Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-03 00:00:00

06 грудня 2024 року позивач звернувся до суду з позовом до Березнегуватської державної нотаріальної контори про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку дійсним. В позові зазначив, що 10 березня 2000 року між ним та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку, розташованого в [ADDRESS] . Умовами договору передбачено, що будинок продано за 1700 грн, які він сплатив [PERSON] . Даний договір укладено та зареєстровано універсальною товарною біржею "РІКо-Альянс" за № 5-32 від 10 березня 2000 року. На теперішній час він не має можливості реалізувати своє право на володіння та користування житловим будинком, оскільки договір купівлі-продажу нотаріально не був посвідчений. Він як покупець виконав всі істотні умови договору, сплативши грошові кошти за будинок, однак нотаріально договір купівлі-продажу не засвідчений. На підставі зазначеного просив суд визнати договір купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS] , укладений 10 березня 2000 року між ним та [PERSON] який зареєстрований універсальною товарною біржею "РІКо-Альянс" за № 5-32, дійсним. Ухвалою суду від 21 січня 2025 року за заявою позивача було замінено неналежного відповідача Березнегуватську селищну раду на належного [PERSON] . Позивач у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав. (а.с.33). Відповідачка в судове засідання направила заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги визнала в повному обсязі. (а.с.36). У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши докази у справі суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що 10 березня 2000 року між позивачем та відповідачкою було укладено договір купівлі продажу нерухомого майна № 5-32, зареєстрований того ж дня на Універсальній товарній біржі "РІКо-Альянс" у журналі реєстрації біржових угод № 5-32, за яким [PERSON] купив у [PERSON] житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами в [ADDRESS] , житловою площею 20,3 кв.м., який зареєстровано Березнегуватською філією Миколаївського міжміського бюро технічної інвентаризації, запис в реєстровій книзі № 438 від 10 березня 2000 року (а.с.6-8). З копії технічного паспорту на житловий будинок, розташований по [ADDRESS] від 10 червня 2010 року вбачається, що власником зазначеного будинку є [PERSON] (а.с.10-12). З роз`яснення державного нотаріуса Березнегуватської державної нотаріальної контори від 02 грудня 2024 року, вбачається, що нотаріальна контора не може прийняти в якості правовстановлюючого документа на житловий будинок в [ADDRESS] договір купівлі-продажу № 5-32, зареєстрований товарною біржею в Журналі біржових договорів з нерухомістю 10 березня 2000 року та рекомендовано звернутися до суду (а.с.13). Згідно зі ст. 227 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. За змістом ст. ст.128, 153 ЦК УРСР (1963 року) право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 224 ЦК УРСР (1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Статтею 227 ЦК УРСР передбачалася обов`язкова нотаріальна форма договору купівлі-продажу житлового будинку (квартири) і його реєстрація органами місцевого самоврядування. Згідно ст. 15 Закону України «Про товарні біржі» не підлягали нотаріальному посвідченню угоди, які зареєстровані на біржі, якщо вони являють собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі. Правила державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затверджені наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству № 56 від 13 грудня 1995, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 19 січня 1996 року за № 31, передбачали підставу для державної реєстрації договорів купівлі-продажу, зареєстрованих біржею. Відповідно реєстрація Березнегуватською філією Миколаївського міжміським бюро технічної інвентаризації за позивачкою права власності на житловий будинок на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого біржею, а не нотаріусом, станом на листопад 1998 року не суперечила чинному законодавству. Відповідно до п. 5 ст. З Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 1 липня 2004 року за\~\~№ 1952-1 право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. На підставі цього Закону реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень здійснюється лише в разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна, а також за заявою власника (володільця) нерухомого майна. З позову вбачається та сторонами не заперечується, що покупець [PERSON] повністю виконав умови договору купівлі-продажу житлового будинку, угода купівлі-продажу з підстав недотримання нотаріальної форми судом недійсною не визнавалася, право власності позивача на житловий будинок було зареєстроване у встановленому законом порядку, отже [PERSON] на підставі ст. ст. 128, 153 ЦК УРСР і ст.49 Закону України «Про власність» набув право власності на будинок у порядку, що існував на час його придбання і правомірно володів ним, а тому наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. За такого суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved