Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-12 00:00:00

I. Короткий зміст позовних вимог. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 18 грудня 2024 року ПАТ «НАСК «Оранта» звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути з [PERSON] на його користь страхове відшкодування в порядку регресу в розмірі 13912 грн. 37 коп. та судові витрати з оплаті судового збору. Позов мотивований тим, що 26 листопада 2022 року між [PERSON] та ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ОРАНТА» (далі - ПАТ «НАСК «ОРАНТА») був укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № AT 3207433) згідно якого забезпеченою є цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Nissan Primera», д.н.з. [NUMBER] . 06 листопада 2023 року в м. Умані сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: «Volkswagen Passat», д.н.з.. [NUMBER] та «Nissan Primera», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] (далі - Відповідач). 07 листопада 2023 року до ПАТ «НАСК "ОРАНТА" із заявою (вимогою) звернувся власник пошкодженого транспортного засобу «Volkswagen Passat», д.н.з. [NUMBER] , з приводу виплати страхового відшкодування в порядку регресу в зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою, яка є страховим випадком відповідно до умов Договору страхування. Оскільки цивільно-правова відповідальність Відповідача, як водія транспортного засобу «Nissan Primera», д.н.з. [NUMBER] , була застрахована в ПАІ «НАСК «ОРАНТА» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, ПАТ «НАСК «ОРАНТА» виплатило за даним страховим випадком страхове відшкодування (з урахуванням узгодження суми відшкодування) в розмірі 13 912,37 грн., що підтверджується відповідною платіжною інструкцією. Відповідно до постанови Уманського міськрайонного суду Черкаської області у справі №705/6095/23 вищезгадана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідача. Крім того, згідно постанови Уманського міськрайонного суду Черкаської області у справі №705/6093/23 відповідач, керуючи транспортним засобом, перебував в стані алкогольного сп`яніння. Відповідач відзиву на позовну заяву та будь-яких документів, якими обґрунтовуються його заперечення проти позовних вимог до суду не надав. Жодних інших заяв по суті справи від учасників до суду не надходило. Отже, за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. ІІ. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 20 грудня 2024 було відкрите провадження у даній справі, а також роз`яснено відповідачу право подати відзив на позовну заяву або пред`явити зустрічний позов до позивача у строк 15 днів з дня отримання копії ухвали судді про відкриття провадження у справі. Розгляд справи по суті вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Копію ухвали про відкриття провадження було направлено позивачу до його електронного кабінету 20 грудня 2024 року. Відповідачу копію ухвали про відкриття провадження було направлено 24 грудня 2024 року рекомендованими листом, який повернувся до суду 24 січня 2025 року із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Таким чином, відповідно до п. 4 ч. 8 ст.128 ЦПК України відповідач вважається таким, що належним чином повідомлений про розгляд справи. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18)). Станом на день розгляду справи відповідач відзив на позовну заяву або зустрічну позовну заяву не подав. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Інших заяв, клопотань від учасників справи до суду не надходило. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про правовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. ІІІ. Положення\~законодавства,\~що регулюють\~спірні правовідносини. За змістом статей 15 і 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Згідно зі статтею 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. За змістом ст. 1 Закону України «Про страхування» страхування це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 ЦК України). Відповідно до ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (ст. 5 Закону України «Про страхування»). Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (п. 6 ч. 4 ст. 6 Закону України «Про страхування»). Згідно ч. 1 ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). Види обов`язкового страхування в Україні визначені у ст. 7 Закону України «Про страхування». До них п. 9 ч. 1 вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частинами 1, 2 ст. 1187 ЦК України встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає право страховика подати після виплати страхового відшкодування регресний позов до страхувальника за наявності певних умов. Статтею 27 Закону України «Про страхування» визначається, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до пп. а) п. 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. IV. Фактичні обставини, встановлені судом. Судом установлено, що 26 листопада 2022 року між [PERSON] та ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ОРАНТА» (далі - ПАТ «НАСК «ОРАНТА») було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № AT 3207433), згідно якого забезпеченою є цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Nissan Primera», д.н.з. [NUMBER] . 06 листопада 2023 року в м. Умані сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та автомобіля «Nissan Primera», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням відповідача. Відповідно до постанови Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 09 лютого 2024 року у справі №705/6095/23 вищезгадана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідача. Як вбачається з постанови Уманського міськрайонного суду Черкаської області у справі від 09 лютого 2024 року №705/6093/23 відповідач, спричинивши вказану дорожньо-транспортну пригоду, керував транспортним засобом «Nissan Primera», д.н.з. [NUMBER] , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. 07 листопада 2023 року до позивача надійшло повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та заява про страхове відшкодування від власника пошкодженого транспортного засобу «Volkswagen Passat», д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] . На підставі ремонтної калькуляції розрахунку №102864/23 від 30 листопада 2023 року, узгодження суми страхового відшкодування за страховим випадком за договором ОСЦПВВНТЗ від 12 грудня 2023 року, розрахунку страхового відшкодування від 13 грудня 2023 року та страхового акту ОЦВ-СП-22-23-102864/1 від 14 грудня 2023 року [PERSON] , було сплачено страхове відшкодування в розмірі 13140,37 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 63280 від 14 грудня 2023 року. V.\~Оцінка Суду. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Оскільки ПАТ НАСК «Оранта» відшкодувало потерпілому у ДТП витрати на ремонт пошкодженого автомобіля в розмірі 13 912 грн. 37 коп. і враховуючи, що відповідач винен у вчиненні ДТП, то ПАТ НАСК «Оранта» має право зворотної вимоги (регресу) до відповідача у розмірі сплаченого потерпілому страхового відшкодування. Отже, у позивача виникло право зворотньої вимоги (регресу) на отримання з відповідача відшкодованої шкоди, а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги ПАТ НАСК «Оранта» ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, є доведеними належними та допустимими доказами та підлягають задоволенню шляхом стягнення із відповідача на користь позивача страхового відшкодування в порядку регресу у розмірі 13912 грн. 37 коп. VI. Розподіл судових витрат між сторонами. Враховуючи висновок суду про задоволення позову, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати у виді судового збору в розмірі 3\~028 грн 00 коп. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: approved