Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-13 00:00:00

\~ \~ \~ \~Адвокат Степанюк А.С., діючи від імені та в інтересах [PERSON] , звернувся до суду з позовною заявою 15.10.2024 шляхом направлення засобами поштового зв`язку (надійшла до суду 23.10.2024), в якій просив суд надати [PERSON] додатковий строк тривалістю 3 (три) місяці для подання заяви про прийняття спадщини в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] ; розподіл судових витрат не здійснювати. \~ \~ \~ \~Вимоги заяви мотивовано тим, що [PERSON] є онукою [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Батько позивача [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] , та помер [INFO] . За життя [PERSON] та його матері [PERSON] на праві спільної часткової власності належала квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] , де їх частки складали 38/100 та 62/100 від загальної площі квартири відповідно. Після смерті [PERSON] , належну йому частку квартири у рівних частках успадкували мати [PERSON] в порядку ст.1270 ЦК України за фактом постійного проживання, та дружина [PERSON] , кожна по 19/300, подавши заяву про прийняття спадщини за законом. \~ \~ \~ \~З метою оформлення спадкових прав після смерті [PERSON] , її онука [PERSON] , будучи єдиною спадкоємицею, за правом представлення звернулася до приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області із заявою про прийняття спадщини. Приватним нотаріусом зведено спадкову справу, однак 29.03.2024 винесено постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з пропуском встановленого законом строку для подання заяви про прийняття спадщини. Як на поважність причин пропуску строку [PERSON] посилалася на те, що з 2016 року вона не мешкає у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, оскільки переїхала на постійне проживання до с. Крюківшина Бучанського (раніше Києво-Святошинського) р-ну Київської обл., а до м. Кривого Рогу приїздила іноді, відвідуючи свого батька [PERSON] . Після смерті батька [INFO] до м. Кривого Рогу вона припинила приїздити, а відтак спілкування з бабусею [PERSON] було втрачено. Про те, що [PERSON] померла [INFO] , [PERSON] не знала, а дізнавшись про це влітку 2021 року, вона звернулася до приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської обл. Колесникової Н.Л. із заявою про прийняття спадщини. З початком повномасштабної війни на території України через збройну агресію рф проти України з 24.02.2022, постійні обстріли та бомбардування, ракетні обстріли, позивач з об`єктивних, незалежних від неї причин була позбавлена можливості цікавитись спадщиною та завершити оформлення спадкових прав. Відтак, з метою захисту своїх спадкових прав та їх подальшої реалізації вона вимушена звернутися до суду з даним позовом, адже фактично постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії вона отримала у квітні 2024 року. Ухвалою суду від 29.10.2024 позовну заяву прийнято до розгляду з відкриттям загального позовного провадження та призначенням підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 06.11.2024 задоволено заяву представника позивача адвоката Степанюка А.С. про його участь в судових засіданнях в режимі відеоконференції. Ухвалою суду\~від 18.11.2024\~задоволено клопотанняпредставника позивача про витребування доказів. Ухвалою суду від 18.11.2024 закрито підготовче провадження у справі з призначенням її до судового розгляду по суті. Правом на участь в судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник адвокат Степанюк А.С. не скористалися, останній через модуль підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» подав заяву про розгляд справи за їх відсутності у письмовому провадженні. Пред`явлені вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні з підстав, викладених у позові. Представник відповідача виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради Дядюк М.В. правом на участь в судовому засіданні також не скористалась, попередньо подавши заяву про проведення розгляду справи за її відсутності та ухвалення рішення на розсуд суду. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Колесникова Н.Л. про свою участь в судових засіданнях не заявила, направивши засобами поштового зв`язку заяву про розгляд справи за її відсутності. Просила ухвалити рішення відповідно до вимог чинного законодавства України. Правом на подання письмових пояснень не скористалася. Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись, заходи забезпечення позову/доказів, зупинення / поновлення провадження по справі судом не вживались. З урахуванням позиції учасників справи та подання ними заяв про розгляд справи за їх відсутності, суд вважає за можливе ухвалити рішення у письмовому провадженні. Суд, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального права, врахувавши позицію сторін, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] у м. Кривому Розі Дніпропетровської обл.; її батьками є [PERSON] та [PERSON] , що слідує зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 18.07.1991 відділом РАЦС м. Кривого Рогу. У зв`язку з укладенням шлюбу з [PERSON] , зареєстрованого 14.12.2018 виконавчим комітетом Вишневської міської ради Києво-Святошинського району Київської області (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 14.12.2018) [PERSON] змінила дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », яке є її дійсним прізвищем згідно з паспортними даними. Як слідує з інформації з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження (витяг №00044588309 від 17.04.2024), батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . На підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 13.04.1999, виданого управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Криворізької міської Ради народних депутатів, [PERSON] набула у спільну часткову власність у порядку безоплатної приватизації 62/100 від загальної площі квартири [ADDRESS] . Право власності зареєстроване за нею КП «Криворізьке БТІ», запис у реєстровій книзі 167П-418, про що є відповідна відмітка на правовстановлюючому документі. Крім того, на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 13.04.1999, виданого управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Криворізької міської Ради народних депутатів, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] набули у спільну сумісну власність у порядку безоплатної приватизації 38/100 від загальної площі квартири [ADDRESS] . Право власності зареєстроване за ними КП «Криворізьке БТІ», запис у реєстровій книзі 167П-418, про що є відповідна відмітка на правовстановлюючому документі. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 03.05.2017 Саксаганським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. Після смерті [PERSON] спадщину у порядку спадкування за законом в рівних частках прийняли [PERSON] та [PERSON] , по 19/300 кожна. 14.07.2021 [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, видане приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Мазепою Н.М., та її право власності на частку квартири, успадковану після смерті чоловіка [PERSON] , зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 14.07.2021, запис про право власності 42969381 від 14.07.2021, вид власності спільна часткова, розмір частки 19/300. [PERSON] 19/300 частки квартири після смерті сина [PERSON] фактично прийняла в порядку ст.1270 ЦК України за фактом її постійного проживання зі спадкодавцем, однак, відомості про оформлення нею спадкових прав у справі відсутні. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 14.05.2018 Саксаганським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. 28.03.2024 [PERSON] , будучи спадкоємицею [PERSON] за правом представлення, звернулася до приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Колесникової Н.Л. Цього ж дня приватним нотаріусом заведено спадкову справу №14/2024 (номер у Спадковому реєстрі 72220492), що слідує з Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі. До того часу із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] ніхто не звертався, свідченням чому є відсутність в Спадковому реєстрі даних про заведення спадкової справи та виданих свідоцтв про право на спадщину (інформаційна довідка зі Спадкового реєстру від 28.03.2024 №76401615). Згідно зі ст.ст.1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. Спадкування здійснюється за законом або заповітом. Оскільки за життя [PERSON] заповітів та спадкових договорів не складала та у нотаріальному порядку не посвідчувала (інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 28.03.2024 №76401809), тому спадкування належного їй за життя майна здійснюється в порядку спадкування за законом відповідно до черговості, визначеної ст.ст.1258-1266 ЦК України. Відповідно до ст.1261 ЦК України в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини (ч.1 ст.1266 ЦК України). Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] є єдиною спадкоємицею [PERSON] як її онука за правом представлення згідно зі\~ст.1266\~ЦК України\~після батька\~ [PERSON] \~ сина\~спадкодавиці,\~який помер\~раніше своєї\~матері [PERSON] \~ [INFO] . Відомості про наявність інших спадкоємців, які б фактично прийняли спадщину та/або могли претендувати на неї, відсутні. Чоловік спадкодавці [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про його смерть серії [NUMBER] , виданим 26.05.1997 відділом реєстрації актів громадянського стану виконавчого комітету Саксаганської районної Ради народних депутатів м. Кривого Рогу. Як визначено ч.1 ст.1268, ч.1 ст.1269 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має право подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини в межах встановленого законом строку. Згідно з ч.1, ч.2 ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Як визначено ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у 6 місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Із системного аналізу вказаних положень законодавства слідує, що право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у 6-місячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Таким чином, строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , почав відлік відповідно з дати її смерті та закінчився 13.11.2018. Фактично із заявою про прийняття спадщини [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса 28.03.2024, та аналогічна заява була подана 29.03.2024 її представником за довіреністю [PERSON] , що встановлено з матеріалів витребуваної судом спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] . У ході судового розгляду справи також встановлено, що позивач значиться зареєстрованою з 26.10.2016 та проживає за адресою: [ADDRESS] . За відомостями з реєстру Криворізької міської територіальної громади, на момент смерті [PERSON] значилась зареєстрованою за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею значилась зареєстрованою [PERSON] , яка до кола спадкоємців не належить. 29.03.2024 постановою приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Колесниковою Н.Л. позивачеві відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] у зв`язку з тим, що вона пропустила [INFO] строк для подачі заяви про прийняття спадщини та на момент смерті разом зі спадкодавицею зареєстрованою не значилась. Згідно з ч.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Так, в п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. У п.п.47-49 постанови від 20.03.2024 у справі №545/1231/23 Верховний Суд зазначив, що поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила ч.3 ст.1272 ЦК України\~можуть бути застосовані, якщо: 1) спадкоємець пропустив строк для прийняття спадщини; 2) у спадкоємця були перешкоди для подання заяви для прийняття спадщини; 3) ці обставини визнані судом поважними. Оцінка поважності причин пропуску строку прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 04.11.2015 у справі № 6-1486цс15, від 23.08.2017 у справі № 6-1320цс17, у постановах Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 565/1145/17, від 17.10.2019 у справі №766/14595/16, від 30.01.2020 у справі №487/2375/18, від 31.01.2020 у справі № 450/1383/18, від 17.08.2023 у справі №626/274/22. Відповідно до ст.ст.12,\~81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст.89 ЦПК України,\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Обґрунтовуючи поважність причин пропуску визначеного ч.1 ст.1270 ЦК України строку для прийняття спадщини, [PERSON] посилалась на те, що її батько [PERSON] помер [INFO] , після його смерті до м. Кривого Рогу Дніпропетровської обл. вона не приїздила, будь-який зв`язок з бабусею [PERSON] , яка доводилась матір`ю її батькові, вона не підтримувала, а про її смерть фактично дізналась влітку 2021 року. З 2016 року та дотепер [PERSON] мешкає у с. Крюківшина Бучанського (раніше Києво-Святошинського) р-ну Київської обл. З початком повномасштабної війни на території України у зв`язку зі збройною агресією рф проти України з 24.02.2022, постійні обстріли та бомбардування, ракетні обстріли, позивач з об`єктивних незалежних від неї причин була позбавлена можливості оформити спадкові права, оскільки виїзд за межі Бучанського р-ну Київської обл. був ризиковим. У силу ст.12 ЦПК України, Закону України «Про судоустрій та статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства та захисту права, повинен сприяти учасникам цивільних правовідносин, які звернулися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у реалізації ними цих прав, у тому числі спадкових. У постанові від 16.08.2023 у справі №638/16540/20 Верховний Суд зазначив, що «вирішуючи питання про поважність причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини суд має виходити з того, що відсутність обізнаності про законні підстави виникнення відповідного права та, як наслідок, початку строку його реалізації, передбаченого законом, за своєю суттю є умовою, яка виключає можливість реалізації цього права, а тому дійсно відсутні підстави говорити, що це є обставина, яка створює об`єктивні, непереборні або істотні труднощі у поданні заяви про прийняття спадщини. Об`єктивні, непереборні або істотні труднощі можуть виникати у спадкоємця, який знає про факт смерті спадкодавця, у зв`язку з чим знає (має знати) про наявність у нього певного строку для прийняття його спадщини, але зіштовхується з певними обставинами, які йому заважають це зробити. У цьому випадку суд оцінює характер цих обставин. Незнання ж про смерть спадкодавця це не факт, який підтверджує відповідні труднощі, а факт, який за своєю суттю вказує на неможливість подання заяви про прийняття спадщини до моменту, коли особа дізнається про смерть спадкодавця». Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, враховуючи обставини, на які посилалася [PERSON] та загальновідомі факти, що стосуються введення в Україні воєнного стану, обстрілів України з боку рф, у тому числі битви за контроль над містом [PERSON] \~між російськими та українськими збройними силами та іншими збройними формуваннями під час\~російського вторгнення в Україну 2022 року, необізнаність з фактом смерті спадкодавця з огляду на не підтримання стосунків між [PERSON] та [PERSON] за життя останньої, дальність місця проживання, суд дійшов висновку, що причини, вказані [PERSON] є тими обставинами, які перешкоджали їй протягом шести місяців з часу відкриття спадщини звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті баби [PERSON] , а її\~необізнаність про\~смерть спадкодавця\~у світлі\~встановлених обставин\~суд розцінює\~як «добросовісну».До\~того ж\~наявність у\~власності позивача\~частки квартири,\~інша частка\~якої є\~об`єктом спадкування\~після смерті\~ [PERSON] \~за правом\~представлення,\~у сукупності свідчать про те, що позивач має інтерес до спадкового майна та вчиняє дії, які свідчать про фактичне прийняття нею спадщини. Приходячи до такого висновку, суд враховує позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 16.08.2023 у справі №638/16540/20, відповідно до якої «спадкодавець не є «майном» чи «активом» спадкоємців, яким вони по аналогії із дією принципу «власність зобов`язує» мають цікавитись життям спадкодавця так само як і станом власного майна (активів). У ситуації, коли спадкоємець не знає про факт смерті спадкодавця та виникнення у нього певних обов`язків у разі свідомого прийняття або відмови від прийняття спадщини, дії будь-якого іншого спадкоємця, який вживає заходів для того, щоб зазначений спадкоємець і не міг дізнатися про відповідний факт з метою усунення його від спадкування, мають ретельно вивчатися судами. Водночас узагальнений висновок про те, що незнання про смерть спадкодавця не є поважною причиною пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини, перетворюється на підставу зняття з суду обов`язку відповідного дослідження обставин справи та інструмент потурання судом такій недобросовісній особі в порушенні вимоги правових норм, зокрема ст.13 ЦК України». З огляду\~на вищенаведене,\~враховуючи принцип\~пропорційності між\~застосованим заходом\~та переслідуваною\~метою,\~якою є\~захист порушених\~прав позивача\~в аспекті\~ст.6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод,\~дотримуючись загальних\~засад цивільного\~законодавства,\~таких як\~справедливість,\~добросовісність та\~розумність,\~та на\~забезпечення виконання\~завдань цивільного\~судочинства щодо\~ефективного захисту\~порушених,\~невизнаних прав\~та інтересів,\~надавши належну\~правову оцінку\~наявним у\~справі доказам\~та взаємовідносинам\~сторін,\~суд дійшов\~висновку про\~наявність підстав\~для визначення[PERSON] додаткового строку тривалістю в 3 місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті баби [PERSON] , у зв`язку з чим пред`явлені нею вимоги слід задовольнити. Надання спадкоємцеві додаткового строку для прийняття спадщини, за відсутності спадкового спору стосовно прийняття спадкового майна, є підставою для оформлення за спадкоємцем спадкових прав у встановленому законом порядку. При розподілі судових витрат відповідно до ст.141 ЦПК України, суд враховує, що позивачем не заявлялася вимога про відшкодування понесених нею витрат по сплаті судового збору та не наводився попередній розрахунок, у зв`язку з чим суд не вбачає підстав для їх стягнення з відповідача.

Outcome: approved