Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-12 00:00:00

До Самбірського міськрайонного суду Львівської області 13 листопада 2024 року надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (далі АТ «ПУМБ») до [PERSON] про стягнення заборгованості в сумі 86356,66 грн. та понесених судових витрат. В обґрунтування позову зазначено, між АТ «ПУМБ» та відповідачкою [PERSON] було укладено кредитні договори: 25 травня 2021 року № 2001882525801 та 24 листопада 2021 року № 10020226394201, відповідно до яких відповідачка отримала в кредит 27000,00 грн. та 30200,00 грн. відповідно, зі сплатою відсотків за користування кредитом, а також комісій за обслуговування кредиторської заборгованості. Відповідачка отримавши кошти, умови договору не виконала, грошові кошти не повернула, має заборгованість станом на 09.09.2024 року за договором від 25 травня 2021 року № 2001882525801 в розмірі 42335,73 грн., з яких 26475,39 грн. - сума заборгованості за кредитом, 15860,34 грн. - сума заборгованості за відсотками; за договором № 1002026394201 від 24 листопада 2021 року в сумі 44020,93 грн., з яких 28019,80 грн. - суму заборгованості за кредитом, 7,02 грн. заборгованість за процентами, 15501,11 грн. заборгованість за комісією. Позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитними договорами у сумі 86356,66 грн. та суму судового збору, сплачену позивачем при подачі позову 2422 грн. 40 коп. (а.с.1-8). Згідно відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру № 905545 від 14 листопада 2024 року [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 113). Ухвалою судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 15 листопада 2024 року відкрито провадження у справі, справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; відповідачці запропоновано надати відзив на позовну заяву (а.с. 114). Представник позивача, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, при зверненні до суду просив справу розглянути без його участі (а.с. 123). Відповідачка [PERSON] подала суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнала, проти задоволення позову заперечувала. Зазначила, що отримала зазначені в позовній заяви кредити у формв кредитних карток з метою оплати навчання дітей. Працює з 1997 року на посаді музичного керівника у ЗДО №13, має низьку заробітну плату, інших доходів не має. З 2008 року самостійно виховує двох дітей доньку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . На сина отримує аліменти. Прагнучи забезпечити достатній матеріальний рівень життя своїм дітям та якісну освіту, опинилась в край скуртному фінансовому стані. З урахуванням цього просила скасувати заборгованість по процентах за договором № 2001882525801, не стягувати заборгованість за комісією за договором № 1002026394201 (а.с.128-129). В судовому засіданні відповідачка [PERSON] позовні вимоги не визнала, просила у позові відмовити, навела доводи, аналогічні викладеним відзиві на позовну заяву. Додатково повідомила, що припинила оплату по кредитах в лютому 2022 року бо не мала можливості платити. 17 грудня 2024 року сплатила 1500,00 грн. Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи. З огляду на вказане та враховуючи баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, обізнаність учасників справи про дату, час та місце розгляду справи, створення судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасника справи, який не з`явився в судове засідання. Суд, вислухавши відповідачку, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень\~статті 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За загальним правилом (ч. 1 ст.13 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, при цьому кожна сторона відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що між АТ «ПУМБ» та відповідачкою [PERSON] було укладено кредитні договори на підставі заяв на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб 25 травня 2021 року № 2001882525801 та 24 листопада 2021 року № 10020226394201 (а.с.13-18). Згідно заяв від 25 травня 2021 року та від 24 листопада 2021 року [PERSON] беззастережно підтвердила, що приймає публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка розміщена на сайті АТ «ПУМБ» в повному обсязі з урахуванням умов надання всіх послуг; просила відкрити на її ім`я поточний рахунок та надати кредитну картку. За договором № 2001882525801 встановлено кредитний ліміт у сумі 15000,00 грн. на 12 місяців з річною процентною ставкою 47,88% річних; за договором № 10020226394201: споживчий кредит в сумі 30200,00 грн., на строк 36 місяців, розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості 2,99%, розмір процентної ставки 0,01% річних Відповідно 25 травня 2021 року та 24 листопада 2021 року [PERSON] підписала паспорти споживчого кредиту (а.с. 16, 19), зміст яких узгоджується зі змістом вищезазначених заяв. Відповідно до платіжної інструкції № TR.53971886.80998.8810 від 24 листопада 2021 року на кредитний рахунок [PERSON] перераховано 30200,00 грн. кредитних коштів за договором № 10020226394201 (а.с.74). Згідно довідки про збільшення кредитного ліміту по договору № 2001882525801 від 25 травня 2021 року кредитний ліміт відповідачці збільшувався 19.08.2021 року до 21000,00 грн., 24.11.2021 року до 27000,00 грн. (а.с.73). Із вищенаведеного вбачається, що позивачем надано суду належні та допустимі докази укладення між сторонами даного спору кредитних договорів та отриманням відповідачкою кредитних коштів на споживчі цілі. Зазначені обставини відповідачкою не спростовуються. До заяв про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, банк додав Публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладання договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (у редакції, що діє з 15 березня 2021 року та у редакції, що діє з 01 листопада 2021 року) (а.с. 23-65). Пунктом 2.2.5 Розділу І публічної пропозиції АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб передбачено, що підписанням Заяви на приєднання до Договору, Клієнт беззастережно підтверджує, що на момент укладення Договору Клієнт ознайомився з повним текстом Договору (в тому числі Тарифами), повністю зрозумів його зміст та погоджується зі всіма умовами Договору. Відповідно до п.5.1.4. Розділу І публічної пропозиції АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, клієнт зобов`язаний своєчасно та повністю відшкодовувати Банку сплачені ним кошти. Згідно п.5.1.7. Розділу І публічної пропозиції АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, клієнт зобов`язаний сплачувати заборгованість по договору, проценти за користування кредитними коштами, оплачувати комісії та неустойку, а також виконувати зобов`язання з повернення кредиту, в тому числі простроченої заборгованості, на умовах, в строки та в розмірі, що передбачені цим договором. З метою досудового врегулювання спору, позивачем було направлено на адресу відповідачки письмову вимогу (повідомлення) 09.09.2024 року, яка була відправлена відповідачці рекомендованим листом через відділення поштового зв`язку, в якій позивач вимагав не пізніше 30 днів з дня отримання цього повідомлення, погасити заборгованість по кредитному договору, що станом на 09.09.2024 року становить 86356,66 грн. В даному повідомленні також зазначається, що у разі невиконання відповідачем вимог, які в ньому містяться, позивач буде змушений застосувати примусове стягнення заборгованості в судовому порядку. (а.с.66-72). Доказів отримання вказаного поштового відправлення матеріали справи не містять. Згідно з пунктом 6\~статті 3 ЦК України\~справедливість, добросовісність та розумність належать до загальних засад цивільного законодавства. Відповідно до частини першої\~статті 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно із частиною першою\~статті 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За приписами частини першої\~статті 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Частиною другою\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом частини 1, 2\~статті 1056-1 ЦК України\~в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до частини першої\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі\~статтею 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (стаття 1046 ЦК України). Отже, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Відповідно до вимог ч. 1\~ст. 623 ЦК України, боржник, що порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Матеріали справи містять підписані відповідачкою заяви про приєднання, які недійсними не визнавалась, відповідачкою (боржником) з підстав безгрошовості у порядку\~ст. 1051 ЦК України\~не оскаржувалась. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України). Презумпція правомірності правочину означає те, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що зумовлює набуття, зміну чи припинення породжує, змінює або припиняє цивільних прав та обов`язків, доки ця презумпція не буде спростована. Таким чином, до спростування презумпції правомірності правочину всі права, набуті сторонами за ним, можуть безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Спростування презумпції правомірності правочину відбувається тоді: коли недійсність правочину прямо встановлена законом (тобто має місце його нікчемність); якщо він визнаний судом недійсним, тобто існує рішення суду, яке набрало законної сили (тобто оспорюваний правочин визнаний судом недійсним). Таким чином, підписавши заяви відповідачка підтвердила, що вона в повній мірі ознайомилася з умовами отримання кредиту, розміром процентів за користування кредитними коштами. Отже, суд вважає встановленим існування між сторонами кредитних правовідносин, узгодженість процентної ставки. Згідно із частиною першою\~статті 633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом\~статті 634 цього Кодексу\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у цьому випадку АТ «ПУМБ»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей\~633,\~634 ЦК України\~можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цю Публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладання договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб розуміла відповідачка та ознайомилася і погодилася з нею, підписуючи заяви про приєднання. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретний запропонований відповідачу договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, наданий банком договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин. Отже, надана позивачем роздруківка Публічної пропозиції АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, не може бути належним доказом у справі, та не може бути прийнята до уваги судом, оскільки вказана Публічна пропозиція не містить в собі підпису відповідачки, при цьому, її зміст повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. Відповідна правова\~позиція\~Великої Палати Верховного\~Суду викладена у постанові від 03.07.2019 року у справі №342/180/17. Далі, як вбачається із наданого позивачем розрахунку заборгованості станом на 09.09.2024 року [PERSON] має перед позивачем заборгованістьза укладеними кредитними договорами: -за договором від 25 травня 2021 року № 2001882525801 в розмірі 42335,73 грн., з яких 26475,39 грн. - сума заборгованості за кредитом, 15860,34 грн. - сума заборгованості за відсотками; -за договором № 1002026394201 від 24 листопада 2021 року в сумі 44020,93 грн., з яких 28019,80 грн. - суму заборгованості за кредитом, 7,02 грн. заборгованість за процентами, 15501,11 грн. заборгованість за комісією (а.с.75-81). Наданий банком розрахунок відповідачкою в частині стягнення основної суми боргу та процентів належними і допустимими доказами не спростований. За загальним правилом, закріпленим у ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання через відсутність у нього необхідних коштів. Тому суд не приймає доводи відповідачки з посиланням на неможливість виконання нею грошового зобов`язання через відсутність необхідних коштів як підставу для припинення зобов`язання. Пунктом 5 умов заяви № 1002026394201 від 24 листопада 2021 року про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка підписана сторонами, передбачено щомісячну комісію за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 2,99%. Згідно з абзацом третім частини четвертої\~статті 11\~Закону України«Про\~захист прав\~споживачів» (у редакції станом на 01.01.2017 року - остання редакція до набуття чинності Законом України«Про споживче кредитування»), кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього\~Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього\~Закону, є нікчемною. 10.06.2017 року набрав чинності\~Закон України«Про споживче кредитування`від 15.11.2016 року №1734-VІІІ. Цей Закон визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері. У зв`язку з чим у\~Законі України«Про\~захист прав\~споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить\~Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до частин першої та другої\~статті 11\~Закону України «Про споживче\~кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Відповідно до частини п`ятої\~статті 12\~Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Згідно частини другої статті 215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності\~Законом України «Про споживче\~кредитування» (10.06.2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною, відповідно до частин першої та другої статті\~11, частини п`ятої статті\~12 Закону України«Про споживче кредитування». Даного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13.07.2022 року у справі №496/3134/19. Нікчемний правочин (частина друга статті 215 ЦК України) є недійсним вже в момент свого вчинення (ab initio), і незалежно від волі будь-якої особи, автоматично (ipso iure). Нікчемність правочину має абсолютний ефект, оскільки діє щодо всіх (erga omnes). Нікчемний правочин не створює юридичних наслідків, тобто, не зумовлює переходу/набуття/зміни/встановлення/припинення прав ні для кого. Саме тому посилатися на нікчемність правочину може будь-хто. Суд, якщо виявить нікчемність правочину, має її враховувати за власною ініціативою в силу свого положення (ex officio), навіть якщо жодна із заінтересованих осіб цього не вимагає (див. постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 лютого 2023 у справі № 359/12165/14-ц). В пункті 5 умов заяви № 1002026394201 від 24 листопада 2021 року про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, підписаної відповідачкою, встановлено комісію за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 2,99%, тобто, фактично встановлено плату позичальника за надання інформації щодо його кредиту, безоплатність надання якої прямо передбачена частиною першою\~статті 11 Закону України«Про споживче кредитування». За вищенаведених обставин, оскільки відповідачці було встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, суд дійшов висновку, що положення пункту 5 кредитного договору, укладеного 24 листопада 2021 року між відповідачкою та АТ «ПУМБ» щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно є нікчемними. За даних обставин, позовна вимога щодо стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за комісією в сумі 15501,11 грн. задоволенню не підлягає. За даних обставин, а також враховуючи, що відповідачкою 17 грудня 2024 року сплачено 1500,00 грн. в рахунок погашення заборгованості за вома договорами (а.с.137), суд вважає за необхідне частково задовольнити позовні вимоги АТ «ПУМБ», стягнути з [PERSON] на користь позивача суму заборгованості у розмірі 69355,55 грн., а саме: -за договором № 2001882525801 від 25 травня 2021 року в сумі 41860,34 грн., з яких 26475,39 грн. - сума заборгованості за кредитом; 14860,34 грн. - сума заборгованості за відсотками; -за договором № 1002026394201 від 24 листопада 2021 року в сумі 28019,82 грн. - суму заборгованості за кредитом. Щодо вимоги позивача про відшкодування понесених ним судових витрат суд зазначає наступне: Згідно ч. 1, ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. АТ «ПУМБ» при зверненні до суду з цим позовом був сплачений судовий в розмірі 2422 грн. 40 коп., що підтверджено наданим позивачем платіжною інструкцією №414 від 22.10.2024 року (а.с. 9). Оскільки позовні вимоги АТ «ПУМБ» задоволено частково, судовий збір підлягає стягненню з відповідачки пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (80,31%) в сумі 1945,43 грн.

Outcome: partial