Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-04 00:00:00

На адресу Приморського районного суду м. Одеси надійшли матеріали цивільної справи за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, у якій позивач просить розірвати шлюб між позивачем та відповідачем, зареєстрований 23 грудня 2011 року Першим Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління, актовий запис № 1091. Судові витрати покласти на відповідача по справі. Позовні вимоги про розірвання шлюбу обґрунтовані тим, що спільне життя з відповідачем не склалося. За роки сумісного життя подружжя не знайшло порозуміння в своїх взаємовідносинах, спроби налагодити стосунки не врятували спільне подружнє життя. Позивач у позовній заяві також зазначає, що спільне проживання з дружиною неможливе внаслідок постійних сімейних конфліктів, розбіжностей у поглядах, докорів. Подружні стосунки припинені з травня 2022 року, таким чином позивач та відповідач не ведуть спільне господарство та не проживають разом. Позивач у позовній заяві зазначив, що наполягає на розірванні шлюбу, надання строку на примирення буде вважатись примушенням до шлюбу та шлюбних відносин. Подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. Згідно автоматизованого розподілу судової справи між суддями, головуючим суддею у справі визначено суддю Чорнуху Ю.В. Ухвалою суду від 23.09.2024 відкрито провадження у цивільній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 22.10.2024. У судове засідання 22.10.2024 сторони не з`явились. На адресу суду 11.10.2024 від позивача надійшла заява про розгляд справи без участі та підтримання позовних вимог в повному обсязі. Відповідач повідомлялась про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки до суду не повідомила, клопотання та заяви до суду не подавала. 22.10.2024 на адресу суду від позивача надійшла заява про проведення розгляду справи без участі, підтримання позовних вимог у повному обсязі та відсутність заперечень проти винесення рішення. У матеріалах справи наявна заява від 08.10.2024 про розгляд справи без участі, однак суд не приймає її до уваги, оскільки позбавлений можливості ідентифікувати особу, яка її подала. Розгляд справи відкладено на 28.11.2024 у зв`язку з неявкою відповідача. У судове засідання 28.11.2024 сторони не з`явились. Відповідач повідомлялась про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки до суду не повідомила, клопотання та заяви до суду не подавала. У матеріалах справи наявні заяви позивача про проведення розгляду справи без участі, підтримання позовних вимог у повному обсязі та відсутність заперечень проти винесення рішення. Розгляд справи відкладено на 19.12.2024 у зв`язку з неявкою відповідача. У судове засідання 19.12.2024 сторони не з`явились. Відповідач про причини неявки до суду не повідомила, клопотання та заяви до суду не подавала. Розгляд справи відкладено на 30.01.2025 у зв`язку з неявкою відповідача. У судове засідання 30.01.2025 сторони не з`явились, повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи. Відповідач про причини неявки до суду не повідомила, клопотання та заяви до суду не подавала. Розгляд справи відкладено на 26.02.2025 у зв`язку з неявкою відповідача. У судове засідання 26.02.2025 сторони не з`явились. Відповідач повідомлялась про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки до суду не повідомила, клопотання та заяви до суду не подавала. На підставі ч. 1 ст. 244 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення та відклав проголошення судового рішення до 05.03.2025. Оскільки судом вжито всіх заходів для забезпечення належного сповіщення відповідача про судове засідання, однак відповідач до суду не з`являлась, про причини неявки до суду не повідомляла та не подала відзив, з метою недопущення затягування розгляду справи та з урахуванням неодноразового відкладення розгляду справи, суд дійшов висновку про необхідність розглядати справу по суті за відсутності сторін у справі. Верховний Суд у постанові від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18 (провадження № 61-22682св19) зазначив про те, що у разі, коли наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, надавши оцінку доказам, наявним у справі, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували 23.12.2011 шлюб, про що 23.12.2011 зроблено відповідний актовий запис № 1091. Шлюб зареєстрований Першим Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції. З копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 23.12.2011 Першим Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції вбачається, що прізвище після реєстрації шлюбу: чоловіка - [PERSON] ; дружини - [PERSON] (а.с. 10). Доказів наявності у подружжя спільних дітей від шлюбу суду не надано.\~ Позивач [PERSON] виявив бажання розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] . Відповідач правом на подання відзиву не скористалась. Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Статтею 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1 ст. 5 ЦПК України). Згідно ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948, чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Сім`я є природним і основним осередком суспільства і має право на захист з боку суспільства та держави. Жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються, відповідно до ч. 3 ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Приписами ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України (далі - СК України) визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ч. 1 ст. 24 СК України). Дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом (ч. ч. 2-4 ст. 56 СК України). Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище (ч.1 ст. 113 СК України). Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, проте, як встановив суд, позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Відповідач не зверталась до суду із вимогами про надання часу на примирення та не подала відзив. Суд вважає, що бажання й право кожного із подружжя на розірвання шлюбу не може бути порушено. З огляду на викладене, наявні підстави для задоволення позову [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 23.12.2011 Першим Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 1091. У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу (ч.2 ст. 114 СК України). Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд встановив при відкритті провадження у справі факт зарахування суми судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України. Враховуючи задоволення позову, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений судовий збір.

Outcome: approved