Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-03 00:00:00

Позивачка 13.12.2024 року звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на наступні обставини. 08.11.2014 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від даного шлюбу у подружжя дітей не народилось. З лютого 2022 року шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, спільне господарство не ведеться, мають окремий бюджет. Подружнє життя не склалося через розбіжність політичних поглядів, внаслідок чого між сторонами виникали конфлікти та суперечки. Позивачка переїхала жити до іншого міста та перестала підтримувати будь-які контакти з відповідачем. Внаслідок чого сторони втратили всі фізичні та духовні зв`язки, почуття любові та поваги один до одного. [PERSON] зазначає, що спільне проживання з відповідачем є неможливим та суперечить її інтересам. Майновий спір між подружжям відсутній. За таких обставин позивачка вважає, що подальше збереження шлюбу є недоцільним і просить його розірвати. \~Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20.01.2025 року відкрито провадження по справі, постановлено розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.11-12). \~ \~ \~ \~ Позивач належним чином була повідомлена про розгляд справи в суді, шляхом надсилання копії ухвали про відкриття провадження на зазначену в позовній заяві електронну адресу. Згідно тексту позовної заяви, просить справу розглянути без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с.3). Відповідач повідомлявся про розгляд справи належним чином, шляхом надсилання на його адресу копії ухвали про відкриття провадження, про що свідчить конверт (а.с.14), який повернувся на адресу суду, як не вручений, у зв`язку із закінченням терміну зберігання, відзиву на позовну заяву на адресу суду у встановлений законом строк не надіслав. Ухвала про відкриття провадження у відповідності до ч. 8 ст. 128, ч. 1 ст. 131 ЦПК України, вважається доставленою. У відповідності до положень ст. 280 ЦПК України, враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, оскільки відповідачем відзиву на позовну заяву не подано, та відсутні заперечення позивача щодо заочного розгляду справи. Розгляд справи\~проводиться без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами, що передбачено ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Як встановлено судом, 08.11.2014 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Нікополю реєстраційної служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис за № 632 (а.с.6 зворот). Від даного шлюбу у подружжя дітей не народилось. В лютому 2022 року шлюбні стосунки фактично були припинені. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, мають окремий бюджет, не підтримують жодних контактів, а тому шлюб носить формальний характер. Подружжя втратило почуття любові та поваги один до одного, кожен з них живе своїм окремим життям та інтересами, втрачено всі духовні та фізичні зв`язки. На примирення позивачка не згодна, майновий спір відсутній. Таким чином, подальше збереження сім`ї суперечить її інтересам. Відповідач є громадянином російської федерації, а позивачка - громадянкою України, тому шлюб між сторонами у даній справі є «міжнародним/іноземним», отже спір щодо розірвання такого шлюбу є різновидом спору з «іноземним» елементом і регулюється насамперед ЗУ «Про міжнародне приватне право». Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами цивільних справ з іноземним елементом» від 16.05.2013 року №24-754/0/4-13, спір про розірвання шлюбу між одним із подружжя громадянином України, другим із подружжя незалежно від його громадянства, підсудні судам України. Положенням ст.ст.60,63 ЗУ «Про міжнародне приватне право» встановлено, що припинення шлюбу та правові наслідки його припинення визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу. Відповідно до ст.5 ЗУ «Про міжнародне приватне право», у випадках передбачених законом, учасники (учасник) правовідносин можуть самостійно здійснювати вибір права, що підлягає застосуванню до змісту правових відносин. Звертаючись з позовом до суду України позивачка, як громадянка України, здійснила вибір права, що підлягає застосуванню до змісту правових відносин щодо розірвання шлюбу за законодавством України. Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного Кодексу України (далі СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 СК України. Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст.115 СК України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Враховуючи той факт, що шлюб повинен відповідати волевиявленню особи та, зважаючи на те, що збереження сім`ї буде суперечити інтересам позивачки, а також на те, що примушення до шлюбу є неприпустимим, суд дійшов висновку, що шлюб фактично припинив своє існування, а тому необхідно його розірвати, задовольнивши тим самим позовні вимоги.

Outcome: approved