Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-04 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - адвокат Міщенко Ю. О. звернувся до Пирятинського районного суду Полтавської області з позовом до Пирятинської міської ради про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом. Позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] померла тітка позивачки [PERSON] . Після її смерті залишилася спадщина на частину якої позивачка отримала свідоцтво про право на спадщину за законом. Однак на іншу частину спадкового майна, а саме на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , не можуть бути оформлені спадкові права іншим шляхом, ніж через звернення до суду. Вказаний будинок був збудований в 1967 році та зареєстрований у погосподарській книзі у відповідності до чинного на той момент законодавства. Відповідно до записів у погосподарській книзі, власником будинку вказана [PERSON] . Після смерті [PERSON] спадщину після неї прийняла її онуку - [PERSON] , яка в свою чергу за життя не встигла оформити свої спадкові права та також померла. Після смерті [PERSON] спадщину після неї, в тому числі і вищевказаний житловий будинок, прийняла її мати [PERSON] , яка також не змогла оформити своїх спадкових прав у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Враховуючи викладене, позивачка після смерті [PERSON] позбавлена можливості в позасудовому порядку оформити право власності на вищевказаний будинок, а тому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . В судове засідання позивачка та її представник не з`явились, однак від її представника надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги представник позивача просив задовольнити. В судове засідання представник відповідача не з`явився, однак від нього надійшла заява в якій він зазначив, що просить справу слухати без його участі, при розгляді справи поклався на розсуд суду. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до записів у погосподарській книзі №4 за 1991-1995 роки с. Калинів Міст, власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , значиться [PERSON] , 1918 року народження. Разом з нею проживала [PERSON] , 1936 року народження, та [PERSON] , 1971 року народження, що підтверджується довідкою №5821/02-33 від 03 липня 2024 року (а.с. 11). [INFO] [PERSON] померла, що встановлено рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 24.03.2021 року (справа № 544/1577/20). (а.с. 8). Після її смерті відкрилася спадщина, до якої в тому числі увійшов житловий будинок з господарськими будівлями, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Єдиним спадкоємцем майна [PERSON] була її онука [PERSON] , яка прийняла спадщину відповідно до статті 549 ЦК УРСР, шляхом фактичного вступу у володіння спадковим майном. [PERSON] після смерті бабусі спадкові права на майно померлої не оформила. [INFO] у с. Калинів Міст Пирятинського району померла [PERSON] , що встановлено рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 24.03.2021 року (справа № 544/1577/20). (а.с. 8). Після її смерті відкрилась спадщина на все майно, в тому числі і на неоформлене майно бабусі [PERSON] . Єдиним її спадкоємцем є мати - [PERSON] , яка оформила свої спадкові права на частину спадкового майна, а саме на земельні ділянки, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом серії НСН №837879 від 14 червня 2021 року (а.с. 50). Вищевказаний житловий будинок з господарськими будівлями, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , залишився не оформленим через відсутність правовстановлюючих документів на нього. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджено свідоцтвом про смерть (а.с.7). \~ \~ \~ \~За життя\~ [PERSON] склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Запорожець О. О., яким померла все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що належатиме їй на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла [PERSON] (а.с. 37). Згідно ст.\~1216\~ЦК\~України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.\~1217\~ЦК\~України спадкування здійснюється за заповітом чи за законом. Відповідно до ст.\~1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1 ст.\~1235\~ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Згідно ст.\~1269\~ЦК\~України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Після смерті [PERSON] позивачка, як спадкоємиця за заповітом звернулася до Приватного нотаріуса Лубенського районного нотаріального округу Михайліченко Т. М. з заявою про прийняття спадщини після померлої (а.с. 33). Інших спадкоємців, в тому числі які мають право на обов`язкову частку у спадковому майні, немає, про що свідчить заведена спадкова справа № 191/2022 до майна померлої [PERSON] (а.с. 31-71). [PERSON] оформила свої спадкові права на частину спадкового майна, а саме на земельні ділянки, що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину за заповітом від 21 вересня 2023 року (а.с. 65, 67). Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , позивачці було відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Відсутність даного документа перешкоджає позивачці володіти та розпоряджатись спадковим майном. Згідно довідки КП Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації №797 від 23.04.2024 об`єкт нерухомості, що знаходиться по [ADDRESS] в КП «Лубенське МБТІ» не зареєстрований (а.с. 17). Відповідно до відомостей в технічному паспорті та інформаційній довідці №473 від 23 квітня 2024 року, домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , складається з житлового будинку «А-1» загальною площею 69,2 кв. м., житловою площею 35,1 кв. м., сараю «Б» (а.с. 16, 18-20). Ринкова вартість об`єкту становить: 82142 грн (а.с. 22). Відповідно до ч. 5 ст.\~1268\~ЦК України, незалежно від\~часу прийняття\~спадщини вона\~належить спадкоємцеві\~з часу\~відкриття спадщини. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Право власності на житловий будинок набувається в порядку, який був чинним на час завершення його будівництва. Як вказано в технічному паспорті на об`єкт нерухомого майна, вказаний житловий будинок збудовано в 1967 році. Приписами Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31.01.66 Міністерства комунального господарства Української РСР,\~\~реєстрація права власності на такий об`єкт нерухомого майна, як колгоспний двір, та інші об`єкти, споруджені в сільській місцевості, не передбачалась. Також, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Української РСР від 22 січня 1979 року «Про боротьбу з самовільним будівництвом господарсько-побутових будівель», всі господарсько-побутові будівлі та споруди у домоволодіннях, які належать громадянам і були побудовані до вказаного Указу і під час технічної інвентаризації не були відображені в матеріалах інвентаризації як самовільні, не відносяться до категорії самовільних (самочинних). Питання набуття права власності регулювались також Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.1948 «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» і прийнятою відповідно до цього Указу постановою Ради Міністрів СРСР від 26.08.1948 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.1948 «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків», які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва. За вказаними Указом і Постановою підставою виникнення права власності на житловий будинок був сам факт збудування цього будинку з додержанням вимог зазначених актів законодавства та прийняття будинку в експлуатацію. Ці правові акти не пов`язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Такого висновку дійшов ВСУ, виклавши правову позицію у постанові від 18.12.2013 у справі № 6-137цс13. Згідно ст. 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад та закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року, щодо яких раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються: виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою; документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав. Отже, аналізуючи вищевказані норми, суд приходить до переконання, що [PERSON] за життя набула право власності на житловий будинок правомірно, оскільки діюче на той час законодавство не пов`язувало момент виникнення права власності з обов`язковою державною реєстрацією об`єкту нерухомості. Окрім цього, з матеріалів справи вбачається, що вказане право власності було успадковане [PERSON] , а після смерті останньої [PERSON] хоч і не було ними оформлено у встановленому законом порядку. Вказане унеможливило оформлення позивачкою спадщини у нотаріуса в позасудовому порядку. На підставі викладеного та враховуючи, те що позивачці з незалежних від неї причин відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері, але ніхто, крім неї, на спадщину не претендує і вона бажає її прийняти, при цьому обраний позивачкою спосіб захисту її прав є належно обраним, суд вважає за можливе визнати за ними право власності на спадкове майно.

Outcome: approved