Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-13 00:00:00

У грудні 2023 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його сина [PERSON] , [INFO] , актовий запис про народження № 1865, складений 30 червня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві. В обґрунтування позову зазначала, що вона є матір`ю [PERSON] , який народився [INFO] , батьком дитини є [PERSON] , відповідач у справі. Сторони у шлюбі не перебували, з народженням сина відносини між ними фактично були припинені, відповідач втратив інтерес до сімейного життя, участі у вихованні та матеріальному забезпеченні дитини він не приймав. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 17 травня 2011 року з відповідача [PERSON] на її користь стягнуто аліменти на їхнього сина [PERSON] у розмірі частки всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до довідки-розрахунку Броварського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі - Відділ ДВС) відповідач [PERSON] станом на 01 вересня 2023 року має заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 270087 грн. 91 коп. Із 2010 року [PERSON] проживає окремо від неї та сина, ніякого зв`язку із ними він не підтримує, не відвідує сина, не цікавиться здоров`ям дитини, успіхами у навчанні, морально та матеріально не підтримує дитину. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала повністю, просила суд його задовольнити. Проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] повторно у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином за зареєстрованим місцем його проживання та через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, про причини неявки суд він не повідомив, відзив на позов до суду не подавав. Третя особа Орган опіки та піклування Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації (далі - Орган опіки та піклування) у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності їхнього представника, просив суд розглянути справу на підставі наявних матеріалів із урахуванням наданого Органом опіки та піклування висновку про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, та якнайкращих інтересів дитини. За змістом ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився без поважних причин або без повідомлення причин неявки та не подав відзив на позов, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Провівши заочний розгляд справи, з`ясувавши позицію позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Суд встановив, що [INFO] у місті Київ народився [PERSON] , його матір`ю є позивач [PERSON] , батьком - відповідач [PERSON] , про що 30 червня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві складено відповідний актовий запис за № 1865. Із 2010 року сторони проживають окремо. Неповнолітній син сторін [PERSON] проживає разом із матір`ю [PERSON] 17 травня 2011 року рішенням Деснянського районного суду м. Києва, ухваленим у справі № 2-2941/2011, із відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] стягнуто аліменти на їхнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі частки всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28 березня 2011 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно з інформацією з Єдиного реєстру боржників станом на 25 липня 2018 року відповідач [PERSON] внесений до вказаного реєстру у зв`язку із несплатою аліментів, виконавче провадження № [NUMBER]. Відповідно до довідки-розрахунку від 01 жовтня 2024 року № 84654 ВП № [NUMBER] у зв`язку із несплатою аліментів за виконавчим листом № 2-2941/2011 від 17 травня 2011 року виданого Деснянським районним судом м. Києва про стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на сина [PERSON] у розмірі частки усіх видів заробітку (доходу) боржника, станом на 01 жовтня 2024 року відповідач має заборгованість зі сплати аліментів на сина в розмірі 319331 грн. 82 коп. Згідно із актами від 07 грудня 2013 року, 05 грудня 2014 року, 08 липня 2015 року, складених комісією у складі працівників Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва" "Житлово-експлуатаційна контора № 305", складених у присутності сусідів, позивач [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , разом зі своїм сином [PERSON] , [INFO] , виховує його одна без чоловіка. Із довідок виданих Спеціалізованою школою І ступеня № 312 з поглибленим вивченням англійської мови Деснянського району міста Києва від 08 червня 2018 року та від 29 травня 2020 року видно, що син сторін [PERSON] навчається у цій школі з 01 вересня 2016 року. Проживає дитина разом із матір`ю [PERSON] , матір систематично контролює навчання сина та відповідально ставиться до його виховання. Регулярно відвідує батьківські збори, бере активну участь в житті дитини та класу. [PERSON] допомагають з вихованням сина її батьки, які приводили дитину до школи та забирали його, також цікавляться навчанням хлопця. За період навчання [PERSON] батько дитини [PERSON] у школі жодного разу не був, не відвідував батьківські збори, не спілкувався із вчителями. При спілкуванні з дитиною з`ясовано, що батько не проживає разом із сином, не цікавиться його здоров`ям, шкільним життям та успіхами у навчанні. Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 12, ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом ч. 1 ст. 77, ч. 1 ст. 80 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. У ч. 2 ст. 77 ЦПК України визначено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки чи інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року № 2402-III встановлено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. За змістом ч. ч. 2, 3 ст. 150, ч. ч. 1, 2 ст. 155 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Пленум Верховного Суду України в абз. 2 п. 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У ст. 165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Із висновку Органу опіки та піклування від 23 травня 2024 року № 102-2332 вбачається, що позивач [PERSON] разом із сином [PERSON] зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] . Батько дитини [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] . На звернення Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації (далі - Служба) Службою у справах дітей та сім`ї Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області здійснено обстеження умов проживання [PERSON] , про що складено відповідний акт та відібрано від батька дитини пояснення, відповідно до яких [PERSON] заперечує проти позбавлення його батьківських прав, зазначив, що перераховує синові кошти від 500 грн. до 1500 грн. щомісяця та спілкується із ним щотижня. Із сином йому не дозволяють бачитися батьки матері дитини. Сина він любить і хоче бачитися із ним, вважає, що у них добрі стосунки. Неповнолітній [PERSON] , 2010 року народження, надав до Служби свої пояснення, у яких вказував, що підтримує позбавлення батьківських прав його батька відносно нього. Батько не підтримує його матеріально, не вітає його зі святами та днем народження. Наразі із ним спілкується лише бабуся по батьківській лінії та дає йому кошти щомісяця. На засідання комісії з питань захисту прав дитини належним чином повідомлений батько дитини [PERSON] повторно не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив. Враховуючи вище наведене, діючи виключно в найкращих інтересах дитини, Орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно його сина [PERSON] , [INFO] . Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, враховуючи, що [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків відносно його неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , ухиляється, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] про позбавлення відповідача батьківських прав стосовно цієї дитини ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню. Враховуючи, що позивач [PERSON] від сплати судового збору звільнена, згідно із ст. 141 ЦПК України із відповідача [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved