Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області суду з позовом до першого відповідача [PERSON] , другого відповідача [PERSON] , за яким просить: визнати недійсним з моменту його укладення договір купівлі-продажу від 14 листопада 2016 року укладений [PERSON] (продавець) та [PERSON] (покупець) щодо земельної ділянки в [ADDRESS] , площею 0,0782 га, кадастровий номер ділянки 2124887403:01:002:0278 який посвідчено нотаріально приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Кішкіним Д.В. у реєстрі № 2243. В обґрунтування позову позивач зазначив наступне. 14 листопада 2016 року між [PERSON] (продавець) від імені якої на підставі довіреності діяв повірений [PERSON] та [PERSON] (покупець) укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення яка розташована в [ADDRESS] площею 0,0782 га кадастровий номер якої 2124887403:01:002:0278. За умовами договору купівлі-продажу вартість ділянки становить 15030.00 грн. які законний представник покупця сплатив представнику продавця у безготівковій формі до підписання цього договору. Договір посвідчено нотаріально приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Кішкін Д.В. у реєстрі № 2243. Позивачка та її представник вважають що вказаний договір підлягає визнанню недійсним виходячи з наступного. Позивачка [PERSON] (прізвище змінено з [PERSON] на [PERSON] ) доводиться мамою відповідача 1 та бабусею відповідача 2. Законний представник покупця [PERSON] доводиться невісткою (колишньою шлюб розірвано у 2022 р. рішенням суду у справі № 308/8523/22. Доведеність факту вчинення правочину внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, полягає у тому, що\~такий договір може бути визнаний недійсним із зазначених підстав у тому разі, якщо буде встановлено, що сама третя особа - контрагент за договором, діяв за домовленістю із представником сторони оспорюваного правочину. Подібні за змістом висновки містяться у Постанові ВС КЦС від 9 листопада 2021 року у справі № 383/302/20-ц. які підлягають врахуванню судом у порядку ч. 4 ст. 263 ЦК України. За результатами укладеного правочину договору купівлі продажу, майно право власності перейшло до сина її представника [PERSON] - [PERSON] . Сама ціна купівлі-продажу ділянки в 151 000 грн. не була ринковою. Кошти від продажу майна продавець майна [PERSON] не отримувала. У 2016 році позивачка [PERSON] видала довіреність на свого сина з повноваженнями щодо продажу належного їм майна. До такого майна відноситься земельна ділянка, а також частина квартири в [ADDRESS] . Через загрозу втрати цього майна так як в Ужгородському міськрайонному суді з квітня 2014 року розглядалася справа № 308/12348/14ц позовом АБ Приват Банк до [PERSON] [PERSON] третя особа [PERSON] про звернення стягнення на майно в рахунок боргу [PERSON] за кредитним договором № №MKMOGI0000002397 від 17.12.2007 р. в сумі 35658.19 доларів США (копія рішення та постанова про арешт майна додається). Проте у інтереси позивачки не входило те що ділянка перейде у власність онука [PERSON] фактично безоплатно. Позивачка та відповідачі перебувають у поганих відносинах з 2010 р. так як у 2007 році поручилися за виконання грошового зобов`язання [PERSON] (мамою покупця квартири яка за умовами договору передавала кошти своєму чоловіку моєму представнику за купівлю земельної ділянки на їхнього сина) яка договірні зобов`язання не виконала перед банком через що позивачка зазнала збитків на суму 10\~000 США. Про існування укладеного договору купівлі-продажу позивачка довідалася у квітні 2024 р. від свого представника який отримав відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (інформаційна довідка додається). Окрім того позивачка в особі представника звертає увагу суду що на земельній ділянці розташовано нерухоме майно яке не передавалося у власність за договором купівлі-продажу. Незавершений будинок належить позивачці. Вказане свідчить що укладаючи договір купівлі-продажу представник продавця приховав ту обставину що ділянка є забудована а отже договір купівлі-продажу земельної ділянки повинен був укладатися одночасно з майном яке на ній розташовано. Навіть за обставин відчуження земельної ділянки права забудівника на будівлю залишаються за позивачкою і остання має намір завершити будівництво проте через відчуження ділянки на якій цей будинок розташовано вона позбавлена такої можливості. За обставин відчуження представником земельної ділянки без майна за заниженою вартістю знівельовано вартість майна і як наслідок порушено інтерес позивача. За наведених\~вище обставин\~укладений договір\~купівлі-продажу\~від 14\~листопада 2016\~року підлягає\~визнанню недійсним\~як такий\~що укладено\~внаслідок зловмисної\~змови представника\~внаслідок чого\~відповідачка позбавлена\~своєї власності\~та коштів\~від продажу\~такого. Вчинення правочину щодо самого себе, тобто не в інтересах довірителя, а у своїх власних, є підставою для визнання такого правочину недійсним. Інтерес і зловмисна змова полягає у тому що представник на вчинив правочин зі своїм сином. Виїжджаючи у 2016 році у Сполучених Штатах Америки позивачка не була обізнана про укладений договір, 14.11.2016 р. не знала про особу набувача а також не отримувала від повіреного звіт про виконання довіреності чи кошти належні набувачу для обізнаності про договір раніше строку зазначеного у позові. З урахуванням наведеного позивачка вважає, що строк звернення до суду не пропустила. Згідно протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 03.07.2024 року цю справу було передано на розгляд головуючому судді Дергачовій Н.В. За ухвалою від 15.07.2024 року було відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. 15.07.2024 року до суду від другого відповідача [PERSON] надійшла заява про визнання позову, у якій він зазначив, що на момент укладення договору він не досяг повноліття а тому всі дії спрямовані на набуття права власності вчиняли його батьки [PERSON] та [PERSON] . В ході спілкування з батьком останній повідомив що ніякі кошти за договором купівліпродажу від мами [PERSON] яка діяла в його інтересах не отримував. Договір щодо земельної ділянки укладався оскільки у нього була довіреність від його мами [PERSON] а тому він вправі був визначати будь-яку особу покупця, в т.ч. його, свого сина. Факти викладені у позовній заяві у редакції від 03.07.2024 року він [PERSON] визнає. Позовні вимоги [PERSON] визнає у повному обсязі. Правові наслідки визнання позову йому [PERSON] відомі та зрозумілі. Просив розгляд справи проводити у його відсутності. 16.07.2024 року представник позивача подав до суду заяву від другого відповідача [PERSON] , нотаріально посвідчену [INFO] , аналогічного змісту вищезазначеній заяві. 08.10.2024 року від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутності. 15.10.2025 року до суду від першого відповідача [PERSON] надійшла заява від 12.10.2024 року за якою він просить розгляд справи проводити у його відсутності, факти викладені у позові (кошти за ділянку не отримував, мамі їх не передавав та інше) визнає. Також не заперечує проти заяви відповідача [PERSON] який визнав позовні вимоги. Не заперечує щоб за наслідками розгляду справи ділянка перейшла у власність мами [PERSON] якій на вказаній земельній ділянці належить незавершене будівництво. Відповідно до наказу голови Ужгородського міськрайонного суду від 23.10.2024 року №41/02-06 «Про внесення змін до облікових документів» визначено суддю Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Дергачова Наталія Володимирівна вважати [PERSON] . За ухвалою від 05.02.2025 року судом було відмовлено у прийнятті визнання другим відповідачем позову і постановлено продовжити судовий розгляд. За ухвалою від 12.03.2025 року судом було закрите підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду. Судове засідання у справі було призначене на 12.03.2025 року на 16 год. 00 хв., однак через неявку в судове засідання всіх учасників справи судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, та заяву другого відповідача про визнання позову, суд приходить до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи, 14 листопада 2016 року між [PERSON] , від імені якої за довіреністю, посвідченою 02.08.2016 року нотаріусом округу Лос Анджелес штат Каліфорнія Анна Шмаклер діяв [PERSON] та [PERSON] , [INFO] , від імені якого на підставі розпорядження голови Ужгородської районної державної адміністрації Закарпатської області від 05.10.2016 року № 427 «Про надання дозволів на здійснення правочинів стосовно нерухомого майна» діяла його мати [PERSON] , був укладений договір купівлі продажу квартири, який був нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Кішкіним Д.В. у реєстрі за № 2243. Згідно п. 1.1 за умовами цього договору продавець в особі свого представника продав, а покупець в особі свого законного представника купив земельну ділянку площею 0,0782га, за кадастровим номером 2124887403:01:002:0278, цільове призначення будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна земельна ділянка), розташовану за адресою: [ADDRESS] . Ціна земельної ділянки була визначена сторонами у розмірі 15\~030,00 грн., які законний представник покупця в повному обсязі у безготівковій формі сплатив представнику продавця до моменту підписання цього договору. Жодних матеріальних чи інших майнових претензій сторони одна до однієї не мали (п. 2.1 Договору). При цьому ринкова вартість майна була встановлена у 15\~030 грн. на підставі Висновку про вартість об`єкта оцінки від 22.09.2016 р., складеного суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «АКР КОНСАЛТТ» (сертифікат суб`єкта оціночної діяльності № 15859/13 від 24.12.2013 року) (п. 2.2 Договору). Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 29.04.2024 року № 376481314 одноособовим власником земельної ділянки із кадастровим номером 2124887403:01:002:0278 є [PERSON] із 14.11.2016 року на підставі вищезазначеного договору купівлі продажу. Як зазначено у Технічному паспорті на індивідуальний житловий будинок за адресою [ADDRESS] , виготовленому станом на 25.10.2016 року, позивач [PERSON] є забудовником житлового будинку, площею 128,8 кв.м., що також підтверджується довідкою ТОВ «Байт» від 25.10.2016 року № 125. [PERSON] , є матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] . 08.03.1976 року [PERSON] , [INFO] , уклала шлюб із [PERSON] і після укладення шлюбу їй було присвоєно прізвище « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER] . При цьому через недостатність доказів наданих суду, достовірно неможливо встановити чи дійсно саме [PERSON] , позивач у цій справі, раніше була [PERSON] , і відповідно є матір`ю [PERSON] , [INFO] . Наданими доказами підтверджується, що [PERSON] народився від [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про укладення шлюбу [NUMBER] та свідоцтво про народження [NUMBER] . Другий відповідач [PERSON] подав заяву про визнання позову, у якій він зазначив, що на момент укладення договору він не досяг повноліття а тому всі дії спрямовані на набуття права власності вчиняли його батьки [PERSON] та [PERSON] . В ході спілкування з батьком останній повідомив що ніякі кошти за договором купівлі продажу від мами [PERSON] яка діяла в його інтересах не отримував. Договір щодо земельної ділянки укладався оскільки у нього була довіреність від його мами [PERSON] а тому він вправі був визначати будь-яку особу покупця, в т.ч. його, свого сина. Факти викладені у позовній заяві у редакції від 03.07.2024 року він [PERSON] визнає. Позовні вимоги [PERSON] визнає у повному обсязі. Правові наслідки визнання позову йому [PERSON] відомі та зрозумілі. За рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.05.2020 року у справі № 308/12348/14-ц, яке набуло законної сили 07.08.2020 року, позовні вимоги акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», в інтересах якого діє представник [PERSON] , до першого відповідача [PERSON] , другого відповідача [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: [PERSON] , про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення відповідачів були задоволені частково; в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором MKMOGI0000002397 від 17.12.2007 року яка станом на 03.10.2011 року становить 17 742,79 [Долар США], що за курсом 12.29 відповідно до службового розпорядження НБУ від 05.08.2014 року складає 218 058,89 грн., яка складається з наступного: - 14732.22 [Долар США] - заборгованість за кредитом; - 2165,93 [Долар США] - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 297,14 [Долар США] - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; - 547,50 [Долар США] - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором перед акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк», звернуто стягнення на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки згідно з Іпотечним договором, а саме: квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить на праві приватної власності [PERSON] , [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності від 16.06.2004 року, встановивши спосіб реалізації предмету іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, з дотриманням вимог\~Закону України «Про іпотеку», за початковою ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. У задоволені решти позовних вимог відмовлено. При цьому судом було встановлено, що відповідно укладеного договору №MKMOGI0000002397 від 17.12.2007 [PERSON] (Третя особа) 17.12.2007 отримала кредит у розмірі 70000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 17.12.2027. Згідно заяви третьої особи від 28.08.2008 кредитний договір №MKMOGI0000002397 від 17.12.2007 переведено з валюти гривня в валюту Долар США. Розмір кредиту після проведення конвертації з урахуванням винагороди банку складає 15146,52 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. До кредитного договору його сторонами 29.08.2008 року укладено додаткову угоду та викладено договір про іпотечний кредит у новій редакції. Наведеними змінами у договорі про іпотечний кредит №MKMOGI0000002397 від 17.12.2007 змінено умови про валюту кредитного зобов`язання, з валюти гривні - у валюту долари США. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором AT КБ «ПРИВАТБАНК» і [PERSON] , [PERSON] (далі - Відповідачі) 17.12.2007 року уклали договір іпотеки №МКMOGI0000002397. Згідно з договором іпотеки Відповідачі надали в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 44.70 m2, житловою площею 27.80 м2, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Майно належить Відповідачам на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності. Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки дорівнює 94397,86 грн. [PERSON] зобов`язання за вказаним договором кредиту належним чином не виконала, оскільки належні докази про це відсутні, чим порушила умови договору та норми чинного законодавства, тому у позивача виникло право вимагати виконання зобов`язання за договором. За таких обставин суд дійшов висновку про наявність боргових правовідносин між сторонами. Матеріали справи свідчать, що у боржника виникла заборгованість за кредитним договором, а його дії та наміри не свідчать про виконання договірних зобов`язань за кредитним договором та повернення кредиту. Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Судом також перевірено Єдиний державний реєстр судових рішень на наявність інших рішень щодо всіх учасників цієї справи та встановлено наступне. За рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21.04.2023 року у справі № 308/7928/22, яке було залишене без змін за постановою Закарпатського апеляційного суду від 08.11.2023 року, позовну заяву [PERSON] та [PERSON] до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», третя особа без самостійних вимог на боці відповідача: Ужгородський міський відділ Державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківсськ), третя особа без самостійних вимог на боці позивача [PERSON] , про припинення зобов`язання за кредитним та іпотечним договором було задоволено. Визнано припиненими правовідносини за договором про іпотечний кредит № MKMOGI0000002397 від 17 грудня 2007 року, який було укладено між ЗАТ КБ «Приват Банк» код 14360570 та [PERSON] РНОКПП [NUMBER] (зі змінами і доповненнями) та договором іпотеки від 17 грудня 2007 року № MKMOGI0000002397, який укладено між ЗАТ КБ «Приват Банк» код 14360570 (іпотекодержатель) та [PERSON] РНОКПП [NUMBER] і [PERSON] РНОКПП [NUMBER] (Іпотекодавці) посвідченим нотаріально приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Капітула Г.Д. у реєстрі за № 2955. Виключено з Державного реєстру Іпотек запис № 6289410 від 22.12.2007 року про реєстрацію іпотеки нерухомого майна: квартири, номер за РПВН: [ADDRESS] , вчинений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Капітула Г.Д. на підставі договору іпотеки № 2955 від 17.12.2007 року. При цьому судом було встановлено, що дослідженими судом доказами підтверджується, а також не заперечується самим представником відповідача [PERSON] , що заборгованість за кредитним договором, яка була встановлена у рішенні Ужгородського міськрайонного суду у справі № 308/12348/14-ц станом на 03.10.2011 року, позивачами була погашена у повному обсязі, що у свою чергу свідчить про те, що кредитні правовідносини між позичальником [PERSON] та Банком припинились внаслідок виконання зобов`язання, проведеного належним чином, у зв`язку з чим, кредитор втратив право на стягнення щомісячних платежів, відсотків, штрафних санкцій після припинення кредитних правовідносин, а тому, у зв`язку із припиненням основного зобов`язання, припиненим є й зобов`язання за договором іпотеки, оскільки, забезпечені ним зобов`язання, зокрема, сплата тіла кредиту, відсотків та пені, виконані. Отже, беручи до уваги той факт, що зобов`язання по сплаті нарахувань в порядку\~ст. 625 ЦК України\~не входять до кола зобов`язань, які забезпечені вище вказаним договором іпотеки, основне зобов`язання, передбачене кредитним договором та розмір якого визначений судом у вище вказаному рішенні Ужгородського міськрайонного суду у справі № 308/12348/14-ц, від 27.05.2020 року виконано, суд приходить до висновку, що зобов`язання за основним договором є виконаними, а отже - припиненими. За заочним рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.12.2022 року 308/8523/22, позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу було задоволено, шлюб, зареєстрований 27 квітня 1996 року між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , відділом реєстрації актів громадянського стану Ужгородської міської ради, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 161 розірвано, оскільки, як стверджував позивач, більше двох останніх років вони не можуть жити як сім`я, виконувати сімейні обов`язки, спокійно вирішувати навіть нескладні поточні проблеми. Впродовж останніх чотирьох місяців проживають окремо. Суд також звернув увагу на той факт, що за ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01.04.2013 року у справі 2-7020/11\~позовну заяву Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про звернення стягнення на майно було залишено без розгляду.\~\~\~\~ Всі вищезазначені обставини у їх сукупності та взаємозв`язку свідчать про той факт, що на момент укладення оспорюваного договору сторони були обізнані про наявність у них заборгованості перед банком та неодноразові спроби банку звернути стягнення на іпотечне майно, яке належить позивачу - [PERSON] , і на думку суду, саме тому, з метою уникнення ризиків щодо звернення стягнення на все майно боржників, за взаємною згодою всіх учасників угоди та їх повірених осіб, земельну ділянку було відчужено та перереєстровано на дитину - другого відповідача [PERSON] . Зворотне не доведено суду належними та допустимими доказами. При цьому суд оцінює критично доводи позивача про те, що вона не була обізнана про відчуження земельної ділянки саме на користь дитини, оскільки відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень свідчать про той факт, що вона та її представники приймали участь у вищезазначених судових справах, а також самостійно ініціювали неодноразово судові спори щодо недійсності іпотечного договору та щодо іпотечного майна, тобто були обізнані про наявність у них великої суми боргу. Дійсно ч. 3 ст. 238 ЦК України передбачає, що представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом. Відповідно до ст. 241 ЦК України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов`язки з моменту вчинення цього правочину. Як зазначено Верховним Судом у постанові від 24.02.2025 року у справі № 504/3085/20 (провадження № 61-17178сво23) для кваліфікації правочину як вчиненого внаслідок зловмисної домовленості потрібно встановити, що: від імені однієї зі сторін правочину діяв представник, хоча й не виключаються випадки, коли від імені обох сторін виступають представники; зловмисна домовленість і вчинення правочину з іншою стороною відбулася на підставі наявних повноважень представника; існував умисел в діях представника щодо зловмисної домовленості; настали несприятливі наслідки для особи, яку представляють; існує причинний зв`язок між зловмисною домовленістю і несприятливими наслідками для особи, яку представляють. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду вважає, що наявні підстави для відступлення від висновку, викладеного у постанові\~Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 лютого 2020 року у справі № 182/3593/17 (провадження № 61-14937св19), оскільки укладення договору купівлі-продажу у ситуації, коли від імені продавця діє представник, із іншою стороною - покупцем (родичем представника продавця) саме по собі не свідчить, що мала зловмисна домовленість представника з покупцем, умислу представника, домовленості сторін оспорюваного договору для переслідування власних інтересів всупереч інтересам продавця. Невиконання чи неналежне виконання зобов`язань, що виникли на підставі оспорюваного правочину, у тому числі посилання\~\~позивача [PERSON] на неотримання коштів за спірним договором купівлі-продажу, само по собі не може бути правовою підставою для визнання відповідного правочину недійсним, оскільки не свідчить про його недійсність, так як невиконання чи неналежне виконання зобов`язань, що виникли на підставі правочину, не є підставою для визнання його недійсним. У цій справі відсутні належні та допустимі докази на підтвердження того, що [PERSON] діяв всупереч інтересам довірителя [PERSON] , а також наявність зловмисної домовленості представника позивачки з\~ [PERSON] , яка діяла від імені їх спільного сина [PERSON] , і виникнення через це несприятливих наслідків для довірителя, яка, як стверджує є рідною бабкою [PERSON] . Також, відсутні докази\~недобросовісності та нерозумності у поведінці [PERSON] при укладенні спірного правочину. Нотаріально посвідчена довіреність від 02.08.2016 року була написана власноручно позивачем, видана на ім`я\~ [PERSON] добровільно, на день укладення останнім договору купівлі-продажу земельної ділянки не скасована,\~і позивачем [PERSON] \~не оспорювалася, у встановленому законом порядку судом недійсною не визнавалась. Отже, нотаріально посвідченою довіреністю від 02.08.2016 року позивач уповноважила\~\~ [PERSON] бути її представником і надала йому права щодо продажу або обміну належної їй земельної ділянки будь-якій особі на власний розсуд, укладати договір купівлі-продажу, отримати належні їй грошові кошти (а.с10-13). У зазначеній довіреності відсутні обмеження щодо повноважень чи обов`язок представника погоджувати будь-які дії з позивачем. Крім того, відсутні докази на підтвердження того, що у представника позивача \~ [PERSON] та у\~\~позивача [PERSON] був відсутній реальний намір укласти і виконати спірний правочин. Таким чином, позивачкою належними та допустимими доказами не доведено, що є її процесуальним обов`язком (статті\~12,\~81 ЦПК України), існування при укладенні спірного правочину зловмисної домовленості між\~ [PERSON] \~\~та\~\~ [PERSON] , яка діяла в інтересах [PERSON] , і недобросовісності дій останньої та виникнення через це несприятливих наслідків для\~позивача [PERSON] , як довірителя, з огляду також на повне визнання позову другим відповідачем. Позивачем також не доведено суду належними та допустимим доказами, той факт, що саме вона [PERSON] є рідною матір`ю свого представника [PERSON] , факт неотримання грошових коштів від правочину, відтак суд не вбачає доведених підстав задля визнання недійсним оспорюваного правочину, тому слід відмовити у задоволенні позову повністю. Суд також вважає за необхідне зазначити, що між сторонами у цій справі взагалі відсутній предмет спору, що також є самостійною підставою задля відмови у позові. Звернення до суду із цим позовом суд розцінює як свідоме ухилення сторін від сплати податків, оскільки з урахуванням повного визнання позову другим відповідачем у сторін відсутні будь які непорозуміння. Сторони не позбавлені можливості безпосередньо або через своїх довірених осіб укласти між собою будь які правочини щодо земельної ділянки, з урахуванням повного визнання позову та усвідомлення цих фактів другим відповідачем, проте свідомо цього не роблять. Сторони мають достатньо інших законодавчо врегульованих способів вирішити спори щодо цієї земельної ділянки у позасудовий спосіб, що не потребує втручання суду. У відповідності до\~ст.\~141\~ЦПК\~України всі судові витрати у цій справі суд вважає за необхідне покласти на позивача у зв`язку з відмовою в позові. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed