Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-16 00:00:00

В грудні 2024 року ТОВ « Фінпром Маркет» звернулось до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в обґрунтування якого вказало, що 02.06.2021 між ТОВ « 1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено Договір позики №75471967 (на умовах повернення позики в кінці строку позики), за умовами якого позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 15 000,00 грн. строк позики - 30 днів зі сплатою процентів у розмірі 1,99 % в день (базова процентна ставка/фіксована). Договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису 4T6quzfcUO, що був надісланий на вказану відповідачем/позичальником електронну адресу - [INFO] ) у порядку визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». 19.11.2021 ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ « Фінансова компанія управління активами» уклали договір факторингу № 1911 від 19.11.2021 за умовами якого останнє набуло право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором позики №75471967 від 02.06.2021. 03.04.2023 ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «Фінпром Маркет» уклали договір факторингу №030423-ФК від 03.04.2023 за умовами якого Позивач набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором позики №75471967 від 02.06.2021, у зв`язку з чим просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та понесені судові витрати: судовий збір в розмірі 2422,40 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 3500 грн. 23.01.2025 відповідач [PERSON] подав відзив на позов, де вказав, що визнає факт укладення договору позики та факт отримання грошових коштів в розмірі 15 000,00 грн. згідно договору позики. Також відповідач визнає право грошової вимоги позивача за даним договором позики. Із розрахунком заборгованості не погоджується, оскільки сума заборгованості не відповідає Реєстрам заборгованості (Реєстрам прав вимоги), які є додатками до договорів факторингу, за якими позивач набув право вимоги за договором позики. Також відповідач не може погодитись з перерахуванням відсотків (збільшення до 1,99%), адже відповідно до п. 6 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції, що була чинна на момент укладання Договору позики) «...Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з причин, інших ніж передбачені частішою четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), наступного за місяцем, в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19)...». Відповідно до п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 9 грудня 2020 року № 1236 (зі змінами) «Установити з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 19 грудня 2020 р. до 30 червня 2023 р. на території України карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211...» Ч. 4 ст. 1056-1 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) стосується змінюваної процентної ставки, а як випливає з п. 2.3. Договору позики даному випадку така процентна ставка є фіксована. На думку відповідача, наведена вище аргументація стосується й процентів під час пролонгації. Так, відповідно до п. 7.12. Правил автопролонгація можлива у виключному випадку - якщо на дату закінчення строку позики у позичальника наявна заборгованість за договором позики і не оформлено пролонгацію. Відповідно до п. 6.1. Правил позичальник зобов`язаний повернути отриману суму позики та проценти за користування нею відповідно до умов Договору позики. За розглядуваним Договором позики дата повернення позики - 02.07.2021 (п. 2.3. Договору позики), з врахуванням пролонгації дата повернення позики - 01.08.2021. Оскільки відповідач станом на 01.08.2021 не повернув отриману суму позики та проценти за користування нею - він не виконав свої зобов`язання за Договором позики, в наслідок чого первісний кредитор застосовував автопролонгацію зі збільшенням процентної ставки від тієї, що застосовувалась на момент укладання Договору позики. Таким чином, з наведеної вище аргументації випливає, що під час укладання Договору позики діяла процентна ставка 0,69% за день. В наслідок того, що відповідач порушив свої зобов`язання за Договором позики Первісний кредитор підвищив процентну ставку до 1,99% за день в період пролонгації та автопролонгації, що прямо заборонено нормами Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції, що була чинна на момент укладання Договору позики). Як зазначено в п. 5.2. Договору позики «Позичальник до моменту підписання Договору вивчив цей Договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщенні на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/ (надалі «Правила»)...». Позивач не надав жодних доказів, що на момент укладання договору позики на сайті первісного кредитора за посиланням https://mycredit.ua/ua/documents-license/ містились саме ті правила, які він долучив до справи та чи за вказаним посиланням були розміщенні взагалі будь-які правила. Також, умови Договору позики, зокрема, але не виключно, п. 5.2. та 17, не свідчать, що саме Правила затверджені Наказом 14/05/2021 від 14.05.2021 (які долучив позивач до позовної заяви) є невід`ємною частиною договору позики та були розміщені за посиланням https://mycredit.ua/ua/documents-license/ на момент укладання Договору позики. На думку відповідача з часу виникнення спірних правовідносин (02.06.2021) до моменту звернення до суду із Позовом (21.12.2024), Правила, що розміщені на офіційному сайті первісного кредитора (https://mycredit.ua/ua/documents-license/) неодноразово змінювалися самим первісним кредитором, тобто Позивач міг додати до Позовної заяви Правила у будь-якій редакції, що найбільш сприятлива для задоволення Позову. Окрім того, відповідач звертає увагу на той факт, що відповідно до п. 17 Договору позики Правила є невід`ємною частиною Договору позики, але додані позивачем до позовної заяви Правила не містять підпису відповідача. Оскільки Договір позики укладено в електронній формі - його підписано зі сторони відповідача шляхом використання одноразового ідентифікатора 4Т6quzfcUO, такий же підпис міститься і у невід`ємній частині Договору позики - Додатку №1 (Таблиця обчислення загальної вартості кредиту), але такий підпис відсутній у невід`ємній частині Договору позики - Правилах, які позивач долучив до позовної заяви. За таких обставин, на думку відповідача, Правила, які позивач долучив до позовної заяви неможливо визнати достовірними доказами. На думку відповідача аналогічна правова позиція у подібних правовідносинах викладена і у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17. Таким чином, зважаючи на наведені вище обставини та враховуючи, що Правила, які позивач долучив до позовної заяви (Додаток 3 до позовної заяви) неможливо визнати достовірними доказами, самим Договором позики не визначено порядок пролонгації та автопролонгації, проценти за понадстрокове користування позикою не застосовуються в період карантину (п. 2.3. Договору позики) відповідач вважає, що заборгованість за Договором позики складає 14514,93 грн. за тілом кредиту. Заперечення щодо заявленого позивачем розміру судового збору, а саме 2 422,40 грн. у відповідача відсутні. Разом з тим, відповідач звертає увагу, що відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України «Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.» Також відповідач вважає, що заявлені позивачем витрати на правничу допомогу у розмірі З 500,00 гри. відповідають складності справи; часом та обсягом, витраченим адвокатом на надання відповідних послуг; ціною позову, а тому не заперечує щодо заявленою позивачем суми витрат на правничу допомогу. 03.02.2025 представник позивача подав відповідь на відзив, де зазначив, що у договорі позики встановлено строк позики 30 днів, однак у самому договорі позики наявні умови щодо пролонгації або автопролонгації строку користування позикою. Умовами, які передбачені у Правилах, строк пролонгації обмежено 90 календарними днями. З наведеного алгоритму укладання договору позики вбачається, що без ознайомлення/погодження з Умовами договору позики та Правилами надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики) подальше укладення електронного договору позики на сайті є неможливим. Таким чином, підписанням договору позики позичальник підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив, що він повідомлений кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України. Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом, наприклад, у постановах від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243св20), від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20 (провадження № 61- 18967св20), які, відповідно до вимог частини четвертої ста статті 263 ЦПК України, суд враховує при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин. Через неналежне виконання умов Договору позики, нараховані згідно умов Договору позики Проценти було перераховано за базовою/фіксованою процентною ставкою 1,99%, замість 0,69% у відповідності до положень пункту 9.7. Правил. Також за понадстрокове користування позикою (її частиною) за день є процентна ставка 2,70%, яка передбачена у пункті 2 Договору позики. Узагальнюючи умови укладеного Договору позики у сукупності з Правилами, які є невід`ємною частиною Договору, слід констатувати, що отримавши суму 15 000 грн. позики від ТзОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів», [PERSON] зобов`язався сплачувати на користь Товариства відсотки за користування позиковими коштами. Та позаяк [PERSON] допустив неналежне виконання Договору позики протягом 30 днів, тому проценти було розраховано за базовою процентною ставкою 1,99%, замість 0,69% (програма лояльності). Тож, враховуючи викладені вище умови Договору позики №75471967 від 02.06.2021 р., та здійснені Відповідачем платежі в рахунок погашення заборгованості за договором позики, які складають - 3 590,07 грн такі відсотки становили суму 32 229,93 грн. ((15000 х 1,99% х 120 днів)- 3 590,07 грн.) грн. Вважає посилання відповідача, на правові висновки викладені у постановах Великої палати Верховного суду та Верховного суду України - помилковими, оскільки зміст цих правовідносин(права й обов`язки сторін спору) та спільні риси між спірними правовідносинами є відмінними та не тотожними із даною справою. 05.02.2025 відповідач подав заперечення на відповідь на відзив, де зазначив, що позивач помилково вважає, що правова позиція відповідача, наведена у відзиві, ґрунтується на нарахуванні процентів поза межами правомірного використання коштів. Таке твердження не відповідає дійсності, адже у відзиві відповідач вказує на неправомірне збільшення процентної ставки, яке застосував первісний кредитор внаслідок неналежного виконання умов Договору позики відповідачем, що під час дії карантину,що прямо заборонено п. 6 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції, що була чинна на момент укладання Договору позики). Відповідач у відзиві не погоджується з нарахуванням процентів під час автопролонгації. Правова позиція відповідача ґрунтується не на нарахуванні процентів поза межами правомірного використання коштів, а на тому факті, що первісний кредитор здійснив списання коштів із банківського рахунку відповідача відповідно до п. 5.3. Договору позики. Але вказаний п. 5.3. Договору позики передбачає, що позичальник доручає позикодавцю здійснювати таке списання виключно з дати повернення позики. Оскільки автопролонгація передбачає автоматичне продовження строку позики на І календарний день (і як наслідок, перенесення на 1 календарний день дати повернення позики), здійснивши списання коштів із банківського рахунку відповідача первісний кредитор (в силу умов п. 5.3. Договору позики) своїми діями визнав, що дата повернення позики настала, строк позики закінчився і не подовжується в порядку автопролонгації, а отже і підстави нараховувати проценти в період з 01.08.2021 по 29.10.2021 у первісного кредитора були відсутні. Твердження позивача про те, що всі Правила з 2018 року по сьогоднішній день, які розміщені на сайті первісного кредитора в розділі «Архівна інформація» (https://mycredit.ua/ua/archived_info/) містять умови автопролонгації строком на 90 діб не відповідають дійсності, адже, наприклад, Правила, які затвердженні Рішенням Загальних зборів учасників ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» від 11.02.2021 року № 11/02/2021 (Додаток 2 до цього Заперечення) таких умов не містять. Так, розділ 7 «Порядок подовження строку користування позикою» Правил від 11.02.2021 року містить 12 пунктів умов пролонгації, але не містить умов автопролонгації, а розділ 7 Правил від 14.05.2021 року містить 16 пунктів, з яких п. 7.12 - 7.16 визначають умови автопролонгації строком на 90 календарних днів. Таким чином, позивач надав до суду паперову копію Правил у редакції, що найбільш сприятлива для задоволення позову, але не надав жодних доказів, що саме така редакція була розміщена за посиланням https://mycredit.ua/ua/documents-license/ відповідно до умов Договору позики. Відповідач звертає увагу на те, що затвердження Правил 14.05.2021 року та наявність таких Правил в розділі «Архівна інформація» (https://mycredit.ua/ua/archived_info/) жодним чином не доводить той факт, що така редакція Правил була розміщена за посиланням https://mycredit.ua/ua/documents-license/ на момент укладання Договору позики. Окрім того, як зазначав відповідач у відзиві, Правила, що додав позивач до позовної заяви не містять підпису відповідача. Оскільки Правила є невід`ємною частиною Договору позики, без підпису неможливо встановити їх цілісність відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», тобто, що саме з долученою до позовної заяви редакцією Правил ознайомився відповідач під час укладання Договору позики. На думку відповідача, твердження позивача, що саме редакція Правил від 14.05.2021 була розміщена за посиланням https://mycredit.ua/ua/documents-license/ та що саме з такою редакцією ознайомився відповідач на момент укладання Договору позики ґрунтується на припущеннях, які не підтвердженні доказами. В судове засідання представник позивача не з`явився, повідомлений про час та місце судового розгляду у встановленому законом порядку, подав клопотання про розгляд справи за відсутності представника, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду не заперечує. Відповідач [PERSON] повідомлений про час та місце судового розгляду у встановленому законом порядку, подав відзив на позов, в якому позов визнав частково. Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши та оцінивши в сукупності докази у справі, встановив наступні обставини справи та відповідні правовідносини. 02.06.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено Договір позики №75471967 (на умовах повернення позики в кінці строку позики), за умовами якого позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 15 000,00 грн. строк позики - 30 днів зі сплатою процентів у розмірі 0,69 % в день (базова процентна ставка/фіксована). Договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису 4T6quzfcUO, що був надісланий на вказану відповідачем/позичальником електронну адресу - [INFO] ) у порядку визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідач шляхом власноручного введення одноразового ідентифікатора отриманого від позивача прийняв публічну пропозицію (оферту) та підписав кредитний договір, тобто договір вважається укладеним у відповідності до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Згідно платіжної інструкції від 02.06.2021 на платіжну картку [NUMBER] перераховано 15000грн., що підтверджується довідкою ТОВ «Фінансова компанія «Фінекспрес» від 18.11.2024 № КД-000002379/ТНПП. 19.11.2021 ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» уклали Договір факторингу № 1911 від 19.11.2021 р. за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором позики №75471967 від 02.06.2021. Згідно реєстру прав вимог № 3 від 19.11.2021 ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» набуло права вимоги до [PERSON] за договором №75471967 в сумі 50334,93, в .т.ч. заборгованість за тілом кредиту в сумі 15000,00грн., за відсотками 35334,93 грн. 03.04.2023 ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» уклали Договір факторингу №030423-ФК від 03.04.2023 р. за умовами якого позивач набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором позики №75471967 від 02.06.2021. Згідно реєстру заборгованості від 03.04.2023 ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» набуло права вимоги до [PERSON] за договором №75471967 в сумі 50334,93, в .т.ч. заборгованість за тілом кредиту в сумі 15000,00грн., за відсотками 35334,93 грн. Враховуючи викладені вище умови Договору позики №75471967 від 02.06.2021, та здійснені відповідачем платежі в рахунок погашення заборгованості за договором позики, які складають - 3 590,07 грн., позивач просить стягнути заборгованість за договором позики в сумі 47 229,93 грн., зокрема: 15 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 32 229,93 грн. - сума заборгованості за відсотками. За приписами ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). За змістом ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19. Відповідно до ч.1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Згідно з ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Аналіз розрахунку суми заборгованості за договором свідчать про те, що заборгованість за відсотками нараховувалася поза межами строку дії договору, зокрема, починаючи з 03.07.2021 по 21.12.2024 нарахована сума відсотків становить 32229,93грн. Разом із тим, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені нормою ч. 2 ст. 625 ЦК, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постанові від 28 березня 2018 року по справі № 444/9519/12. Як вбачається з умов пунктів 2.2, 2.3 договору, кредит надається строком на 30 днів з 02.06.2021, термін повернення кредиту і сплати процентів за користування кредитом (дата платежу): 02.07.2021. Отже, за вказаними умовами договору позики № 75471967 сторони погодили строк його дії до 02.07.2021, тому починаючи із зазначеної дати, позивач не мав права нараховувати проценти за користування кредитом. 02.07.2021 відповідач здійснив оплату на рахунок кредитора в розмірі нарахованих процентів за користування кредитом на суму 3105,00грн., відповідно до п. 2.2 договору позики за процентною ставкою 0,69% в день. 02.08.2021 позивач здійснив списання з банківського рахунку відповідача 485,07 грн. в погашення заборгованості за договором позики. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь ТзОВ «ФК «Фінтраст Україна» заборгованості за договором позики № 75471967 від 02.06.2021 підлягають задоволенню частково та слід стягнути з відповідача заборгованість в сумі 14 514 грн. 93 коп. за тілом позики. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. до яких належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, у тому числі, гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом робами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. На підтвердження витрат на правничу допомогу представник ТОВ «Фінпром Маркет» - адвокат Ткаченко Ю.О. надала ордер на надання правничої (правової) допомоги виданого на підставі договору №01-11/24 від 01.11.2024 року, витяг з акту № 5-П приймання-передачі від 18.12.2024 та платіжну інструкцію від 18.12.2024 щодо оплати акту №5-П приймання наданої правничої допомоги від 18.12.2024. Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 16.11.2022 по справі № 922/1964/21 сформульовано правовий висновок : «…суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони». При зверненні до суду ТзОВ «ФК «Фінпром Маркет» сплачено судовий збір в розмірі 2422,40 грн. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вищевикладене, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (30,74%), а саме судовий збір в розмірі 744 грн. 47 коп. (2422,40х14514,93:47229,93) та витрати на правничу допомогу в розмірі 1 075 грн. 64 коп.

Outcome: partial