Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-03 00:00:00

Заявник [PERSON] , [INFO] , у лютому 2024 року звернувся до суду із заявою про визнання особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна над недієздатною особою, якамотивована тим, що його матір [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , протягом тивалого часу з 2006 року страждає на психічне захворювання «Деменція при хворобі Гентінгтона» з параноїдальними включеннями, проходила лікування, однак стан здоров`я не покращувався.Вважає, що через хворобу матір не може розумно себе поводити, розуміти значення своїх дій, керувати ними, у зв`язку з чим потребує встановлення опіки та призначення опікуна. В судовому засіданні заявник [PERSON] заяву підтримав з тих же підстав, просив її задовольнити. Зазначив, що його матір [PERSON] , [INFO] , страждає розладами психіки з 2006 року, він є єдиною особою, який піклується про матір у належний спосіб, й з урахуванням їх родинних відносин - матері й сина, просить призначити його опікуном. Дана справа розглядається без участі особи, стосовно якої вирішується питання про визнання її недієздатною [PERSON] , [INFO] , зважаючи на надану заявником виписку від 28.02.2025 року за підписом лікаря [PERSON] КНП «Центру первинної медико-санітарної допомоги № 2 Дарницького району м.Києва із медичної картки амбулаторного хворої [PERSON] , [INFO] , із якої вбачається, що [PERSON] лежача, без можливості самообслуговування та постійно потребує догляду інших осіб, що узгоджується із положенням ч.2 ст.299 ЦПК України справи. Відповідно до ст.299 ЦПК України справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи чи визнання фізичної особи недієздатною суд розглядає за участю заявника, особи, стосовно якої розглядається справа про визнання її недієздатною, її адвоката та представника органу опіки та піклування. З урахуванням стану здоров`я особи, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною, її участь у розгляді справи може відбуватися у режимі відеоконференції з психіатричного чи іншого лікувального закладу, в якому перебуває така особа, про що суд зазначає в ухвалі про відкриття провадження у справі. Питання про виклик фізичної особи, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною, вирішується в кожному випадку судом із урахуванням стану її здоров`я. Для визначення фактичної можливості такої особи з`явитися в судове засідання, а також про можливість особисто дати пояснення по суті справи у разі необхідності суд може призначити відповідну експертизу. Представник Органу опіки й піклування Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації Дерев`янко А.С., діюча на підставі довіреності від 07.01.2025 року, в судовому засідання заяву [PERSON] підтримала й подання органу опіки й піклування від 10.06.2024 року № 101-5149, вважала за доцільне визнати [PERSON] , [INFO] , недієздатною та про визнання за заявником [PERSON] права бути опікуном над матір`ю [PERSON] , [INFO] . Зазначила, що інші особи, які б претендували бути опікуном (опікунами) [PERSON] , [INFO] , до органу опіки й піклування не звертались. Дочка [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , надала до органу опіки й піклування заяву про те, що не заперечує щодо призначення заявника опікуном над матір`ю. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання повторно не з"явилась, належним чином повідомлена про час та місце його проведення, її нез"явлення не перешкоджає розгляду справи. 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIIІ від 03 жовтня 2017 року, яким зокрема Цивільний процесуальний кодекс викладений в новій редакції. Відповідно до п. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Вислухавши пояснення заявника [PERSON] , адвоката особи, стосовно якої вирішується питання про визнання її недієздатною [PERSON] , представника Органу опіки й піклування Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації Дерев`янко А.С., з урахуванням подання органу опіки й пікдування від 10.06.2024 року № 101-5149, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і її вирішення по суті, з урахуванням Висновку судово-психіатричної експертизи № 1628 від 21.11.2024 року, проведеної Державною установою «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України», суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню із наступних підстав. Суд розглядає справи про визнання особи недієздатною. Порядок розгляду справ даної категорії встановлюється Главою 2 Розділу IV цього Кодексу. У постанові Верховного Суду від 17 травня 2021 року у справі № 636/398/19 зазначено, що за положеннями частини першої статті 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Зміст цієї норми слід тлумачити таким чином, що суд має право, але не зобов`язаний визнати фізичну особу недієздатною. Частиною другою статті 39 ЦК України передбачено, що порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється ЦПК України. Відповідно до статті 239 ЦПК України суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу. Метою проведення судово-психіатричної експертизи є з`ясування наявності чи відсутності психічного розладу, здатного вплинути на усвідомлення особою своїх дій та керування ними. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є матір`ю заявника [PERSON] , [INFO] (а.с.11-13, 15), зареєстрована [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] (а.с.13), з 2006 року страждає психічним захворюванням «Деменція при хворобі Гентінгтона», проходила лікування у різних медичних й спеціалізованих психіатричних закладах (а.с.16-32), стан здоров`я не покращувався. Згідно з молекулярним генетичним звітом від 03.12.2010 року хвороба Гентінгтона підтверджена молекулярним генетичним аналізом. Відповідно до частини третьої статті 297 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи недієздатною мають бути викладені обставини, що свідчать про хронічний, стійкий психічний розлад, внаслідок чого особа не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Відповідно до п.2 ч.1 ст.105 ЦПК України призначення експертизи є обов`язковим у разі встановлення психічного стану особи. Суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу (ч.1 ст. 298 ЦПК України). Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 30 квітня 2024 року по даній справі призначена судово-психіатрична експертиза (а.с.95-96). Стаття 3 Закону України "Про психіатричну допомогу" визначає презумпцію психічного здоров`я. Кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України. Порядок проведення судово-психіатричної експертизи затверджено Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 травня 2018 року № 865, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14 червня 2018 року за № 719/32171. Об`єктами експертизи є: матеріали цивільної справи, медична документація, аудіовізуальні матеріали та інша інформація про психічний стан особи, відповідно якої проводиться експертиза. Предметом судово-психіатричної експертизи є психічний стан особи у певні юридично значимі проміжки часу. Психічний стан особи у певні юридично значимі проміжки часу визначається з метою надання відповіді на запитання, поставлені особою або органом, яка (який) залучила(в) експерта, або слідчим суддею чи судом, що доручив проведення експертизи. Згідно Висновку судово-психіатричної експертизи № 1628 від 21.11.2024 року, проведеної Державною установою «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України», на теперішній час [PERSON] , [INFO] , виявляє ознаки хронічного стійкого психічного розладу - «Деменція при хворобі Гентінгтона» (згідно з F02.1 за МКХ - 10). [PERSON] , [INFO] , за своїм психічним станом не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Вказаний Висновок судово-психіатричної експертизи є чітким, недвозначним та жодним із учасників справи висновок не заперечувався. При цьому суд враховує, що відповідно до вказаного висновку експертизи на теперішній час [PERSON] , [INFO] , виявляє ознаки хронічного стійкого психічного розладу - «Деменція при хворобі Гентінгтона» (згідно з F02.1 за МКХ - 10), тобто ознаки, а не хронічний стійкий психічний розлад, що впливає для визначення судом застосування ч.6 ст.300 ЦПК України строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною, який не може перевищувати двох років. Відповідно до ч.1, 2 ст.39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керуватися ними. Таким чином судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , має бути визнана недієздатною, оскільки внаслідок ознак хронічного, стійкого психічного розладу «Деменція при хворобі Гентінгтона» (згідно з F02.1 за МКХ - 10) не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Недієздатні особи є особливою категорією людей (фізичних осіб), які внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу тимчасово або постійно не можуть самостійно на власний розсуд реалізовувати майнові та особисті немайнові права, виконувати обов`язки й нести юридичну відповідальність за свої діяння; недієздатним особам мають надаватися правові можливості для задоволення індивідуальних потреб, реалізації та захисту їх прав і свобод (абзац третій підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 01 червня 2016 року № 2-рп/2016). Згідно із статтею 55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Відповідно до статті 58 ЦК України опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування (частина перша статі 60 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 41 ЦК України над недієздатною особою встановлюється опіка. Суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна (ч.1 ст.300 ЦПК України). Фізична особа, відповідно до ч.1 ст.40 ЦК України, визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників (ч.3 ст.63 ЦК України). Згідно подання Органу опіки та піклування Дарницької районної в м.Києві державної адміністрації від 10.06.2024 року № 101-5149 визначена доцільність призначення опікуном над [PERSON] , [INFO] , її сина[PERSON] , [INFO] . Як вбачається із матеріалів справи [PERSON] , [INFO] , та заявник [PERSON] , [INFO] , перебувають у близьких родинних відносинах, є матір`ю та сином (а.с.15). Наявними у матеріалах справи доказами підтверджується, що [PERSON] , [INFO] , не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, що з урахуванням положень ст.ст. 39, 41, 60, 63 ЦК України є підставою для визнання її недієздатною та встановлення над нею опіки і призначення опікуна. При визначенні опікуна над недієздатною [PERSON] , [INFO] , суд керувається виявленим бажанням заявника та відсутністю встановлених органом опіки й піклування перешкод у призначенні заявника опікуном, й поданого органом опіким й піклування подання щодо такої особи (частина 1 статті 60 ЦК України та частина 1 статті 300 ЦПК України). Згідно з частиною першою статті 67 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. При призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні стосунки між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряється органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна. Подібні положення зазначені у Правилах опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 року № 34/166/131/88. У Правилах також зазначено, що опікун призначається лише за його згодою і, як правило, з числа родичів чи близьких підопічному осіб. З аналізу положень частини першої статті 60 ЦК України та частини першої статті 300 ЦПК України, можливо дійти висновку, що обов`язковою умовою призначення судом конкретної фізичної особи опікуном над недієздатною фізичною особою є наявність подання органу опіки та піклування щодо доцільності призначення саме цієї особи опікуном.Подібний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі № 736/1508/17. Згідно з ч.ч. 5, 6 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-прівовнй акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Враховуючи положення частини першої статті 60 ЦК України та частини першої статті 300 ЦПК України, те, що обов`язковою умовою призначення судом конкретної фізичної особи опікуном над недієздатною фізичною особою є наявність подання органу опіки та піклування щодо доцільності призначення саме цієї особи опікуном, відсутність у суду права визначати особу опікуна, встановлені обставини справи, період хвороби [PERSON] , [INFO] , те, що вона хворіє з 2006 року, згідно з молекулярним генетичним аналізом (звітом) хвороба Гентінгтона у [PERSON] , [INFO] , діагностована 03.12.2010 року, до суду заявник [PERSON] , [INFO] , звернувся в лютому 2024 року, наявність у [PERSON] , [INFO] , дочки [PERSON] , якою надано до органу опіки й піклування заяву про те, що не заперечує щодо призначення заявника [PERSON] , [INFO] , опікуном над матір`ю, введений в Україні воєнний стан Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року, затвердженого Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 року №69/2022, якими оголошено загальну мобілізацію, воєнний стан, які у встановленому законодавством України порядку неодноразово продовжувалися, і станом на час розгляду справи тривають дотепер, особу заявника, його вік, відкритість судового рішення й право "стороннього спостерігача" відповідно до рішень ЄСПЛ за прийняттям судового рішення, відповідальність за призначення особи заявника [PERSON] , [INFO] , опікуном в умовах військового стану над недієздатною [PERSON] , [INFO] , має бути покладена на орган опіки й пікування, яким внесено до суду подання про призначення його опікуном над [PERSON] , [INFO] , оскільки тягар доведення можна покласти на органи влади, адже саме вони мають надати задовільні та переконливі пояснення у прийнятих ними рішень та за потреби зростаючих високих стандартів у сфері захисту прав людини та основоположних свобод, й в умовах воєнного стану, неминуче вимагається більша рішучість при оцінці прийняття ними рішень й відповідальність перед демократичним суспільством. Строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років (ч.6 ст.300 ЦПК України). На підставі вищевикладеного, ст. ст. 39, 40, 41, 60, 63, 66 ЦК України, п. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України, ст.ст. 295-300 ЦПК України, ст.ст. 3, 4, 5, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 17, 43, 49, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 258, 262, 264, 265, 268, 273, 352 ЦПК України, суд -

Outcome: approved