Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-13 00:00:00

30 вересня 2024 року Комунальне підприємство «Павлоградтеплоенерго» Павлоградської міської ради через свого представника Поташникова Євгена Володимировича звернулося з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію. Позивач посилається на те, що згідно договору купівлі-продажу квартири від 12 серпня 2019 року відповідачка є власником квартири [ADDRESS] та споживачем послуг з централізованого опалення, що надаються до будинку. Відповідачка не сплачувала за спожиту теплову енергію, в результаті чого утворилася заборгованість за період з 12 серпня 2019 року по 01 квітня 2024 року у розмірі 36 888 грн 64 коп. Позивач просить стягнути з відповідачки зазначену суму заборгованості, а також інфляційні втрати у розмірі 1571 грн 58 коп, три відсотки річних у розмірі 461 грн 90 коп. Ціна позову, визначена позивачем 38 922 грн 12 коп. Ухвалою від 17 жовтня 2024 року справу призначено до розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Встановлено строк подання відзиву протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії ухвали про відкриття провадження у справі. Копія ухвали про відкриття провадження у справі та позовної заяви з додатками отримані відповідачкою 23 листопада 2024 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Відзиву на позов у встановлений судом строк не подано, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами. З матеріалів справи видно, що КП «Павлоградтеплоенерго» надаються послуги з теплопостачання за адресою [ADDRESS] . \~ \~ Згідно\~з особистим\~рахунком \~ [NUMBER] \~ \~заборгованість за\~спожиту теплову\~енергію \~за адресою\~ [ADDRESS] ,\~ \~нарахована за\~період з\~ листопада\~2019 року по вересень 2024 року складає 36 888 грн 64 коп. (а.с. 8-9) 12 серпня 2019 року здійснено державну реєстрацію права власності [PERSON] на квартиру за адресою [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , посвідченого 12 серпня 2019 року приватним нотаріусом Павлоградського міського нотаріального округу Кримським Едуардом Володимировичем. (а.с.5-7) Відповідно до частини першої статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Частиною першою статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. При цьому такими учасниками є: споживач, виробник, виконавець. Виробник може бути одночасно і виконавцем. Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно з частиною першою статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до статей 66, 67, 162 ЖК України за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги. Власність, відповідно до частини четвертої статті 319 ЦК України, зобов`язує; зокрема, за статтею 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий власник майна не зобов`язаний повертати борги попереднього власника, якщо суд установить, що він не брав на себе обов`язку з їх сплати. Договори про надання послуг не обтяжують майно, тому за відсутності відповідної умови в договорі про відчуження нерухомого майна вимоги до нового власника про стягнення заборгованості за отриманими комунальними послугами попереднього власника є безпідставними. Саме такі висновки зробив Верховний Суд у постанові від 26 січня 2022 року у справі № 201/11406/20. Зважаючи на викладене, власник квартири зобов`язаний її утримувати, зокрема сплачувати за комунальні послуги, що надаються за адресою розташування цієї квартири. Зазначений обов`язок виникає з моменту набуття квартири у власність, заборгованість за комунальні послуги, що була нарахована раніше, утворена попереднім власником житла, не може бути стягнута з нового власника, оскільки ним не вчинявся правочин щодо прийняття боргу з оплати послуг за теплопостачання попереднього власника квартири. Текст договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , посвідченого 12 серпня 2019 року приватним нотаріусом Павлоградського міського нотаріального округу Кримським Едуардом Володимировичем, не містить вказівки на те, що покупець [PERSON] приймає на себе обов`язок щодо сплати заборгованості за комунальні послуги, утвореної попереднім власником квартири. Відповідачка [PERSON] набула у власність квартиру за адресою [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 12 серпня 2019 року, саме з цієї дати виникає обов`язок відповідачки, як нового власника квартири, утримувати це майно, у тому числі сплачувати на послуги теплопостачання, які фактично надаються за цією адресою. Тому заборгованість за спожиту теплову енергію підлягає стягненню з відповідачки за період з 01 листопада 2019 року (з початку опалювального сезону) по 01 вересня 2024 року, а саме від загальної суми заборгованості станом на 01 вересня 2024 року 36\~888 грн 64 коп слід відняти суму заборгованості, нараховану станом на 01 листопада 2019 року (вх.сальдо 20\~032 грн 31 коп). Отже заборгованість за послуги з теплопостачання утворена за період з 01 листопада 2019 року по 01 вересня 2024 року складає 36\~888,64 20\~032,31 = 16\~856 грн 33 коп, саме в цьому розмірі позовні вимоги підлягають задоволенню. В частині стягнення з відповідачки інфляційних втрат та трьох відсотків річних позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки на день розгляду справи судом в Україні діє правовий режим воєнного стану, покладення на споживача комунальних послуг додаткової відповідальності у цей складний час не відповідатиме загальним засадам цивільного судочинства справедливості, добросовісності та розумності. Позивачем були понесені судові витрати на сплату судового збору у розмірі 3028 грн при подачі позовної заяви, що підтверджується платіжною інструкцією № 1625 від 27 серпня 2024 року. (а.с.1) Як передбачено частиною 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачем при зверненні до суду сплачено мінімальну суму судового збору за подання юридичною особою позовної заяви майнового характеру, майнові вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, тому сплачена позивачем мінімальна сума судового збору є пропорційною розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial