Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-11 00:00:00

У жовтні 2024 року позивач звернулась до суду із вказаним позовом, в якому просить позбавити [PERSON] , [INFO] , громадянина Російської Федерації, батьківських прав відносно неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову зазначено, що [INFO] у [PERSON] народився син [PERSON] , про що було складено актовий запис №3166 від 08.09.2012 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, зареєстрований у Реєстрі 08.09.2012 року за №00079972056. Відомості про батька записано на підставі ч. 1 ст. 135 СК України за вказівкою матері та зазначено [PERSON] . Вказує, що у 2020 року позивач познайомилась з громадянином Російської Федерації [PERSON] , між ними склались романтичні стосунки, після чого вони стали проживати разом, вести спільне господарство, однак проживали без реєстрації шлюбу, з її сином у відповідача склалися теплі стосунки, він сприймав його як батька. 08.07.2021 року на підставі спільної заяви [PERSON] та [PERSON] про визнання [PERSON] батьком дитини державним реєстратором Дарницького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) до актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , внесено зміни про батька дитини та зазначено батьком: [PERSON] , [INFO] , громадянина Російської Федерації, змінено по батькові « [INFO] » на « [INFO] ». Вказує, що після повномасштабного вторгнення Російської Федерація 24.02.2022 року відповідач покинув територію України, розірвав всі стосунки з нею та її сином, не приймає участі у вихованні сина, не цікавиться його життям, матеріально не забезпечує, а отже ухиляється від виховання дитини та виконання свої обов`язків, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов`язків, а отже наявні підстави для позбавлення відповідача батьківських прав, що стало підставою для звернення до суду із вказаним позовом. 15.10.2024 року на запит суду надійшла відповідь із Єдиного держаного демографічного реєстру про відсутність відомостей про реєстрацію місця проживання відповідача (а. с. 31). 16.10.2024 року суддею зроблено запит до Територіальної громади міста Києва для підтвердження місця проживання відповідача (а. с. 32). 31.10.2024 року надійшов Витяг з Реєстру Територіального громади міста Києва від 21.10.2024 року №121084752, відповідно до якого відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , який передано судді 25.11.2024 року (а. с. 33). Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 25.11.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження та вирішено розглядати справу у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Встановлено строк 15 днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження, протягом якого відповідач має право направити: суду - відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази, висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову; позивачу - копію відзиву та доданих до нього документів, роз`яснено третій особі строк на подання пояснень щодо позову протягом десяти днів із дня отримання ухвали про відкриття провадження (а. с. 34). Копію ухвали про відкриття провадження направлено на адресу сторін, крім того відповідачу та третій особі направлено копію позовної заяви з додатками. Також вказану ухвалу направлено на відомі адреси електронної пошти сторін та до електронного кабінету учасника справи (а. с. 35-49). 09.12.2024 року від позивача [PERSON] надійшло клопотання про розгляд справи у її відсутність (а. с. 50-61). Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 12.12.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а. с. 63). 19.12.2024 року від Служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації надійшла заява про неможливість надання висновку органу опіки та піклування у зв`язку із перебуванням позивача з малолітнім сином за межами України (а. с. 67-70). Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав. Третя особа у судове засідання не з`явилась, повідомлялась належним чином, причини неявки суду не повідомила, пояснення на позов не подала. Вирішуючи питання про розгляд справи у відсутність відповідача та третьої особи, суд, виходить із наступного. На учасників судового процесу та їх представників покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборону зловживати наданими правами. Згідно з ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч. 1, п. 1-2 ч. 2 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, зокрема, з підстав неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання, та першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними. Суд наголошує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (ст. 223 ЦПК України). Передбачене ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії»). Так, судом вжито усіх необхідних заходів для надання сторонам достатніх можливостей для викладення своєї позиції у судових засіданнях з метою дотримання принципу змагальності процесу та забезпечення права на публічне слухання справи у розумні строки, враховуючи процесуальні права інших учасників справи. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі №373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18) викладено правовий висновок про те, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено як статтями 58, 59, 212 ЦПК України у попередній редакції 2004 року, так і статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України у редакції від 03 жовтня 2017 року. На підставі вищезазначеного та

Outcome: approved