Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-05 00:00:00

Позивач АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з останнього суму заборгованості за кредитним договором б/н від 09.09.2013 року у розмірі 18431,75 гривень та судові витрати у розмірі 1921,00 гривні. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг та 09.09.2013 року підписав заяву б/н, згідно якої отримав кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з запропонованими АТ КБ «Приватбанк» «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському cайті www.privatbank.ua складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується його підписом у заяві. При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Заявою відповідача підтверджується той факт, що він була повністю проінформований про умови кредитування в АТ «КБ «ПРИВАТБАНК», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.п.2.1.1.2.3, п.п.2.1.1.2.4 Договору, на підставі яких відповідач при укладенні договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за Договором про надання банківських послуг виконав у повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбаченими Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач не надавав своєчасно Банку кошти на погашення заборгованості. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 18.03.2019 року має заборгованість у розмірі 18431,75 гривень, яка складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 8375,90 гривень, заборгованості за простроченим тілом кредиту у розмірі 3490,55 грн., заборгованості за пенею за прострочення зобов`язання у розмірі 750,00 грн., штрафу (фіксована частина) у розмірі 500 грн., штрафу (процентна складова) у розмірі 853,89 грн. Позивач вказує, що оскільки відповідач умови кредитного договору в частині погашення кредиту не виконує, тому АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з даною позовною заявою та просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 20.05.2019 року провадження по справі відкрито та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 10.12.2019 року Харківським районним судом Харківської області було ухвалене заочне рішення, яким позовні вимоги задоволені частково: стягнуто з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» суму заборгованості за кредитним договором б/н від 09.09.2013 року в розмірі 11866 грн.34 коп., в задоволенні позовних вимог щодо стягнення суми заборгованості за пенею і суми штрафів відмовлено. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 03.12.2021 року заочне рішення від 10.12.2019 року було скасоване і справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Відповідач подав до суду відзив, в якому у задоволенні позову просив відмовити у повному обсязі посилаючись на наступне. Позивач зазначає, що анкета-заява, яка начебто складена від імені відповідача, не містить інформацію щодо предмета доказування: дівоче прізвище матері зазначено «[PERSON]», хоча дійсним є « [PERSON] », вулиця місця проживання вказана « [ADDRESS] », хоча за такою адресою він ніколи не проживав, в графі «клієнт» відсутні прізвище, ім`я та по батькові, а також відсутній підпис відповідача і дата підпису, в розділі «документи» вказано реквізити свідоцтва про народження відповідача, однак зазначений документ не містить фотокартки особи відповідача, тому позивач не міг ідентифікувати особу, з якою укладав кредитний договір. А отже не є належним доказом укладання кредитного договору з відповідачем. Крім того, на час укладання договору банківських послуг відповідач був неповнолітньою особою у віці 15 років, а отже на укладання кредитного договору позивач повинен був отримати згоду батьків відповідача та органу опіки та піклування, тому зазначений договір є недійсним. Із виписки по картковому рахунку, згідно договору від 09.09.2013 року за період з 01.01.2013 року по 14.05.2021 року, вбачається, що як на початок та і на кінець періоду встановлено кредитний ліміт 0,00 грн., тобто позивач не встановлював ніякого кредитного ліміту. Також баланс на рахунку на кінець періоду 24.05.2018 року становить 0,00 грн., а остання операція за кредитним договором здійснена 26.10.2017 року, після чого сума залишку на картковому рахунку 0,00 грн. і є до теперішнього часу незмінною. Із розрахунку заборгованості за період з 09.09.2013 по 01.04.2015 вбачається, що ніякої заборгованості не існувало, однак підсумкове значення заборгованості чомусь 1353,89 грн. Із розрахунку заборгованості за період з 01.06.2015 року по 01.10.2016 року також ніякої заборгованості не існувало, однак з невідомих причин з 10.10.2016 року у графах «Витрати клієнтом кредитних коштів" та «Сальдова заборгованість за наданим кредитом» почали з`являтись суми нарахувань, що не відповідає офіційним даним, які містяться у виписці з рахунку від 14.05.2021.Також не підлягають задоволенню вимоги щодо стягнення пені і штрафів, так як між позивачем і відповідачем не укладався ніякий письмовий договір щодо визначення розміру неустойки, а посилання на Витяг із Тарифів на Витяг з Умов є безпідставними, оскільки вони не є частиною договору від 09.09.2013 року. З огляду на наведене просить відмовити у задоволенні позову. Представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» Меркулова В.В.надала відповідь на відзив, в якій зазначила, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг у зв`язку із чим підписав заяву-анкету б/н від 09.09.2013 року. У заяві зазначено, що підписавши заяву, відповідач ознайомився та згодний Умовами та правилами надання банківських послуг в тому числі Умовами та Правилами обслуговування по платіжним карткам, Тарифами банку, які викладені на банківському cайті www.privatbank.ua, що складають між ним та банком Договір про надання банківських послуг. На підставі цієї Заяви відповідачу було відкрито картковий рахунок № [NUMBER] , ключем до якого є пластикова картка, яку отримав відповідач та мобільний телефон, який вказав відповідач у Заяві. Банк забезпечив позичальнику можливість доступу до карткового рахунку за допомогою карти на фінансового телефону, на який приходить динамічний (змінюваний) ОТП пароль. Інформація, яка вказана в Анкеті-заяві, як персональні дані, адреса проживання, дівоче прізвище матері та інша додаткова інформація необхідна для отримання кредитної картки, вказані заповнена відповідачем, актуальність цих даних підтверджена особистим підписом клієнта. Згідно ст..32 ЦК України і положеннями Глави 6 Постанови НБУ №492 від 12.11.2003 року неповнолітні особи віком від 16 до 18 років відкривають поточні рахунки у загальному порядку, встановленому для повнолітніх осіб. Згідно виписки порахунку до 03.11.2016 року відповідач користувався лише власними коштами, а Банком відкрито рахунок з нульовим кредитним лімітом, що не суперечить чинному законодавству, оскільки особи віком від 14 до 18 років мають право самостійно укладати договори про відкриття банківських рахунків. З 03.11.2016 року (вже після досягнення клієнтом повноліття) Банком на підставі раніше укладеного Договору про надання банківського обслуговування в межах діючої платіжної схеми збільшено кредитний ліміт по рахунку з 0,00 грн. до 2000,00 грн. Можливість зміни кредитного ліміту передбачена договором. Відповідач користувався кредитними коштами і частково погашав заборгованість за договором, розрахунок заборгованості ним не спростований, контррозрахунок не наданий, експертизи по справі не призначалися. Стосовно правомірності встановлення кредитного ліміту зазначають, що відповідальність клієнта наступає в момент використання кредитного ліміту як тільки клієнт самостійно підтверджує проведення операції в рахунок ліміту шляхом введення ПІН-коду (в банкоматах) або підписання чека (розрахунок через POS-термінал торгової точки, саме в цей момент здійснюється перехід коштів у володіння позичальникові. Розмір заборгованості за тілом кредиту в двох частинах розрахунків має розбіжності тому, що в першій частині зазначене тіло кредиту станом на 01.04.2015 року, а в другій частині тіло кредиту станом на 18.03.2019 року. Оскільки після 01.04.2015 року відповідач продовжував користуватися карткою та використовувати кредитні кошти і погашати заборгованість, то розмір тіла кредиту станом на 18.03.2019 року змінився, що відобразилося в другій частині розрахунку заборгованості. До певного часу відповідач належним чином виконував свої зобов`язання за кредитним договором, що свідчить про те, що він знав про умови кредитування і визнавав свої зобов`язання за Договором. 03.02.2022 року представником позивача подано заяву про збільшення розміру позовних вимог, в якій вона просить стягнути з відповідача заборгованість за договором б/н від 09.09.2013 року в розмірі 16012,77 грн., з яких 11866,45 грн. заборгованість за тілом кредиту, 4146,32 грн. заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України та судові витрати. З витягу до акту приймання-передавання справ та речових доказів Харківського районного суду Харківської області від 01.04.2022 року вбачається, що на виконання розпорядження голови Верховного Суду від 08.03.2022 за № 2/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» та Закону України «Про внесення змін до частини 7 статті 147 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» щодо визначення територіальної підсудності судових справ» від 03.03.2022 №2112-ІХ, якими змінено територіальну підсудність справ, зазначену справу 01.04.2022 року передано до Полтавського районного суду Полтавської області. Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 13.12.2023 року зазначену цивільну справу передано для розгляду за підсудністю до Харківського районного суду Харківської області. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області 17.04.2024 справу прийнято до розгляду і призначене судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження. В судові засіданні представник позивача не з`явилася, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, причин неявки суду не повідомила. В позовній заяві наявне клопотання про розгляд справи у відсутності представника. Від представника відповідача адвоката Козуба О.І. надійшла до суду заява про розгляд справи за його відсутності і відсутності відповідача, розгляд справи просить здійснювати з урахуванням відзиву на позов, пояснень у заяві про перегляд заочного рішення та на підставі доказів, наданих відповідачем. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Судом встановлено, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг та 09.09.2013 року підписав заяву б/н та йому було видано кредитну картку. Як вбачається із виписки по картковому рахунку за період з 01.01.20213 по 14.05.2021 року, картка видавалась без встановленого кредитного ліміту, на неї надходила стипендія відповідача і вказаною карткою відповідач активно користувався. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором б/н від 09.09.2013 року за період з 09.09.2013 року по 01.04.2015 року заборгованість відсутня. Із розрахунку заборгованості за договором б/н від 09.09.2013 року вбачається, що відповідач почав витрачати кредитні кошти 04.11.2016 року і станом на 18.03.2019 року має заборгованість за тілом кредиту 8375,90 грн., 3490,55 грн. заборгованості за простроченим тілом кредиту, 4461,41 грн. нарахованої пені за прострочене зобов`язання, 750,00 грн. нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., 500 грн. штрафу (фіксована частина), 853,89 грн. штрафу (процентна складова). Зі змісту Анкети-заяви не вбачається, яка картка видавалась відповідачу, для яких цілей, термін її дії, і встановлення кредитного ліміту. В той час відповідач заперечує, що він укладав кредитний договір з позивачем, він отримував кредитну картку без встановленого кредитного ліміту, на час укладання договору банківських послуг він був неповнолітнім, Умови та правила надання банківських послуг в ПриватБанку та Тарифи з ним не погоджувались, про встановлення кредитного ліміту на картці йому було невідомо. Надаючи правову оцінку встановленим фактам, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 09.09.2013 року, посилався на копію Анкети-заяви позичальника, Витяг з Тарифів банку та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, виписку по картковому рахунку. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву. В той час в заяві, яка підписана [PERSON] , крім його анкетних даних, не міститься жодних відомостей щодо типу карти, яка йому видана, валюту кредитування, тип і суму кредитного ліміту, базову процентну ставку і строк дії кредитного ліміту, а також порядок погашення заборгованості по кредитному ліміту. Отже суд вважає не доведеним, що позивачем відповідно до Анкети-заяви відповідача від 09.09.2013 року останньому відкрито картковий рахунок із встановленим кредитним лімітом, якою відповідач користувався. При цьому відповідно до копії паспорту та копії свідоцтва про народження [PERSON] [INFO] був неповнолітнім на час підписання ним Анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських від 09.09.2013 року. Відповідно до ст.32 Цивільного кодексу України фізична особа у віці від 14 до 18 років (неповнолітня особа) має право:самостійно розпоряджатися своїм заробітком, стипендією або іншими доходами;самостійно здійснювати права на результати інтелектуальної, творчої діяльності, що охороняються законом; бути учасником (засновником) юридичних осіб, якщо це не заборонено законом або установчими документами юридичної особи; самостійно укладати договір банківського вкладу (рахунку) та розпоряджатися вкладом, внесеним нею на своє ім`я (грошовими коштами на рахунку). Неповнолітня особа може розпоряджатися грошовими коштами, що внесені повністю або частково іншими особами у фінансову установу на її ім`я, за згодою органу опіки та піклування та батьків (усиновлювачів) або піклувальника. Неповнолітня особа вчиняє інші правочини за згодою батьків (усиновлювачів) або піклувальників. Отже відповідач відкрив у АТ КБ «ПриватБанк» картковий рахунок отримував на нього стипендію, якою розпоряджався самостійно. Укладати будь-яких кредитних договорів він не міг без згоди батьків та органу опіки та піклування. Представник Банку зазначає, що з дня відкриття рахунку [PERSON] користувався лише власними коштами, а після досягнення клієнтом повноліття [INFO] Банком на підставі раніше укладеного договору про надання банківського обслуговування в межах діючої платіжної системи збільшено кредитний ліміт на контр рахунку з 0 грн. до 2000,00 грн., що передбачено Умовами договору (п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4). Із виписки по картковому рахунку по картці [NUMBER] , з якої вбачається, що на зазначену картку надходила стипендія відповідача, якою він користувався. В той час відомості про встановлення кредитного ліміту на дану картку, або його зміну в Анкеті-заяві від 09.09.2013 року відсутні. У виписці по картковому рахунку зазначено кредитний ліміт 0,00, баланс на початок періоду 0,00, баланс на кінець періоду 0,00. До даної Анкети-заяви позивачем надано витяг з Умов та правил надання банківських послуг та Тарифи, які не підписані відповідачем, а тому не можуть вважатися такими, з якими ознайомився відповідач, і які є складовою частиною договору. При цьому відповідач не укладав кредитного договору з позивачем, оскільки був у неповнолітньому віці і укладання кредитного договору із неповнолітнім суперечить ст.32 ЦК України. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Отже суд вважає не доведеними позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за договором про надання банківських послуг від 09.09.2013 року, тому в задоволенні позову відмовляє. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, судові витрати з відповідача не стягуються. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed