Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-16 00:00:00

30.08.2021 року [PERSON] звернувся до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики у розмірі 26929,00 грн та судові витрати розмірі 908,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 26.03.2021 року між [PERSON] та [PERSON] 6yло укладено договір позики серії НРА № 025021 на суму 27970,00 грн., що в еквіваленті складає 1000 доларів США за курсом Національного банку станом на 26.03.2021 року. Строком повернення грошових коштів, за договором, встановлено до 03 квітня 2021 року з моменту їх отримання відповідачем. Однак зазначені обов`язки відповідач не виконав та у визначений договором строк кошти не повернув, у зв`язку із чим позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав та просить стягнути з відповідача заборгованість у сумі 26929,00 грн. та судові витрати у розмірі 908,00 грн. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 02.09.2021 року провадження по справі відкрито та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, Верховний суд розпорядженням від 08.03.2022 №2/0/9-22 змінив територіальну підсудність судових справ\~Фрунзенського\~районного суду м. Харкова на Октябрський районний суд м. Полтави, вказана позовна заява підсудна Октябрському районному суду м. Полтави. Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 17.03.2023 року справу прийнято до провадження судді Тімошенко Н.В. та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі, яким він підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі та не заперечував проти ухвалення у справі заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений судом про дату, час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомляв, відзив на позов та жодних клопотань чи письмових заяв до суду не подавав. Відповідно до ч. 2 ст.191 ЦПК України\~у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Відповідно до\~ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 1\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (AlimentariaSandersS.A. v. Spain). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»). Враховується судом і\~рішення Конституційного Суду України від 13.12.2011 року №17-рп/2011\~згідно яких у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема позовній заяві) яка відповідає місцю реєстрації відповідача, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене йому належним чином. Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідача та згідно ч. 4 ст.223ЦПК України\~зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. Згідно вимог ч.2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених , невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно ч. 1 статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно ч. 2 ч. 1 статті 1046 ЦК України договір позики вважається укладеним в момент здійснення дій з передачі предмета договору на основі попередньої домовленості. Ця особливість реальних договорів зазначена в частині другій статті 640 ЦК України, за якою якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику. При цьому, відповідно ст.1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми, двосторонніми чи багатосторонніми (договори). Відповідно ч.ч. 1,2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Матеріали справи свідчать про те, що між [PERSON] та [PERSON] 26.03.2021 року було укладено договір позики серії НРА № 025021 на суму 27970,00 грн., що в еквіваленті складає 1000 доларів США за курсом НБУ станом на 26.03.2021 року, посвідчений приватним нотаріусом Харківського нотаріального округу Харківської області Сущенком В.В., реєстраційний номер 160 (а.с. 14). При цьому позивач просить стягнути з [PERSON] суму в еквіваленті до 1000 доларів США з курсом НБУ, станом на день звернення до суду - 30.08.2021 року, яка дорівнює 26929,00 грн., що національній валюті складає меншу суми від наданої у позику. Відповідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При укладенні позики сторонами було визначено строк повернення грошового зобов`язання, а саме до 03 квітня 2021 року. Суд приходить до висновку про наявність між сторонами відносин, які виникли з договору позики, а відповідним договором серії НРА № 025021 підтверджується як факт отримання боржником [PERSON] коштів за договором позики, так і зобов`язання повернути ці кошти [PERSON] . Відповідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст.526\~ЦК України\~зобов`язання\~має виконуватись\~належним чином\~відповідно до\~умов договору\~та вимог\~цього Кодексу,\~інших актів\~цивільного законодавства,\~а за\~відсутності таких\~умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження виконання відповідачем свого обов`язку щодо повернення позики за договором від 26.03.2021 року. У зв`язку з викладеним суд приходить до висновку що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню заборгованість у розмірі 26929,00 грн. (в межах заявлених позовних вимог). Питання щодо стягнення судових витрат, суд вирішує відповідно ст. 141 ЦПК України, відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений при поданні позову судовий збір у розмірі 908,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved