Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-05 00:00:00

Позивач [PERSON] \~через систему\~«Електронний суд»\~звернувся до\~Соснівського районного\~суду м.\~Черкаси з\~позовом до Акціонерного\~товариства «Сенс\~Банк»,\~третя особа\~приватний виконавець\~виконавчого округу\~Черкаської області\~Чупис Тетяна\~Петрівна,в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 10.11.2020 Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Сергіївною, зареєстровим № 36382, про стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк» (найменування змінено на Акціонерне товариство «Сенс Банк», державна реєстрація змін про юридичну особу проведена 30.11.2022) заборгованості за кредитним договором № 631048858 від 08.11.2018 в сумі 15\~650 грн 59 коп. та плати за вчинення такого нотаріального напису в сумі 650 грн, а всього 16\~300 грн 59 коп. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Чупис Т.П. перебуває виконавче провадження №\~63988871 з виконання виконавчого напису № 36382, вчиненого 10.11.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С., про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Альфа-Банк» (АТ «Сенс-Банк») заборгованості в загальній сумі 16 300 грн 59 коп. Оспорюваний виконавчий напис вчинено з порушенням законодавства, підписана між позивачем та АТ «Альфа Банк» оферта на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлюваної кредитної лінії № 631048858 від 08.11.2018 не була посвідчена нотаріально, тому вважає, що наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з недотриманням умов вчинення такого виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості. Посилається на те, що всупереч положень ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», п.п.\~3.2, 3.5 п. 3 Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, нотаріусу не було подано документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку. Також зазначає, що оскаржуваний ним виконавчий напис вчинено 10.11.2020, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14, відповідно до якої визнано \~незаконною та нечинною\~Постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 №\~662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~в частині, а саме: п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Доповнити перелік після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». У зв`язку з вищевказаними обставинами позивач просить визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню та стягнути з відповідача на його користь судовий збір в сумі 968\~грн\~96 коп. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 03.02.2025 позовну заяву залишено без руху у зв`язку з ненаправленням позивачем позовної заяви з додатками третій особі, надано позивачу строк для усунення вказаних в мотивувальній частині ухвали недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня її отримання. На виконання\~ухвалиСоснівського районного суду м. Черкаси від 03.02.2025 позивачем 05.02.2025 через систему «Електронний суд» подано заяву про усунення недоліків та надано докази надсилання позовної заяви з додатками третій особі. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 06.02.2025 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Від представника відповідача Луньової А.Г. 25.02.2025 через систему «Електронний суд» до суду надійшов відзив, в якому остання просить застосувати позовну давність, відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, та у разі задоволення позовних вимог повністю або частково відмовити у стягненні судових витрат на правову допомогу за недоведеністю або зменшити їх розмір з наступних підстав. На думку представника відповідача, позовна заява не містить посилань на відсутність у позивача заборгованості, посилання позивача на відсутність у нотаріальній справі необхідних документів є його припущенням. Вважає, що безспірність заборгованості підтверджується документами, передбаченими Переліком, та зазначає, що при звернені до нотаріуса для вчинення виконавчого напису відповідачем до заяви долучено всі необхідні документи на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Вказує, що зважаючи на складність справи, зміст позовної заяви сума судових витрат є завищеною та недоведеною жодними доказами, а тому підлягає зменшенню. Третя особа приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області Чупис Т.П., правом на подання пояснень по справі не скористалась. Останній доставлено до електронного кабінету судову повістку про виклик до суду та ухвалу про відкриття провадження у справі 07.02.2025. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, подавши до суду 04.03.2025 заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача Луньова А.Г. в судове засідання не з`явилась, в прохальній частині відзиву на позовну заяву зазначила, що просить проводити розгляд справи за її відсутності. Третя особа приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області Чупис Т.П. в судове засідання не з`явилась, була належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомила. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані позивачем докази, суд приходить до таких висновків. Судом встановлено, що 08.11.2018 між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 631048858. При цьому, шляхом моніторингу відомостей відкритого порталу даних Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань судом встановлено, що АТ «Альфа-Банк» змінило своє найменування на АТ «Сенс-Банк». Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. 10.11.2020 вчинено виконавчий напис № 36382, яким стягнуто з [PERSON] , що є боржником за кредитним договором № 631048858 від 08.11.2018, укладеним з АТ «Альфа-Банк», заборгованість, загальна сума заборгованості за кредитним договором № 631048858 від 08.11.2018 становить 15\~650 грн 59 коп., сума, що підлягає стягненню - 16 300 грн 59 коп. При цьому, суд враховує, що у вищевказаному виконавчому написі відсутні відомості про здійснення нотаріального посвідчення кредитного договору № 631048858 від 08.11.2018, укладеного між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] . На підставі виконавчого напису Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Харої Н.С. № 36382 23.12.2020 приватним виконавцем виконавчого округу Черкаської області Чупис Т.П. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 63988871 про стягнення з [PERSON] , що є боржником за кредитним договором № 631048858 від 08.11.2018, укладеним з АТ «Альфа-Банк», заборгованість в сумі 16\~300 грн 59 коп. За приписами ст.\~15,\~16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч. 1\~ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 18 ЦК України\~нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється\~Законом України «Про нотаріат»\~та іншими актами законодавства України (ч. 1\~ст. 39 Закону України «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений\~наказом Міністерства Юстиції України від 22.02.2012 \~№ 296/5 та зареєстрований у Міністерстві Юстиції України від 22.02.2012 № 282/20595 (далі - Порядок). Згідно із ч. 1\~ст. 1 Закону України «Про нотаріат»,\~нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Відповідно до п. 19 ч. 1\~ст. 34 Закону України «Про нотаріат»\~виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Згідно із\~ст. 87 Закону України «Про нотаріат»\~для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88\~цього Закону визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до\~ст. 89 Закону України «Про нотаріат»\~у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис; найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для фізичних осіб), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення; розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (п. 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Відповідно до п.п. 1.1 пункту 1 Глави 16 розділу ІІ Порядку для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Згідно із п.п. 1.2 п. 1 Глави 16 розділу ІІ Порядку перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Підпунктом 2.1 п. 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку визначено, що для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені:\~\~відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника;\~\~дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи;\~\~номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи;\~\~строк, за який має провадитися стягнення;\~\~інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо.\~\~Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (п.п. 2.2 п. 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Підпунктом 3.1 п. 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Крім того, п.п. 3.2, 3.5 п. 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 (далі по тексту - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в\~Законі України «Про нотаріат»\~та Порядку. Відповідно до п. 1 Переліку документів (у редакції станом на дату вчинення спірного виконавчого напису) для одержання виконавчого напису надаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до п. 13\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.01.1992 №\~2 «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні»\~при вирішення справ, пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею, відповідно до\~Закону України «Про нотаріат»,\~виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Пунктом 8 Постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. Отже, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. При цьому, у вчиненому спірному виконавчому написі взагалі не вказано на підставі яких документів останній було вчинено. На думку суду, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми\~Закону України «Про нотаріат»\~та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст.\~15,\~16,\~18 ЦК України, ст. 50, 87, 88\~Закону України «Про нотаріат»,\~захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст. 87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі та встановити і зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Зазначена правова позиція викладена Верховним Судом України у справі № 6-887цс17 та узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19). Так, належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені відповідно до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Така правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі № 310/9293/15. Верховний Суд у Постанові від 12.03.2020 у справі № 757/24703/18-ц, провадження № 61-12629св19 дійшов висновку про те, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо застосування\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~(рішення від 21.01.1999 у справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», від 22.02.2007 у справі «Красуля проти Росії», від 05.05.2011 у справі «Ільяді проти Росії», від 28.10.2010 у справі «Трофимчук проти України», від 09.12.1994 року у справі «Хіро Балані проти Іспанії», від 01.07.2003 у справі «Суомінен проти Фінляндії», від 07.06.2008 у справі «Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Mesrop Movsesyan проти Вірменії») свідчить, що право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес. Відповідно до ст.\~12, 81\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Позивач стверджує, що спірний виконавчий напис вчинено приватним нотаріусом з порушенням Закону України\~«Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, оскільки не перевірено безспірність заборгованості за кредитним договором. Відповідач не надав будь-яких доказів, які б свідчили про безспірність зобов`язань позивача перед стягувачем, тобто, чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Доказів про направлення позивачеві вимоги відповідача про усунення наявної заборгованості за кредитним договором суду також не надано. Не надано і доказів, які б свідчили, що в даному випадку, при вчиненні виконавчого напису, нотаріусу разом з відповідною заявою стягувача було надано первинні фінансові документи, оформлені відповідно до вимог\~ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду у справі № 826/20084/14 від 22.02.2017, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.11.2016 скасовано. Визнано незаконною та нечинною\~постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 11 такого змісту: «11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу»; п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин; 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.»; Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною\~Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Згідно з пунктом 10.2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 «Про судове рішення в адміністративній справі» визнання акту суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акту. Оскаржуваний виконавчий напис № 36382 вчинено нотаріусом 10.11.2020, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду у справі №\~826/20084/14 від 22.02.2017. Укладений між АТ «Альфа-Банк» (АТ «Сенс-Банк») та позивачем кредитний договір від 08.11.2018 №\~631048858, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, саме у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 21.10.2020 у справі № 172/1652/18 та у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2021 у справі №\~910/10374/17 (провадження № 12-5гс21). За таких обставин, враховуючи те, що суду не надано доказів, що при вчиненні оспорюваного виконавчого напису нотаріусу були надані відповідні документи, які підтверджують безспірність заборгованості, не надано нотаріально посвідченого договору, з приводу якого виникла така заборгованість, за відсутності засвідченої стягувачем виписки з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення, засвідченої стягувачем копії письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом вчинено з порушенням вимог чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Щодо застосування строків позовної давності суд не вбачає підстав з огляду на наступне. Відповідно ч. 1 ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно з ч. 1ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.\~ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За змістом положень ч. 3, ч. 4, ч. 5 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони в спорі, зробленою до винесення рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Постановою КМУ від 11.03.2020 № 211 встановлено з 12.03.2020 на всій території України карантин, строк якого неодноразово продовжувався. Востаннє, Кабінет Міністрів України постановою від 23.12.2022 № 1423 вніс зміни, зокрема, до Постанови КМУ від 09.12.2020 № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом SARS-CoV-2». Вони передбачають, що продовжено термін дії карантину та обмежувальних протиепідемічних заходів в Україні для запобігання розповсюдженню COVID-19 до 30.06.2023. Згідно із законом від 30.03.2020 № 540-IXрозділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК\~України доповнено п. 12, яким під час карантину строки, визначені, зокрема, ст. 257, 258 Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Зазначений Закон України від 30.03.2020 № 540-IX набрав чинності 02.04.2020. Пунктом 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України в редакції закону №\~540-IX перелічені статті цього кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину. Отже, відповідно до п. 12 «Перехідних і прикінцевих положень» ЦК України продовжено під час карантину строків загальної і спеціальної позовної давності, передбачених, зокрема, ст.\~257, 258 цього Кодексу. Окрім цього, Законом України від 15.03.2022 № 2120 розділ «Прикінцеві та перехідні положення Цивільного кодексу України було доповнено пунктом 19 такого змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії». Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»(зі змінами), введено воєнний стан з 24.02.2022, дія якого неодноразово продовжувалася та триває на час розгляду справи. Ураховуючи те, що виконавчий напис вчинений 10.11.2020, строк позовної давності за вимогою про визнання його таким, що не підлягає виконанню, був продовжений на строк дії карантину та воєнного стану, який триває на час розгляду справи, а тому позивач звернулася до суду із вказаним позовом в межах строку позовної давності. Щодо зазначених представником відповідача доводів про відмову у стягненні витрат на правову допомогу або зменшення їх розміру суд зазначає, що позивачем не було заявлено вимог про стягнення на його користь таких витрат з відповідача, а лише заявлено вимогу про стягнення на його користь з відповідача судового збору, сплаченого при подачі позову. Тому,\~відповідно до\~ст.\~141\~ЦПК України\~та Закону\~України «Про\~судовий збір»,\~до стягнення\~із відповідача\~на користь\~позивача підлягає\~судовий збір\~в розмірі\~968\~грн 96\~коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved