Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-06 00:00:00

У грудні 2021 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визначення місця проживання їх спільної дитини - сина [PERSON] , [INFO] , з нею (матір`ю ) за адресою: [ADDRESS] , зазначивши у якості третьої особи Службу у справах дітей Чугуївської районної державної адміністрації Харківської області. В обґрунтування заявлених вимог посилалась на те, що вона та відповідач перебували у близьких стосунках без реєстрації шлюбу, мають сина [PERSON] , [INFO] та разом проживали за адресою: [ADDRESS] . Після припинення відносин між ними син проживав з нею, а відповідач за попередньою домовленістю забирав сина до себе у зручний для нього час, а коли повертав сина до неї, вчиняв бійки та погрожував їй та її співмешканцю. З червня 2021 року відповідач забрав дитину до себе та не повертає їй сина, якого вона мала можливість побачити 09.09.2021 у дитячому садку. Позивачка зазначала, що при проживанні сина з батьком її особисте спілкування з дитиною носить нерегулярний характер, що тягне за собою порушення позитивних взаємовідносин дитини з матір`ю, та може мати негативний вплив на подальший розвиток дитини. Зазначала, що відокремлення дитини від матері буде суперечити інтересам дитини, про що й зазначено у висновку Служби у справах дітей Чугуївської районної державної адміністрації Харківської області. Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 14.12.2021 року відкрито провадження у справі, розгляд якої визначено проводити у загальному позовному провадженні. Згідно розпорядження Голови Верховного Суду № 2/0/9-22 від 08.03.2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» територіальну підсудність Чугуївського міського суду Харківської області було змінено на територіальну підсудність Глобинського районного суду Полтавської області. Згідно розпорядження Голови Верховного Суду № 65 від 17.11. 2022 року «Про відновлення територіальної підсудності судових справ окремих судів м. Харкова та Харківської області» територіальну підсудність Чугуївського міського суду Харківської області відновлено з 23.11.2022 року. Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 30.06.2023 року замінено третю особу у цій справі - Службу у справах дітей Чугуївської районної державної адміністрації Харківської областіна Службу у справах дітей Чкаловської територіальної громади Чугуївського району Харківської області. Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 16.04.2024 року за заявою позивача [PERSON] у зв`язку зі зміною нею місця проживання як внутрішньо переміщеної особи замінено третю особу у цій справі - Службу у справах дітей Чкаловської територіальної громади Чугуївського району Харківської областіна Службу у справах дітей по Московському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради. Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 07.06.2024 року закрито підготовче провадження у справі, розгляд якої призначено по суті. Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від13.11.2024 року замінено третю особу у цій справі - Службу у справах дітей по Московському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради на Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради. 17.02.2025 року до суду надійшов відзив [PERSON] в особі представника за довіреністю [PERSON] на позовну заяву, в якому міститься прохання про відмову у задоволенні позову [PERSON] , посилаючись на те, що у 2020 році остання пішла від [PERSON] , залишивши на його утриманні та вихованні малолітнього сина. Інколи позивачка забирала дитину на декілька днів та повертала її брудною, неохайною, в одному і тому же одязі. Відповідач вважає, що [PERSON] , веде не здоровий образ життя, неодноразово була помічена в сумнівних компаніях. Судовим наказом Чугуївського міського суду Харківської області від 29.09.2021 року на користь [PERSON] з [PERSON] стягнуті аліменти на утримання малолітнього сина у розмірі частини всіх її доходів щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до розрахунку старшого державного виконавця Чугуївського ВДВС у Чугуївському районі Харківської області заборгованість позивачки по сплаті аліментів на сина сукупно перевищує суму виплат за три місяці присуджених аліментів, у зв`язку з чим відповідач звернувся до Чугуївського відділу поліції ГУНП в Харківській області з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення, однак йому було відмовлено у відкритті кримінального провадження. Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 13.01.2025 зобов`язано Чугуївський відділ поліції ГУНП в Харківській області відкрити кримінальне провадження стосовно [PERSON] за ч.1 ст.164 КК України. На даний час дитина проживає з відповідачем, в її вихованні та утриманні позивачка участі не приймає, своє місцезнаходження відповідачу не повідомляє. Учасники справи до судового засідання не з`явились, повідомлені про час та місце розгляду справи відповідно до вимог ст.ст. 128-131 ЦПК України, причини своєї неявки до суду не повідомили. Представник третьої особи - Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради надав до суду заяву, в якій повідомляє, що наразі надати до суду грунтований висновок щодо розв`язання спору між батьками про визначення місця проживання їх малолітнього сина, не виявляється можливим, оскільки наявних матеріалів для розгляду цього питання на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради, не достатньо. Батьки дитини за отриманням відповідного висновку до Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради не звертались. Після отримання передбачених документів питання визначення місця проживання дитини буде розглянуто на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради та складено висновок. У зв`язку із зазначеним суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наданих доказів, без фіксування судового процесу звукозаписувальним технічним засобом згідно вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно зі статтею 12 цього Закону на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до частини третьої, четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до частини першої, другої статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Судом при розгляді цієї справи встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у близьких стосунках без реєстрації шлюбу, мають сина [PERSON] , [INFO] , в свідоцтві про народження якого записані батьками. Зазначене підтверджується копією свідоцтві серії [NUMBER] , виданого13 січня 2017 року виконавчим комітетом Чкаловської селищної ради Чугуївського району Харківської області, актовий запис №03. Сторони разом з дитиною проживали за адресою: [ADDRESS] , де зареєстровані [PERSON] та дитина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується довідками Чкаловської селищної ради Чугуївського району Харківської області від 16.08.2019 та від 01.09.2021, а також не оспорюється учасниками справи. На час розгляду справи судом встановлено, що сторони проживають окремо. Як зазначала [PERSON] після припинення відносин з відповідачем вона з іншим співмешканцем проживала разом з дитиною за адресою: [ADDRESS] , а потім з червня 2021 року відповідач забрав дитину до себе та не повертає їй сина, якого вона мала можливість побачити 09.09.2021 у дитячому садку. Подалі,01.02.2024 року позивачка звернулася до суду із заявою про заміну третьої особи у справі у зв`язку з взяттям її на облік внутрішньо переміщеної особи, зазначивши своїм фактичним місцем проживання: [ADDRESS] . Згідно наданої позивачкою копії довідки Чкаловського закладу дошкільної освіти (ясла- садок) «Веселка» Чкаловської селищної ради Чугуївського району Харківської області від 01.09.2021 № 01-44/80 [PERSON] , [INFO] відвідує вказаний заклад з 18..02.2021 року, а згідно характеристики вихователя-методиста цього закладу від 01.09.2021 № 01-44/81 дитина добре розвинена фізично, емоційно врівноважений, опановує освітню програму відповідно до вікових особливостей. Активну участь у житті дитини приймає батько [PERSON] , та іноді його мати. Батьки контактують з вихователем, цікавляться життям і розвитком дитини в закладі. Як вбачається з відповіді від 12.09.2024 № 12718/119-91/04/22-2024 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області на розгляді управління перебували звернення [PERSON] №5601 від 21.06.2021 про те, що [PERSON] забрав з дитячого садочка 18.06.2021 т року сина [PERSON] та не віддав заявниці; за № 8487 від 16.12.2022 про те, що колишній чоловік [PERSON] відвіз спільну дитину [PERSON] до своєї сестри (заради безпеки), а номер не залишив; за № 984 від 09.02.2023 про те, що через військову агресію рф, її чоловік [PERSON] відвіз спільну дитину [PERSON] у Дніпропетровську область та не дозволяє побачення. За результатами перевірки даних звернень ознак кримінального та адміністративного правопорушень не встановлено. Про зазначене повідомлено [PERSON] . З пояснень відповідача у наданому ним відзиві на позов, вбачається. що у 2020 році [PERSON] пішла від [PERSON] , залишивши на його утриманні та вихованні малолітнього сина. Інколи позивачка забирала дитину на декілька днів та повертала її брудною, неохайною, в одному і тому же одязі. Відповідач вважає, що [PERSON] , веде не здоровий образ життя, неодноразово була помічена в сумнівних компаніях. Судовим наказом Чугуївського міського суду Харківської області від 29.09.2021 року на користь [PERSON] з [PERSON] стягнуті аліменти на утримання малолітнього сина у розмірі частини всіх її доходів щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Зазначене судове рішення не виконується, утворилась велика заборгованість за аліментами. Відповідно до розрахунку старшого державного виконавця Чугуївського ВДВС у Чугуївському районі Харківської області заборгованість позивачки по сплаті аліментів на сина сукупно перевищує суму виплат за три місяці присуджених аліментів, у зв`язку з чим відповідач звернувся до Чугуївського відділу поліції ГУНП в Харківській області з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення, однак йому було відмовлено у відкритті кримінального провадження. Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 13.01.2025 зобов`язано Чугуївський відділ поліції ГУНП в Харківській області відкрити кримінальне провадження стосовно [PERSON] за ч.1 ст.164 КК України. На даний час дитина проживає з відповідачем, в її вихованні та утриманні позивачка участі не приймає, своє місцезнаходження відповідачу не повідомляє. Вищезазначені обставини підтверджуються наданими відповідачем: копією постанови Чугуївського ВДВС у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м. Харків) про відкриття виконавчого провадження ВП № [NUMBER] від 28.12.2021 про примусове стягнення за судовим наказом № 636/3255/21, виданого 17.12.2021 Чугуївським міським судом Харківської області, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. Починаючи з 14.07.2021 року, і до досягнення дитиною повноліття; копією розрахунку заборгованості зі сплати аліментів боржника [PERSON] , складеного Чугуївським ВДВС у Чугуївському районі Харківської області станом на 21.11.2024 року, відповідно до якого розмір заборгованості складає 105 718, 18 грн., а також витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження 12025226290000019 від 16.01.2025 щодо [PERSON] за ст.164 ч.1 КК України за заявою потерпілого [PERSON] . Статтею 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо визначення місця проживання дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Як вбачається з копії висновку про доцільність визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з матір`ю, ухваленого 24.11. 2021 року за №01-40/4593 Службою у справах дітей Чугуївської районної державної адміністрації Харківської області, враховуючи роль матері у житті дитини та те, що відокремлення дитини від матері буде суперечити інтересам дитини, беручи до уваги акт оцінки потреб матері дитини, акт обстеження умов проживання [PERSON] , виходячи виключно з інтересів малолітньої дитини, служба у справах дітей Чугуївської районної державної адміністрації Харківської області вважала за доцільне визначити місце проживання малолітнього [PERSON] з матір`ю [PERSON] . Між тим суд не може погодитись з таким висновком органу опіки та піклування, оскільки він є недостатньо обгрунтованим та не відповідає фактичним обставинам як на момент його складання, так і на час розгляду справи судом. Так вказаний висновок грунтується лише на поясненнях позивачки, яка на момент складання акту проживала тимчасово у співмешканця за адресою: [ADDRESS] , та без врахування позиції відповідача; акт проведення оцінки рівня безпеки дитини не наданий до суду та складений без врахування умов проживання дитини у батька з вересня 2021 року. Висновок не містить даних про матеріальний рівень проживання сторін, прихильність дитини до кожного з батьків, наявність у них умов для належного виховання та утримання малолітнього сина. Крім того, як зазначив у своїй заяві представник Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради надав до суду заяву, в якій повідомляє, що наразі надати до суду грунтований висновок щодо розв`язання спору між батьками про визначення місця проживання їх малолітнього сина, не виявляється можливим, оскільки наявних матеріалів для розгляду цього питання на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради, не достатньо. Батьки дитини за отриманням відповідного висновку до Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради не звертались. Між тим надані відповідачем до суду матеріали свідчать про те, що малолітній син проживає з батьком, матір (позивачка) не утримує дитину, має велику заборгованість за аліментами, і будь-яких достовірних даних про те, що [PERSON] має можливість створити дитині належні та більш сприятливі ніж у [PERSON] умови для виховання і розвитку, остання не надала. У постанові Верховного Суду від 14 лютого 2019 року в справі № 377/128/18 (провадження № 61-44680св18) суд дійшов висновку, що тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. При визначенні місця проживання дитини судами необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин зазначену правову позицію Верховного Суду. У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76). У параграфі 54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] не доведені останньою, тому у задоволенні позову слід відмовити. При цьому суд зауважує, що мати дитини не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, турботі відносно неї та участі у вихованні, і може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням.

Outcome: dismissed