Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-03 00:00:00

13.12.2024 представниця заявника звернулася до суду з вказаною заявою та просила встановити факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] , разом з [PERSON] до дня смерті [PERSON] [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Заява мотивована, тим, що [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на належне їй майно. Оскільки за життя [PERSON] заповіту не склала, спадкоємцями першої черги за законом були її діти: [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується належними доказами. 27.02.2024 [PERSON] звернувся у Старосамбірську державну нотаріальну контору Львівської області з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] , яка до дня смерті постійно проживала за адресою: [ADDRESS] . Листом №545/02-14 від 11.03.2024 державний нотаріус повідомив [PERSON] про те, що йому необхідно підтвердити факт проживання з матір`ю до дня її смерті. Враховуючи, що іншим способом, окрім звернення до суду, заявник не має можливості підтвердити відповідний факт, з метою захисту своїх спадкових прав та інтересів, [PERSON] вимушений звернутися з відповідною заявою для підтвердження такого факту до суду. Ухвалою судді від 16.12.2024 справу прийнято до розгляду, відкрито провадження, витребувано інформаційні довідки зі Спадкового реєстру. Ухвалою судді від 16.12.2024 витребувано копію матеріалів спадкової справи після смерті [PERSON] . Заявник та його представник в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, представник заявника направила заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності заявника, вимоги заяви підтримала у повному обсязі та просила задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. 06.02.2025 на адресу суду надійшла заява за підписом [PERSON] , в якій вона проти вимог заяви не заперечує та просить розгляд справи проводити у її відсутності (а.с.34). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Відповідно до вимог статей 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі статтею 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Статтями 1268, 1269, 1270 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до частини 1 статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. Згідно долучених до справи документів встановлено наступне. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 03.09.2015 (а.с.6). За життя у [PERSON] народилися діти: син [PERSON] та донька [PERSON] . Факт родинних відносин між померлою та сторонами у справі підтверджується наступними доказами. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 21.08.1951 [PERSON] народилася [INFO] (а.с.7). Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00043610084 від 15.02.2024, [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] 11.03.1956 та змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.8). Зі свідоцтва про народження [PERSON] , виданого 02.04.1957 сільрадою с.Скелівки Старосамбірського райбюро ЗАГС, вбачається, що його батьками були [PERSON] та [PERSON] (а.с.9). Зі свідоцтва про народження [PERSON] , виданого виконавчим комітетом Скеліської сільської ради Старосамбірського району Львівської області серії [NUMBER] від 15.02.2024, вбачається, що її батьками були [PERSON] та [PERSON] (а.с.10). Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00043610560 від 15.02.2024, 29.10.1978 [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.11). Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00043609385 від 15.02.2024, 19.12.1981 [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.12). 05.02.1982 [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , внаслідок чого змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00043611564 від 15.02.2024 (а.с.13). 27.02.2024 [PERSON] звернувся до Старосамбірської державної нотаріальної контори Львівської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] , яка до дня смерті постійно проживала за адресою: [ADDRESS] . Листом №545/02-14 від 11.03.2024 державний нотаріус повідомив [PERSON] про те, що йому необхідно підтвердити факт проживання з матір`ю до дня її смерті. (а.с.15). З Акту про фактичне проживання від 30.05.2024, затвердженого головою Хирівської міської ради Самбірського району Львівської області, вбачається, що [PERSON] проживав разом зі своєю матір`ю [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , до дня її смерті за адресою: [ADDRESS] (а.с.17). Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. В даному випадку встановлення факту спільного проживання необхідно заявнику для належної реалізації своїх спадкових прав після смерті матері [PERSON] , а саме для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно. Згідно статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб. У суду немає підстав ставити під сумнів надані докази, отже, заявлені вимоги про встановлення факту постійного проживання, підлягають до задоволення. Визнання заінтересованою стороною заяви в даній справі не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до частини 1 статті 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Таким чином вимога заявника про встановлення факту, що має юридичне значення ґрунтується на законі, та підлягає до задоволення.

Outcome: approved