цього ж виконкому №246 від 13.12.1989, реєстровий №46.\~ Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 19.11.2024\~право власності на житлове господарство по [ADDRESS] не зареєстроване. Для будівництва та обслуговування житлового будинку по [ADDRESS] [PERSON] була виділена земельна ділянка площею 0,25 га, що доводиться Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. У відповідності до технічного паспорта, виготовленого техніком-інвентаризатором [PERSON] \~ житлове господарство складається з житлового будинку, позначеного на схемі в технічному паспорті літерою «А», господарських будівель і споруд. Відповідно до звіту про оцінку ЕТВО «Придністров`я» ринкова вартість\~ житлового господарства по [ADDRESS] становить\~255 000\~грн. [PERSON] помер [INFO] , що стверджується\~ свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] \~від 12.06.2023\~року, актовий запис № 312.\~ 30.09.2022\~ [PERSON] склав на користь позивача заповіт, яким розпорядив їй все своє майно, де б воно не знаходилося та з чого б не складалося, все, на що він за законом матиме право. Заповіт посвідчений секретарем виконавчого комітету Чернелицької селищної ради Коломийського району та зареєстрований у реєстрі за №71. З метою реалізації своїх спадкових прав, позивач звернулася до\~ Городенківської державної нотаріальної контори, де була заведена спадкова справа. З постанови державного нотаріуса Городенківської ДНК\~ від 15.06.2024\~ про відмову у вчиненні нотаріальної дії вбачається, що\~ нотаріус відмовила\~ позивачу у видачі документів на\~ спадщину за заповітом на житлове господарство через реєстрацію спадкового житлового господарства, як колгоспного двору.\~\~З Інформації ОКП «Коломийське МБТІ» вбачається, що спадкове житлове господарство було зареєстроване як колгоспний двір. Згідно довідки Копачинецького старостинського округу №45 від 22.02.2024, у житловому будинку за адресою [ADDRESS] станом на 15.04.1991\~\~ були зареєстровані та проживали [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Наведене підтверджується засвідченою належним чином фотокопією погосподарської книги Копачинської сільської ради за\~1991-1995\~роки. Ніхто з вище перелічених осіб не звертався за виділом свої частки у колгоспному дворі. Згідно довідки Копачинського старостинського округу №264 від 06.11.2024\~ у житловому будинку за адресою [ADDRESS] станом на день смерті [PERSON] \~ були зареєстровані його дружина [PERSON] , донька [PERSON] та її сім`я. Отже, у відповідності до\~ приписів ст.1268\~ЦК України, позивач прийняла спадщину за заповітом. Спадкове житлове господарство обліковувалося як колгоспний двір та належало батькові позивача. Після смерті [PERSON] , позивач подала в Городенківську державну нотаріальну контору заяву, якою прийняла спадщину. [PERSON] подала заяву про відмову від спадщини. Однак оформити свідоцтво про право на спадщину на житлове господарство в нотаріальній конторі за заповітом позивач не може через його реєстрацію, як колгоспного двору. Досудове \~врегулювання спору в даному випадку неможливе. 20\~грудня 2024\~року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами в порядку спадкування за заповітом. Справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання в справі призначено на \~16 січня 2025 р. о 09.15 год. у приміщенні Городенківського районного суду Івано-Франківської області (вул. Героїв Євромайдану, 7 м.Городенка Івано-Франківської області, зал судових засідань № 2). Витребувано від Городенківської державної нотаріальної контори Коломийського району Івано-Франківської області, у строк до \~16 січня 2025 р. належним чином завірену копію спадкової справи, заведену після смерті [PERSON] , який помер [INFO] в с. Копачинці Коломийського району Івано-Франківської області, Витяг зі Спадкового реєстру щодо спадкової справи та заповітів даного спадкодавця. У разі відсутності спадкової справи, надати відомості про її відсутність. Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду на розгляд судді Федів Л.М. передано матеріали справи за зустрічною позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на 1/3 частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по [ADDRESS] . Зустрічна позовна заява мотивована тим, що \~житловий\~ будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по [ADDRESS] належав колгоспному двору, головою якого був [PERSON] , що доводиться свідоцтвом на право особистої власності на жилий будинок від 14.02.1990. Інформацією, наданою 28.05.2024\~ ОКП «Коломийське МБТІ» доводиться, що за архівними даними ОКП «Коломийське МБТІ» нерухоме майно, яке знаходиться по [ADDRESS] , належало голові колгоспного двору [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого Городенківським РВК 14.02.1990\~року на підставі рішення цього ж виконкому №246 від 13.12.1989\~року, реєстровий №46.\~Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 19.11.2024\~ право власності на житлове господарство по [ADDRESS] не зареєстроване. Для будівництва та обслуговування житлового будинку по [ADDRESS] [PERSON] була виділена земельна ділянка площею 0,25 га, що доводиться Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Колгоспний двір був припинений 15 квітня\~1991\~року, коли відповідно до Постанови Верховної Ради Української РСР від 26 березня\~1991\~року\~\~№ 885-ХІІ був введений в дію Закон України «Про власність».\~\~\~\~Пленум Верховного Суду України у постанові від 22.12.1995\~року № 20\~«Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз`яснив, що положення статей 17, 18 Закону України «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15.04.1991\~року). Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня\~1991\~року не втратили права на частку в його майні. Згідно довідки Копачинецького старостинського округу №45 від 22.02.2024\~ у житловому будинку за адресою [ADDRESS] станом на 15.04.1991\~\~ були зареєстровані та проживали [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Наведене підтверджується засвідченою належним чином фотокопією погосподарської книги Копачинської сільської ради за\~1991-1995\~роки. Оскільки станом на 15.04.1991\~\~ у житловому госпдарстві проживали 3\~ члени колгоспного двору, частки яких є рівними, то кожному з них належить, відповідно по\~ 1/3. Спадкодавець [PERSON] належну йому 1/3 частку колгоспного двору заповітом розпорядив доньці [PERSON] , яка, згідно приписів ст.1268\~ЦК України, прийняла спадщину.\~ [PERSON] також\~ належить\~ 1/3 \~частка господарства, як члену колгоспного двору. Відповідно, вона підставно претендує на 2/3 частки спадкового житлового господарства. Позивачу, як члену колгоспного двору, належить \~1/3 \~частка господарства. Позивач для того, щоб мати змогу розпорядитися на власний розсуд своєю часткою\~ у колгоспному дворі, розташованому\~по [ADDRESS] , повинен спочатку зареєструвати своє право на це майно. Правовий\~ режим спільної сумісної власності членів колгоспного двору випливає із свідоцтва про право власності, виданого Городенківським РВК 14.02.1990\~року,\~ та з приписів Постанови\~\~\~Пленуму Верховного Суду України у постанові від 22.12.1995\~року №20\~«Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності». Однак, жодного правовстановлюючого документу, в якому було б визначено право власності всіх членів колишнього колгоспного двору, немає.\~ Досудове \~врегулювання спору в даному випадку неможливе. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~ \~20\~грудня 2024\~року зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на 1/3 частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами (справа №342/1419/24, провадження №2/342/787/2024) прийнято до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] до\~ [PERSON] про\~визнання права\~власності на\~житловий будинок\~з господарськими\~будівлями і\~спорудами в\~порядку спадкування\~за заповітом(справа № 342/1419/24, провадження №2/342/754/2024), присвоєно об`єднаній справі № 342/1419/24, провадження №2/342/754/2024. \~04 лютого 2025 року \~закрито підготовче провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами в порядку спадкування за заповітом, та за зустрічною позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на 1/3 частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами. Призначено справу до судового розгляду по суті. Учасники справи в судове засідання 05 березня 2025 року не з`явилися. Позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) [PERSON] до суду подала заяву, в якій просила розгляд справи проводити у її відсутності. Свої позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовільнити. Позивач за зустрічним позовом (відповідач за первісним позовом) [PERSON] в поданому зустрічному позові просила розгляд справи проводити без її участі, на підставі поданих письмових доказів. При вирішенні первісного позову, покладається на розсуд суду. \~ \~ \~ \~Дії учасників справи не суперечать вимогам\~ст.211 ЦПК України, відповідно до якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Передбачених ч.2\~ст. 223 ЦПК України\~підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за\~\~відсутності учасників справи. Згідно вимог ч.2\~ст.247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору, вважає необхідним зазначити таке. Стаття 15 Цивільного кодексу України\~передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до\~статті 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (пункт 1 частини другої цієї статті). Згідно статті\~328\~ЦК \~України - право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 41 Конституцією України\~та статтею\~1\~Першого\~протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Копією свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок, виданого 14 лютого 1990 року Виконавчим комітетом Городенківської районної Ради народних депутатів Івано-Франківської області, на підставі рішення цього ж виконкому № 246 від 13 грудня 1989 року, доводиться, що в цілому жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] дійсно належить на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого є [PERSON] . Дане домоволодіння зареєстроване в Коломийському бюро технічної інвентаризації на праві особистої власності за колгоспним двором, головою якого є [PERSON] , та записано в реєстрову книгу за реєстровим № 46. Будинок, в якому зареєстрована та проживає [PERSON] , [INFO] , знаходиться в [ADDRESS] , що доводиться довідкою № 266 від 06.11.2024, виданою Копачинецьким старостинським округом Чернелицької селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області. Згідно даних ОКП «Коломийське МБТІ» станом на 31.12.2012 р. нерухоме майно, яке знаходиться в [ADDRESS] належить: голові колгоспного двору [PERSON] відповідно до Свідоцтва про право власності, виданого Городенківським РВК 14.02.1990 р. на підставі рішення цього ж виконкому № 246 від 13.12.1989 р., реєстровий № 46, що доводиться копією Інформації про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно згідно архівних даних Вих. № 80542 від 28.05.2024, наданою ОКП «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації». Відповідно до\~\~роз`яснень, що містяться в п. 9\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Площа земельної ділянки для ОЖБ, яка знаходиться в [ADDRESS] ) становить 0,25 га, що доводиться довідкою № 265 від 06.11.2024, виданою Копачинецьким старостинським округом Чернелицької селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області. Як вбачається із Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 404306554 від 19.11.2024, відомості про право власності, інші речові права, іпотеки, обтяження на житловий будинок [ADDRESS] , відсутні; власником земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 2621681301:01:001:0116, за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] . З копії технічного паспорта на\~будинок\~ садибний типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] встановлено, що\~житловий будинок споруджено в 1974 році, господарські будівлі і споруди в 1974 та 1991 роках. Згідно\~ Звіту\~ про оцінку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, складеного\~ ЕТВО «Придністров`я» на підставі договору № 230 від 05.11.2024,\~\~ ринкова вартість житлового будинку\~ з господарськими\~будівлями та\~спорудами за адресою: [ADDRESS] , станом на 07.11.2024 становить\~ - 255 000 грн. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Як зазначено в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 16.05.2013\~ № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», за змістом п. 62\~Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР\~підтвердженням приналежності\~будинку,\~який знаходиться\~в сільському\~населеному пункті,\~можуть бути\~відповідні довідки\~виконавчого комітету\~сільської Ради\~депутатів трудящих,\~які видавалися\~в тому\~числі і\~на підставі\~записів у\~погосподарських книгах. За\~змістом зазначених\~нормативних актів\~виникнення права\~власності на\~житлові будинки,\~споруди не\~залежало від\~державної реєстрації\~цього права. До\~компетенції виконкомів\~місцевих Рад\~відносилось також\~питання узаконення\~цих будівель\~та внесення\~записів про\~право власності\~на будинки\~за громадянами\~у погосподарські\~книги місцевих\~Рад. Погосподарські\~книги є\~особливою формою\~статистичного обліку,\~що здійснюється\~в Україні\~(УРСР)\~із 1979\~року.\~В погосподарських\~книгах при\~визначенні року\~побудування зазначається\~рік введення\~в експлуатацію\~будинку. На виконання\~постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105\~у 1985\~-\~1988\~роках сільськими,\~селищними,\~районними Радами\~народних депутатів\~ухвалювалось рішення\~щодо оформлення\~права власності\~та реєстрації\~будинків у\~бюро технічної\~інвентаризації за\~даними погосподарських\~книг сільських,\~селищних Рад\~із додатками\~списків громадян,\~яким ці\~будинки належали. Проте,\~незважаючи на\~внесення записів\~у погосподарські\~книги,\~більшість громадян\~своє право\~власності в\~БТІ не\~зареєстрували (не\~оформили). Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі\~наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56,\~передбачала обов`язкову\~реєстрацію (інвентаризацію)\~будинків і\~домоволодінь у\~межах міст\~і селищ\~(п.\~4\~Інструкції),\~в тому\~числі й\~на підставі\~записів у\~погосподарських книгах\~(п.\~20\~Інструкції). Тобто\~записи у\~погосподарських книгах\~визнавались в\~якості актів\~органів влади\~(публічних\~актів),\~що підтверджують\~право приватної\~власності. При\~вирішенні питання\~щодо визнання\~права власності\~на житлові\~будинки,\~споруди у\~порядку спадкування,\~записи у\~погосподарських книгах\~оцінюються у\~сукупності з\~іншими доказами,\~наприклад,\~ухваленими органами\~місцевого самоврядування\~рішеннями про\~оформлення права\~власності громадян\~на будинки,\~технічним паспортом\~на будівлі,\~документами про\~відведення в\~установленому порядку\~земельних ділянок\~під забудову\~тощо. Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР\~\~\~\~від 25 травня 1990 року № 69. Цими Вказівками передбачено, що визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі, відомостей щодо членів та майна колгоспного двору було покладено на сільські ради. Суспільна група господарства визначалась сільською радою залежно від роду занять голови господарства (сім`ї). Колгоспні двори, виникнення та існування яких пов`язувалося зі спільним вкладом у створення даного майна членами колгоспного двору, належали до спільної сумісної власності членів колгоспного двору. Згідно ксерокопій погосподарських книг, наданих Копачинецьким старостинським округом Чернелицької селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області, в господарстві, що належало до суспільної групи - "колг.", проживали: -за 1986-1990 р.р.: [PERSON] , голова сім`ї, 1947 р.н., місце роботи колгосп Чапаєва, тракторист, [PERSON] , 1954 р.н., дружина, місце роботи колгосп [PERSON] , колгоспниця, [PERSON] , 1972 р.н., дочка, вибула 1987 р. в господарство № 271, [PERSON] , 1976 р.н., дочка; -за 1991-1995 р.р.: [PERSON] , голова сім`ї, 1947 р.н., місце роботи колгосп Чапаєва, тракторист, [PERSON] , 1954 р.н., дружина, [PERSON] , 1972 р.н., дочка, вибула 1990 р. в с. Кунисівці, [PERSON] , 1976 р.н., дочка, [PERSON] . \~ \~ \~ \~ [PERSON] народилася [INFO] в с.Кунисівці Городенківського району Івано-Франівської області, що вбачається із копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого 04 серпня 1993 року. Відповідно до\~статті 120 Цивільного кодексу Української РСР від 18 липня 1963 року № 1540-VI\~(далі -\~ЦК УРСР) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу). Виходячи зі змісту цієї статті, кожен член колгоспного двору є учасником спільної сумісної власності на все майно двору незалежно від того, чи брав він участь в його придбанні. Нетривале перебування працездатного члена колгоспного двору у складі двору або незначна участь працею та коштами у веденні господарства можуть бути підставою для зменшення його частини. Згідно з частиною другою\~статті 123 ЦК УРСР\~розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. 15 квітня 1991 року набув чинності\~Закон України від 07 лютого 1991 року № 697-XII «Про власність», яким було передбачено право спільної власності громадян, гарантії захисту права власності, правомірності володіння майном. Пунктом 6\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права власності"\~передбачено, що\~Положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і зберіглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Отже, всі члени колгоспного двору, які були такими станом на 15 квітня 1991 року, були співвласниками у рівних частках у праві спільної власності на майно колгоспного двору. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 13\~постанови від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», та в підпункті «г» пункту 6\~постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах права приватної власності», правила\~статті 563 ЦК УРСР\~про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів. Станом на 15.04.1991 в господарстві [ADDRESS] ) були зареєстровані та проживали: [PERSON] , голова господарства, 1947 р.н., [PERSON] , 1954 р.н., дружина, [PERSON] , 1976 р.н., дочка; дані записані згідно записів по господарської книги № 3 за 1991-1995 р.р., особовий рахунок № [NUMBER] , що доводиться довідкою № 267 від 26.11.2024, виданою Копачинецьким старостинським округом Чернелицької селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області. \~ \~ \~ \~Актом підтвердження факту проживання особи без реєстрації від 28 січня 2025 року, складеного комісією Копачинецького старостинського округу Чернелицької селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області, стверджено, що, заслухавши пояснення свідків, комісія встановила, що [PERSON] фактично з 01.09.1987 року проживала у житловому господарстві своїх діда і баби по батьківській лінії по [ADDRESS] , де допомагала вести домашнє господарство, обробляти городи та забезпечувати побут, так як дід і баба були похилого віку та хворіли. У 1990 році [PERSON] зареєструвала шлюб і перейшла проживати до свого чоловіка [PERSON] на [ADDRESS] . Відповідно, у житловому господарстві по [ADDRESS] з вересня 1987 року [PERSON] не проживала, участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства за цією адресою не брала. Наведене у акті підтвердження факту проживання особи без реєстрації, [PERSON] (до державної реєстрації шлюбу [PERSON] , після розірвання шлюбу [PERSON] також підтвердила заявою від 03 лютого 2025 року, в якій зазначила, що спору між нею та [PERSON] немає. Згідно статті 1226 ЦК України\~частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] , на праві\~спільної власності належав\~по 1/3\~частці колишнім членам\~колгоспного двору [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . [PERSON] втратила право на частку в майні, яке належало колгоспному двору по [ADDRESS] , оскільки протягом трьох років підряд, до [INFO] , не брала участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору. Згідно ст. 1233 ЦК України - заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини (ч. 2 ст. 1236 ЦК України). За заповітом від 30 вересня 2022 року, посвідченим секретарем виконавчого комітету Чернелицької селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області Приймак Г.О. та зареєстрованим в реєстрі за №71, [PERSON] , [INFO] , житель [ADDRESS] , на випадок своєї смерті зробив таке заповітне розпорядження, яким все своє майно, де б воно не знаходилось і чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде йому належати і на що він за законом матиме право, заповів [PERSON] , [INFO] . Даний заповіт є чинний та зареєстрований у Спадковому реєстрі за № 69799011, що доводиться копією Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №73202633 від 14.07.2023. [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у віці 76 років у селі Копачинці Коломийського району Івано-Франківської області, актовий запис № 312 від 12 червня 2023 року, що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого 12 червня 2023 року Городенківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Коломийському районі Івано -Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина. Відповідно до\~ст. 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з\~ст. 1223 ЦК України\~право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). За ст.ст. 1268-1269 Цивільного\~\~кодексу\~\~України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі\~відповідного органу\~місцевого самоврядування заяви про прийняття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи,\~\~визначено ч.2\~ст.1220 ЦК України. На час смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , а/з № 312 від 12.06.2023, в господарстві по [ADDRESS] , були зареєстровані, проживали та вели спільне господарство: [PERSON] , дружина, [INFO] , [PERSON] , дочка, [INFO] , [PERSON] , зять, [INFO] , [PERSON] , онук, [INFO] , [PERSON] , онук, [INFO] , [PERSON] , онука, [INFO] , що доводиться довідкою № 264 від 26.11.2024, виданою Копачинецьким старостинським округом Чернелицької селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області. Позивач за\~первісним позовом/відповідач\~за зустрічним\~позовом [PERSON] , [INFO] є дочкою [PERSON] та [PERSON] , що стверджується копією свідоцтва про народження (повторно) серія [NUMBER] , виданого 31.10.2024 Городенківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. 15 червня 1996 року зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що доводиться копією свідоцтва про шлюб (повторно) серія [NUMBER] , виданого 31.10.2024 Городенківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Про те, що [PERSON] , 1947 року народження та [PERSON] , 1954 року народження, були подружжям, одружилися 14.11.1971, відповідний запис за № 12 від 14.11.1971, стверджується копією свідоцтва про одруження серія [NUMBER] , виданого 14.11.1971. Судом встановлено, що спадкоємцем за заповітом [PERSON] є\~його дочка[PERSON] (позивач за первісним позовом/відповідач за зустрічним позовом), яка прийняла спадщину після його смерті. Згідно ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). У відповідності до ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого\~статтею 1270\~цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. \~ Городенківська державна нотаріальна контора Коломийського району Івано-Франківської області, на виконання ухвали суду, надала належним чином завірену копію спадкової справи № 171/2023 (номер у Спадковому реєстрі № 70938306), заведену після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , на підставі заяви спадкоємця за заповітом [PERSON] від 14.07.2023, поданої, у строк, передбачений ст. 1270 ЦК України. В даній спадковій справі міститься заява [PERSON] , [INFO] про відмову від обов`язкової частки та від виділення частки у спільному майні подружжя, видачі свідоцтва про право на частку у спільному майні подружжя після смерті чоловіка, що подана 17.11.2023, у строк, передбачений ст. 1270 ЦК України. \~ \~ \~ \~До складу спадщини [PERSON] входить 1/3 частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] , що належала спадкодавцю як колишньому члену колгоспного двору. Відповідно до ч.1\~ст.1296 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст.1297 згаданого Кодексу спадкоємець,\~який прийняв\~спадщину,\~у складі\~якої є\~майно та/або\~майнові права,\~які обтяжені,\~та/або\~нерухоме майно\~та інше\~майно,\~щодо якого\~здійснюється державна\~реєстрація,\~зобов`язаний звернутися\~до нотаріуса\~або в\~сільських населених\~пунктах -\~до уповноваженої\~на це\~посадової особи\~відповідного органу\~місцевого самоврядування\~за видачею\~йому свідоцтва\~про право\~на спадщину\~на таке\~майно. При зверненні [PERSON] до Городенківської державної нотаріальної контори Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] на житловий будинок [ADDRESS] , державний нотаріус Капріян С.В. відмовила, у зв`язку із тим, що дане господарство відносилось до колгоспного двору та кожному з членів колгоспного двору, які проживали станом на 15 квітня 1991 року належить відповідна частка житлового будинку, що доводиться копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 1926/02-31 від 15.06.2024. Відповідно до положень\~ст. 317 Цивільного кодексу України\~власникові\~\~ належать права володіння, користування та розпорядження майном. Статтею 392 ЦК України\~визначено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права в установленому законодавством України порядку. Для набуття права власності в установленому законом порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав, зокрема, в нотаріальному порядку. З матеріалів справи\~\~вбачається, що спадковий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] , належав до\~колгоспного двору,\~головою якого\~був [PERSON] ;\~станом на\~15.04.1991\~були зареєстровані\~та проживали:\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] .\~Кожному\~\~із них\~належала частка\~\~в\~спадковому\~\~житловому будинку\~по 1/3\~частці \~кожному.\~Проте,\~частки\~\~в колгоспному\~дворі не\~виділялися.\~\~\~Судом\~встановлено,\~що спадщину\~після смерті [PERSON] прийняла\~спадкоємець за\~заповітом \~-\~ [PERSON] . Через реєстрацію житлового будинку як колгоспного двору позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) [PERSON] не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON] на нерухоме майно. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину, - визначено ч.3\~ст. 1296 ЦК України. Як вбачається із роз`яснень ч.ч.2, 3 п.23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 р. "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч.1, 2\~ст.355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).\~Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч.1\~ст.368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.\~ Статтею 369 ЦК України\~передбачено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. Відповідно до статті 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу. Частинами 1 та ч.2 ст.372\~ЦК України передбачено, що майно, яке є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (ч. 1 ст. 356 ЦПК України). Частки у\~праві спільної часткової власності\~вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом (ч. 1 ст. 357 ЦПК України). Відповідно до ст.361\~ЦК України розпорядження часткою у праві спільної часткової власності співвласником може здійснюватися самостійно. Отже, для здійснення права розпорядження часткою, в тому числі і для передачі права власності, необхідно, щоб частка в праві спільної власності була визначена. Судом\~встановлено,\~що частка\~у майні\~колгоспного двору\~належить[PERSON] , [PERSON] , у силу закону. Неоформлення права власності документально не позбавляє їх права на належну їм частку у майні колгоспного двору. Таким чином суд, належно оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що: -\~позовні вимоги [PERSON] підлягають до часткового задоволення, а саме\~\~за позивачем за первісним позовом (відповідачем за зустрічним позовом) слід визнати\~\~право власності на 2/3 частки житлового будинку\~з господарськими\~будівлями та\~спорудами,\~ що\~знаходиться по\~ [ADDRESS] ,\~оскільки1/3\~частка успадкована нею після смерті батька [PERSON] в порядку спадкування за заповітом, 1/3 частка даного житлового господарства належала їй як колишньому члену колгоспного двору. В іншій\~частині позову [PERSON] відмовити; - зустрічні позовні вимоги [PERSON] підлягають\~до задоволення,\~а саме\~\~за\~відповідачем за\~первісним позовом\~(позивачем\~за зустрічним\~позовом)\~слід визнати\~\~право\~власності на 1/3 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] , що\~належала їй як колишньому члену колгоспного двору. При винесенні рішення судом враховується те, що відповідно до вимог Постанови Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» № 807-ІХ від 17.07.2020 територія колишнього Городенківського району Івано-Франківської області на даний час відноситься до Коломийського району Івано-Франківської області. \~ \~ \~ \~ \~ \~На підставі\~ст.ст.\~120,\~123,\~563\~ЦК УРСР\~(1963\~р.),\~ ст.ст. 316, 317, 328, 331, 392, 1216, 1217, 1220, 1223, 1233, 1268-1270, 1296-1297, 355-356, 368-370, 372 ЦК України,

Outcome: partial