Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-06 00:00:00

До Миронівського району Київської області від Обухівського районного суду Київської області надійшла вищевказана справа для розгляду. [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення відшкодування за невиконання договору оренди та просила суд стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду в сумі 21017,00 грн та моральну шкоду в сумі 20000,00 грн., а всього 41017,00 грн. Свої позовні вимоги обгрунтувала тими обставинами, що вона уклала договір оренди квартири від 01 липня 2021 року з орендарем [PERSON] . Згідно договору оренди житлового приміщення від 01 липня 2021 року позивач передала орендареві відповідачу в строкове платне користування квартиру [ADDRESS] , що складається з 2 кімнат, загальною площею 48,90 кв.м, а орендар приймає зазначене майно для проживання та зобов`язується сплачувати встановлену орендну плату та виконувати інші умови, встановлені даним договором. Як вбачається в повідомленні про вручення поштового відправлення, відповідач ухвалу суду про відкриття провадження у справі разом з додатками отримала 04 лютого 2025 року, що підтверджується датою у поштовому повідомленні. В установлений судом строк письмовий відзив проти позову з посиланням на докази, якими він обґрунтовується, до суду не надала. Від сторін до суду не надійшли заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Частиною 8\~ст. 279 ЦПК України\~передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи\~також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, зважаючи на наступне. 01 липня 2021 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір оренди квартири за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до якого орендодавець [PERSON] надає орендареві [PERSON] житло зі щомісячним платежем в розмірі 900,00 грн. (а.с. 13-17). Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом посвідченого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Шепітко В.В. від 30 червня 2021 року, спадкоємцем зазначеного у свідоцтві майна [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , є його дочка [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з: 2/3 часток квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] (а.с. 18). Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №263783854 власником за спільною частковою власністю квартири під номером [ADDRESS] є [PERSON] (а.с. 23). Відповідно до роздруківку заборгованості по сплаті боргу за спожиту електроенергію, борг за постачання електричної енергії становить 7490,40 грн. (а.с. 28). Згідно роздруківки заборгованість по сплаті боргу за газопостачання, борг становить 661,79 грн. (а.с. 28). Згідно довідки виданої КП «Комунальник с. Центральне» від 09 грудня 2024 року №85, станом на 30 листопада 2024 року існує заборгованість по оплаті житлово-комунальних послуг за адресою: [ADDRESS] , а саме: послуги з управління багатоквартирним будинком 9826,20 грн.; водопостачання та водовідведення 7078,80 грн. (а.с. 44). Як вбачається із відзиву відповідача, вона визнала існування боргу перед позивачем в розмірі 21017 гривень, тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в цій частині. Щодо решти позову то суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа\~має право\~звернутися до\~суду за\~захистом свого\~особистого немайнового\~або майнового\~права та\~інтересу. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. ст. 525, 526 цього Кодексу зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Положеннями статті 615\~ЦК України у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова\~від зобов`язання\~не звільняє\~винну сторону\~від відповідальності\~за порушення\~зобов`язання. Внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов`язання або воно припиняється. За змістом положень статей 626, 627, 628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до частин першої та третьої статті 651\~ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено законом або договором. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок. Під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення (п. 26\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 № 2). У відповідності з п. 5\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Тобто, позивач повинен довести існування шкоди, її розмір (у даному випадку грошовий розмір), те, що шкода заподіяна саме неправомірною, винною дією чи бездіяльністю відповідача, та між цією дією чи бездіяльністю і шкодою є безпосередній причинний зв`язок. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви. У позовній заяві в частині відшкодування моральної шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Матеріали справи не містять доказів заподіяння позивачеві моральної шкоди, в позові позивач не навела конкретних та зрозумілих доводів чи розрахунків, з яких вона виходила визначаючи, що у наслідок дій відповідача їй заподіяно моральну шкоду в розмірі 20 000 гривень. На підставі викладеного, позовна вимога в частині стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягає. Відповідно до ст.\~141\~ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати. На підставі викладеного, ст. ст. 14, 525, 526, 527, 530, 610 - 612, 629, 634, 1054 Цивільного кодексу України,

Outcome: partial