Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-12 00:00:00

27.12.2024 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» (скорочене найменування юридичної особи згідно статутних документів - ТОВ «БІЗПОЗИКА»), в особі представника Сімчук Я.В., через систему «Електронний суд» звернулося до суду з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗПОЗИКА» заборгованість за договором № 387136-КС-001 про надання кредиту від 10.09.2021 року, що становить 28879,99 грн, яка складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту у розмірі 11792,18 грн, суми прострочених платежів по процентах у розмірі 15929,16 грн, суми прострочених платежів по комісії у розмірі 1158,65 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 10.09.2021 року між ТОВ «БІЗПОЗИКА» та відповідачкою [PERSON] укладено договір № 387136-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». ТОВ «БІЗПОЗИКА» 10.09.2021 року направило [PERSON] пропозицію (оферту) укласти договір № 387136-КС-001 про надання кредиту, а відповідачка прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення договору, на умовах визначених офертою. Зі своєї сторони ТОВ «БІЗПОЗИКА» направлено [PERSON] через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор на номер телефону [NUMBER] (що зазначено позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті), котрий боржником було введено/відправлено. Таким чином, 10.09.2021 року між ТОВ «БІЗПОЗИКА" та [PERSON] було укладено договір № 387136-КС-001 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до п. 1 Договору, ТОВ «БІЗПОЗИКА» надає позичальнику грошові кошти у розмірі 12000,00 грн, на засадах строковості, поворотності, платності (далі - кредит), а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором та Правилами про надання грошових коштів у кредит (надалі - Правила, а разом - Договір). Пунктом 2 Кредитного договору визначено, що протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом (надалі - проценти за користування кредитом), нараховуються на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно Графіку платежів. Пунктом 3 Кредитного договору встановлений графік платежів, які має здійснювати позичальник для належного виконання умов кредитного договору. ТОВ «БІЗПОЗИКА» свої зобов`язання за договором кредиту виконало та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 12000,00 грн шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] (котра позичальником вказана при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті), що підтверджується довідкою про видачу коштів (або платіжним дорученням). Відповідачка належним чином не виконує свої зобов`язання за кредитним договором, лише частково сплатила кошти за кредитом на загальну суму 2200,00 грн, внаслідок чого у неї утворилась заборгованість за договором № 387136-КС-001 про надання кредиту у розмірі 28879,99 грн, яка складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту у розмірі 11792,18 грн, суми прострочених платежів по процентах у розмірі 15929,16 грн, суми прострочених платежів по комісії у розмірі 1158,65 грн. Виходячи із наведеного, позивач вважає, що його позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню судом в повному обсязі. Ухвалою Згурівського районного суду Київської області від 06 січня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено справу до розгляду, встановлено відповідні строки для подання заяв по суті справи. За клопотанням представника позивача витребувано докази. У судове засідання представник позивача Сімчук Я.В. не з`явилася, направила до суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, направила до суду заяву, в якій просила проводити розгляд справи у її відсутність, зазначивши, що позовні вимоги визнає у повному обсязі. На підставі ст. 247 ЦПК України фіксування підготовчого судового засідання не проводилось. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. 10.09.2021 року між ТОВ «БІЗПОЗИКА» та [PERSON] укладено договір № 387136-КС-001 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний в порядку, визначеного ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». За умовами Договору, ТОВ «БІЗПОЗИКА» надало позичальнику кредит на умовах: розмір кредиту - 12000,00 грн, проценти за користування кредитом - 316,04437500 % річних, строк кредитування 24 тижні, комісія за надання кредиту 1800,00 грн. На підтвердження укладення Договору позивачем надано копію анкети позичальника (а.с. 49), копію договору № 387136-КС-001 (а.с. 38-46), копію паспорту споживчого кредиту (а.с. 34-37), які підписані відповідачем одноразовим ідентифікатором, який був направлений на номер телефону [NUMBER] , що зазначений позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті та котрий боржником було введено/відправлено. Частинами 1, 2 ст. 207, п. 2 ч. 1 ст. 208 ЦК України передбачено, що правочини між фізичною та юридичною особою належить вчиняти у письмовій формі, крім правочинів, передбачених ч. 1 ст. 206 цього Кодексу. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо, зокрема, воля сторін виражена за допомогою електронного засобу зв`язку, та якщо він підписаний його стороною (сторонами). В статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Статтею 11 Закону України «Про електрону комерцію» встановлено, що електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Частина 5 ст. 11 Закону України «Про електрону комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Стаття 12 Закону України «Про електрону комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. У ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Абзац другий частини 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що якщо сторони домовились укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним в письмовій формі. За змістом ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. 10.09.2021 року ТОВ «БІЗПОЗИКА» перерахувало відповідачці [PERSON] кошти у розмірі 12000,00 грн, згідно кредитного договору № 387136-КС-001 від 10.09.2021 року на карту № [NUMBER] , яка емітова АТ КБ ПРИВАТБАНК» на ім`я [PERSON] (а.с. 50 - платіжне доручення № 13642 від 10.09.2021, а.с. 107 - підтвердження АТ КБ ПРИВАТБАНК» про належність картки відповідачці, а.с. 108-147 - виписка про рух коштів по банківській картці). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших атів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України ). Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Суд вважає, що між відповідачкою [PERSON] та ТОВ «БІЗПОЗИКА» був укладений кредитний договір, за яким відповідачка отримав від ТОВ «БІЗПОЗИКА» кредит - грошові кошти у розмірі 12000,00 грн. Кредитними коштами відповідачка користувалася. Своєчасно та у необхідному розмірі кошти на повернення кредиту не надала, внаслідок чого утворилась заборгованість на дату закінчення строку кредиту - 25.02.2022 року у розмірі 28879,99 грн, яка обрахована за період кредитування та складається з суми прострочених платежів по тілу кредиту у розмірі 11792,18 грн, суми прострочених платежів по процентах у розмірі 15929,16 грн, суми прострочених платежів по комісії у розмірі 1158,65 грн. Відповідачка позовні вимоги визнає в повному обсязі, з наданим позивачем розрахунок заборгованості погоджується. Суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачкою та ухвалити рішення про задоволення позову у повному обсязі. За даних обставин із відповідачки [PERSON] на користь позивача ТОВ «БІЗПОЗИКА» слід стягнути заборгованість за кредитним договором № 387136-КС-001 від 10.09.2021 року у розмірі 28879,99 грн, яка складається з суми прострочених платежів по тілу кредиту у розмірі 11792,18 грн, суми прострочених платежів по процентах у розмірі 15929,16 грн, суми прострочених платежів по комісії у розмірі 1158,65 грн. В частині розподілу судових витрат суд приходить до наступного. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За подання позову майнового характеру через систему «Електронний суд» позивач сплатив судовий збір у розмірі 2422,40 грн (а.с. 88 - платіжна інструкція). Представник позивача просила стягнути судовий збір з відповідачки. Враховуючи те, що позов задоволено повністю, відповідачка визнала позовні вимоги до початку розгляду справи по суті, на підставі ст. ст. 141, 142 ЦПК України, із відповідачки [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача ТОВ «БІЗПОЗИКА» 50 % сплаченого судового збору у розмірі 1211,20 грн, решта 50 % судового збору підлягає поверненню позивачу з державного бюджету. На підставі викладеного,

Outcome: approved