Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-03 00:00:00

13.01.2025 до Краснопільського районного суду Сумської області у порядку статті 32 Цивільного процесуального кодексу України надійшла справа № 587/4920/24 за позовом Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради в особі представника Масік Тетяни Олександрівни до [PERSON] про стягнення тимчасової державної допомоги. В обґрунтування позову представник позивача зазначила, що відповідно до рішення Зарічного районного суду м. Суми від 27.12.2019 у справі №591/4741/19, довідки відділу державної виконавчої служби від 10.05.2022 №3527, витягу з Єдиного реєстру боржників, рішення суду про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] не виконувалося у зв`язку з ухиленням [PERSON] від сплати аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до заяви [PERSON] від 17.05.2022 їй була призначена тимчасова державна допомога на сина [PERSON] , [INFO] з 01.05.2022 по 31.10.2022. За вказаний період їй була виплачена допомога у сумі 5236,00 грн. 29.10.2024 позивачу на підставі інформації Сумського відділу ДВС у Сумському районі Сумської області стало відомо про сплату [PERSON] аліментів в червні 2022 року. 04.11.2024 департаментом прийнято рішення №273 про визнання попереднього акту Департаменту недійсним з прийняттям нового рішення по справі, яким вирішено припинити виплату допомоги [PERSON] та розрахувати надмірно виплачену суму тимчасової допомоги. 20.11.2024 Департаментом прийнято рішення №346 про повернення надміру виплачених коштів зобов`язаною особою у зв`язку з визнанням попереднього акту Департаменту недійсним з прийняттям нового рішення по справі, а саме повернення коштів виплаченої допомоги в розмірі 5236,00 грн. Вказане рішення доведено до відома особи у встановлений законом спосіб, але до цього часу кошти в розмірі 5236,00 грн відповідачем не повернуті. Ухвалою Краснопільського районного суду Сумської області від 17.01.2024 відкрито провадження у даній справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, розгляд справи по суті призначено на 13.02.2025, у зв`язку з неявкою відповідача судове засідання було відкладене до 04.03.2025. Представник позивача в судове засідання не прибула, про місце та час розгляду справи повідомлена належним чином, у поданій до суду заяві від 28.02.2025 просила суд розглядати справу без її участі, позов підтримала, проти винесення заочного рішення суду не заперечувала. Відповідач відзиву на позовну заяву чи інших документів на підтвердження його позиції з предмета спору до суду не подавав, у судове засідання не прибув, про причини неявки не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи від відповідача також не надходило, про місце та час розгляду справи повідомлений шляхом направлення судових повісток за місцем реєстрації, а також шляхом розміщення оголошення на офіційному вебпорталі судової влади України. Суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності відповідача на підставі наявних у матеріалах справи доказів, оскільки згідно положень частини восьмої статті 128 ЦПК України відповідач є таким, що повідомлений про розгляд справи. За вказаних обставин, враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи та ухвалення заочного рішення, у судовому засіданні 04.03.2025 постановлено протокольну ухвалу про заочний розгляд справи відповідно до статей 280, 281 ЦПК України. У відповідності до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням наявні у справі докази, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що на підставі рішення Зарічного районного суду м. Суми від 27.12.2019 та довідки відділу Державної виконавчої служби від 10.05.2022 з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти у розмірі заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , які він не сплачував. На підстави заяви [PERSON] від 17.05.2022 їй була призначена тимчасова державна допомога на сина [PERSON] , [INFO] щомісячно з 01.05.2022 по 31.10.2022. Згідно інформації Сумського відділу ДВС у Сумському районі Сумської області від 29.10.2024 [PERSON] в червні 2022 року сплатив аліменти. З 01.05.2022 по 30.06.2022 допомога [PERSON] була виплачена у загальній сумі 5236,00 грн. 04.11.2024 Департаментом соціального захисту населення Сумської міської ради прийнято рішення №273 про визнання попереднього акту департаменту недійсним з прийняттям нового рішення по справі, яким вирішено припинити виплату допомоги [PERSON] 20.11.2024 Департаментом соціального захисту населення Сумської міської ради прийнято рішення №346 про вимогу до зобов`язаної особи про повернення нею виплачених бюджетних коштів у зв`язку з припиненням дії/виконанням адміністративного акту (за протилежних обставин про застосування заходу впливу до зобов`язаної особи), а саме повернення відповідачем коштів виплаченої допомоги в розмірі 5236,00 грн. Вказане рішення доведено до відома відповідача у встановлений законом спосіб, але до цього часу кошти в розмірі 5236,00 грн ним не повернуті. Відповідно до положень частин восьмої і дев`ятої статті 181 Сімейного кодексу України якщо місце проживання чи перебування батьків невідоме, або вони ухиляються від сплати аліментів, або не мають можливості утримувати дитину, дитині призначається тимчасова державна допомога з урахуванням матеріального стану сім`ї, у якій виховується дитина, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Виплата тимчасової державної допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок призначення та виплати тимчасової допомоги, її розмір визначається Кабінетом Міністрів України. Як передбачено пунктом 2 Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання (перебування) їх не відоме, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 лютого 2006 року №189 (у редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин), тимчасова допомога призначається у разі, коли відомості про одного з батьків (платника аліментів), які внесено до Єдиного реєстру боржників у зв`язку з несплатою ним аліментів; стосовно одного з батьків здійснюється кримінальне провадження або він перебуває на примусовому лікуванні, у місцях позбавлення волі, якого визнано в установленому порядку недієздатним, а також перебуває на строковій військовій службі; місце проживання (перебування) одного з батьків не встановлено. Відповідно до положень пункту 7 вказаного Порядку тимчасова допомога призначається кожні шість місяців починаючи з місяця, в якому подано заяву з усіма необхідними документами. У разі коли до заяви не додані всі необхідні документи, орган соціального захисту населення повідомляє одержувачу про те, які документи повинні бути подані протягом місяця. Рішення про призначення або відмову в призначенні тимчасової допомоги приймається органом соціального захисту населення протягом 10 календарних днів після надходження усіх необхідних документів. Орган соціального захисту населення у строк до п`яти календарних днів повідомляє органу державної виконавчої служби/приватному виконавцю про призначення тимчасової допомоги та дані одного з батьків, що ухиляється від сплати аліментів, які зазначені у виконавчому документі (прізвище, ім`я, по батькові; серію (за наявності) та номер паспорта; реєстраційний номер облікової картки платника податків). Як встановлено судом, у зв`язку з несплатою відповідачем аліментів, позивачем на підставі заяви [PERSON] останній виплачувалась тимчасова державна допомога на дитину. Водночас листом від 29.10.2024 орган ДВС повідомив позивача про те, що у червні 2022 року відповідач сплатив аліменти у сумі 2909,46 грн. За змістом підпункту 2 пункту 10 Порядку виплата тимчасової державної допомоги припиняється у разі виявлення обставин, що свідчать про можливість одного з батьків утримувати свою дитину. Відповідно до частини десятої статті 181 СК України суми наданої дитині тимчасової державної допомоги підлягають стягненню з платника аліментів до Державного бюджету України в судовому порядку. У зв`язку з вищезазначеним сума наданої тимчасової державної допомоги у сумі 5236,00 грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, однак у добровільному порядку відповідач вказану суму допомоги до бюджету не повернув, відтак суд визнає вимоги позивача правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до статті 141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням позову позивачу за рахунок відповідача підлягають відшкодуванню витрати зі сплати судового збору у сумі 2422,40 грн.

Outcome: approved