Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-09 00:00:00

12.08.2024 року [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просила суд позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно його неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову зазначено, що з відповідачем [PERSON] з 28.09.2012 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20.01.2022 року було розірвано. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . 22.12.2023 року вона уклала шлюб з [PERSON] , від якого мають доньку [PERSON] , [INFO] . Відповідач батьківських обов`язків по відношення до своїх неповнолітніх доньок, не виконує, має борг зі сплати аліментів, та не заперечує, щоб дітей всиновив її чоловік [PERSON] 02.09.2024 року ухвалою суду відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження із призначенням підготовчого судового засідання. Крім того, зазначеною ухвалою було зобов`язано Орган опіки та піклування Покровської районної у місті Кривому Розі ради, у відповідності до ч. 5 ст. 19 СК України, надати висновок щодо розв`язання спору. 28.11.2024 року Органом опіки та піклування Покровської районної в місті Кривому Розі ради надано висновок щодо розв`язання зазначеного спору. 16.12.2024 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. В судове засідання позивач не з`явилась, надала до суду заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутність, на задоволенні позовних вимогах наполягала. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи; в телефонному режимі повідомив суду, що не заперечує проти задоволення позову. В судове засідання представник третьої особи - органу опіки та піклування, не з`явилась, в своїй заяві просила розглядати справу у її відсутність та врахувати наданий висновок щодо розв`язання спору. У відповідності до ч. 3 ст. 211, ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін, представника третьої особи, на підставі наявних у суду матеріалів. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків. З матеріалів справи судом встановлено, що з 28.09.2012 року [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20.01.2022 року (а.с.23). Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.10,11). 22.12.2023 року позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] та відповідно, їй було присвоєно прізвище чоловіка (а.с.9); [INFO] позивачка у шлюбі народила доньку [PERSON] (а.с.12). Відповідно судового наказу у справі № 183/5494/21 виданого Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області від 26.08.2021 року з [PERSON] на користь позивача стягнуто аліменти на утримання двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу) платника аліментів ( а.с.26-27). Відповідно довідки з Покровського відділу державної виконавчої служби у м. Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 24.06.2024 №192075, згідно розрахунку заборгованості відповідача зі сплати аліментів станом на 17.06.2024 рік [PERSON] має заборгованість по аліментам в розмірі 175 124,28 грн., тобто за період з серпня 2021 року по червень 2024 року загалі не сплачував аліменти на утримання дітей (а.с.30, 31-32). Відповідно заяви від 22.05.2024 року №107, яка засвідчена приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Літвіновою І.І., [PERSON] не заперечував проти позбавлення його батьківських прав (а.с.28-29). 20.11.2024 року рішенням № 1069 Покровської районної у місті Кривому Розі ради затверджено висновок щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , відповідно до якого, ураховуючи те, що [PERSON] належним чином не виконує свої батьківські обов`язки, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, не забезпечує необхідного харчування, не створює належних умов для проживання дітей, не готує їх до самостійного життя, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, в інтересах дітей, виконком Покровської районної в місті ради, як орган опіки та піклування, вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Крім того, зазначеним висновком встановлено, що [PERSON] на телефонний зв`язок не вийшов, за місцем реєстрації, за адресою: [ADDRESS] , доступу до квартири наданий не був, батько [PERSON] , [INFO] зазначив, що [PERSON] не проживає за місцем реєстрації близько п`яти років. Відповідно до інформації відділення поліції №3 Криворізького районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області, [PERSON] веде аморальний спосіб життя, вживає алкогольні напої, постійного працевлаштування не має. Згідно письмових пояснень [PERSON] від 14.11.2024 року, згоден з позбавленням його батьківських прав відносно доньок [PERSON] та [PERSON] (а.с.53-55, 66). Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно ч. 2, 3 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї (ч. 5 ст. 150 СК України). Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ч. 3 , 4 ст. 155 СК України). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати до досягнення нею повноліття. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно правової позиції, викладеної в ухвалі ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц, при вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що вони ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо. Як зазначено у пунктах 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та ін.) що надані батьками до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загально визнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Під час вчинення дій, пов`язаних з розлученням дитини з одним або обома батьками, а також інших дій, що стосуються дитини, в порядку, встановленому законом, судом заслуховується думка та побажання дитини. Статтею 18 Конвенції про права дитини визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. В Рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Аналізуючи встановлені по справі обставини та наведені норми чинного законодавства, суд вважає доведеним, що [PERSON] свідомо, протягом тривалого часу ухиляється від виконання обов`язків щодо виховання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , не піклується про їх здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, не забезпечує необхідного харчування, не створює належних умов для проживання дітей, не готує їх до самостійного життя, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, тобто не виконує належним чином свій обов`язок щодо утримання дітей. Отже, після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, суд визнає позов [PERSON] обґрунтованим та таким, що відповідає інтересам малолітніх дітей, мотиви для позбавлення відповідача батьківських прав, визнає доречними і достатніми, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved