Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-09 00:00:00

ТзОВ «Фінансова компанія «Пінг-Понг» звернулось \~до суду\~ з\~ позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 40\~175,00 грн. Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 20.12.2024 року розгляд справи призначений в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін. Позивач, обгрунтовуючи позовні вимоги, вказує, що 20.02.2020 року відповідач в особистому кабінеті, на офіційному веб-сайті ТОВ "Мілоан" подав заявку на отримання кредиту № 1101731. Дана заява знаходиться у власному кабінеті відповідача на офіційному веб-сайті Товариства. Кредитний договір № 1101731 підписано електронним підписом відповідача, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, що був надісланий на номер його мобільного телефону. Товариство виконало умови договору і надало відповідачу фінансовий кредит шляхом перерахування коштів на картковий рахунок відповідача в сумі 12 000,00 грн., строком на 30 днів з 20.02.2020 року. Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 21.03.2020 року. 01.04.2020 року між ТОВ «Мілоан» та ТзОВ «ФК «Довіра та Гарантія » укладено Договір факторингу № 01/04, у відповідності до умов якого право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 1101731 від 20.02.2020 року перейшло до ТзОВ «ФК «Довіра та Гарантія». 13.12.2021 року між ТзОВ «ФК «Довіра та Гарантія » та ТзОВ «ФК «Пінг-Понг» укладено Договір факторингу № 1/4, згідно умов якого право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 1101731 від 20.02.2020 року перейшло до ТзОВ «ФК «Пінг-Понг». Всупереч умов кредитного договору, не зважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання з повернення кредиту та відсотків за користування кредитом. З моменту отримання права вимоги до [PERSON] , останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунок ТзОВ «ФК «Пінг-Понг», ні на рахунок попередніх кредиторів, у зв`язку із чим у нього виникла заборгованість в розмірі 40175,00 грн., що складається з: заборгованості за тілом кредиту 12 000,00 грн.; заборгованості за відсотками 26975,00 грн.; заборгованості за комісією 1200,00 грн.; заборгованості за пенею 0,00 грн. Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідача на його користь вищезазначену суму боргу, судовий збір у розмірі 2 422, 40 грн. та витрати на правничу правову допомогу в розмірі 6000,00 грн. Представник позивача Романенко Я.С. подала до суду письмове клопотання про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про день і час розгляду справи повідомлений належним чином , відповідно до ст.128 ЦПК України. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі матеріалів з винесенням заочного рішення. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне . 20.02.2020 року між ТОВ "Мілоан" та [PERSON] укладено Договір про споживчий кредит № 1101731 (індивідуальна частина) шляхом підписання кредитного договору відповідачем електронним підписом з використанням одноразового ідентифікатора, отриманого від кредитодавця ТОВ "Мілоан" на номер мобільного телефону, вказаний [PERSON] у анкеті-заяві на отримання кредиту. Відповідно до умов Договору 20.02.2020 року відповідачу надано кредит у розмірі 12 000,00 грн., строком на 30 днів з 20.02.2020 року. (п.п.1.2, п.п. 1.3 Договору). Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом: 21.03.2020 року (п.п.1.4 Договору). Загальні витрати [PERSON] за кредитом (без врахування суми (тіла) кредиту) складають 10 200,00 грн. в грошовому виразі та 1 034,00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка), і включає в себе складові, визначені у п.п.1.5.1-1.5.2 Договору. Орієнтовна загальна вартість кредиту для відповідача складає 12 000,00 грн.; комісія за надання кредиту 1200,00 грн., яка нараховується за ставкою 10,00 відсотків від суми кредиту одноразово; проценти за користування кредитом 9000,00 грн., які нараховуються за ставкою 2,50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п.п.1.5.2 Договору). Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 2,50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Особливості нарахування процентів визначені п.п.2.2.3 цього Договору (п.п.1.6 Договору). Кредитні кошти надані [PERSON] шляхом переказу на картковий рахунок (п.п.2.1 Договору). До позовної заяви позивачем приєднано відомості про щоденні нарахування та погашення за договором № 1101731 від 20.02.2020 року. Кредитний договір підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором і в ньому містяться відомості про тип кредиту, суму кредиту, строк надання кредиту та спосіб надання кредиту, розмір процентної ставки та комісії, порядок користування та повернення кредиту, відповідальність за порушення умов кредитного договору тощо. [PERSON] кредитного зобов`язання не виконав, внаслідок чого у нього виникла заборгованість за кредитним договором № 1101731 від 20.02.2020 року в сумі 40175,00 грн., яка складається з: 12 000,00 грн. - заборгованості за тілом кредиту; 26975,00 грн. - заборгованості за відсотками; 1200,00 грн.- заборгованості за комісією; 0,00 грн.- заборгованість за пенею. 01.04.2020 року між ТОВ «Мілоан» та ТзОВ «ФК «Довіра та Гарантія » укладено Договір факторингу № 01/04, відповідно до якого ТОВ "ФК "Мілоан" передало (відступило) ТзОВ «ФК «Довіра та Гарантія» за плату права вимоги, а ТзОВ «ФК «Довіра та Гарантія » прийняло належні ТОВ "Мілоан" права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до Витягу з додатку до Договору відступлення прав вимоги №01/04 від 01.04.2020 року ТзОВ «ФК «Довіра та Гарантія » набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 1101731 від 20.02.2020 року на суму 40175,00 грн. 13.12.2021 року між ТзОВ «ФК «Довіра та Гарантія » та ТзОВ «ФК «Пінг-Понг» укладено Договір факторингу № 1/4, відповідно до якого ТзОВ «ФК «Довіра та Гарантія » передало (відступило) ТзОВ "Фінансова компанія "Пінг-Понг" за плату права вимоги, а ТзОВ "Фінансова компанія "Пінг-Понг" прийняло належні ТзОВ «ФК «Довіра та Гарантія» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до Витягу з додатку до Договору факторингу № 1/4 від 13.12.2021 року ТОВ "Фінансова компанія "Пінг-Понг" набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 1101731 від 20.02.2020 року на суму 40175,00 грн. 02.09.2024 року ТзОВ "Фінансова компанія "Пінг-Понг" надіслало [PERSON] досудову вимогу про виконання зобов`язань за кредитним договором № 1101731 від 20.02.2020 року перед кредитором ТзОВ "ФК "Пінг-Понг" на суму 40175,00 грн. Зобов`язання виникають з підстав, передбачених\~статтею 11 ЦК України, зокрема із договорів. Відповідно до\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина 1\~статті 530 ЦК України). Статтею 627 ЦК України\~передбачено, що відповідно до\~статті 6 ЦК України\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Частиною 1\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 1\~статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2статті 1054\~ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до\~статті 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Частиною 1статті 1055\~ЦК України\~визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до частини першої\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Також, частинами 1, 2\~статті 207 ЦК України\~визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Згідно зі\~статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію»\~зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним\~статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Пунктом 3.2.6 договору передбачено право кредитодавця без згоди позичальника відступати, передавати, відчужувати свої права за цим договором на користь третіх осіб. Відповідно до пункту 1 частини першої\~статті 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі\~статтею 514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Поряд з цим, право грошової вимоги до боржника може бути відступлене також на підставі договору факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги), за яким згідно з частиною першою\~статті 1077 ЦК України\~одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до частини першої\~статті 1078 ЦК України\~предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Статтею 1079 ЦК України\~визначено, що сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. У постанові Верховного Суду від 24.12.2019 року у справі № 668/7544/15-ц зазначено, що: «за приписами частини першої\~статті 517 ЦК України\~первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина перша\~статті 519 ЦК України). Статтею 1082 ЦК України\~визначено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. За змістом наведених положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі № 6-979цс15. У суду відсутні докази про те, що відповідач мав перешкоди для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості, належним чином не виконував свої зобов`язання по поверненню кредиту, сплати відсотків, комісії, порушивши умови кредитного договору. Вирішуючи питання про розмір такої заборгованості суд вказує, що за абз. 2 ч. 1\~ст. 1048 ЦК\~в разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики, тобто у межах погодженого сторонами кредитування. Право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги за ч. 2\~ст. 1050 ЦК. Водночас, за умовами укладеного між ТОВ «Мілоан» та\~ [PERSON] договору № 1101731 від 20.02.2020 року, сторони погодили , що строк користування кредитом становить 30 днів, з 20.02.2020 року по 21.03.2020 року , тоді як відповідно до складеного ТОВ «Мілоан» розрахунку заборгованості відсотки за користування кредитними коштами нараховувалися позичальнику по 20.05.2020 року. Згідно з ч. 1\~ст. 612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За змістом\~ст. 625 ЦК України\~ боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені нормою частини другої\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (постанова Верховного Суду від 28 березня 2018 року по справі №444/9519/12). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16 (провадження № 12-142гс19) зазначено, що «у межах кредитного договору позичальник отримує позичені кошти у своє тимчасове користування на умовах повернення, платності і строковості». У постановах Великої Палати Верховного Суду неодноразово вказувалося на те, що цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно. Отже, після спливу строку кредитування, а саме з 21.03.2020 року припинилося право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за договором. З огляду на викладене, суд відхиляє посилання ТОВ «ФК «Пінг-Понг» на доведеність розміру заборгованості за відсотками відповідача перед позивачем у зазначеному в позовній заяві розмірі, оскільки суд не приймає аргументи про те, що первісний кредитор мав право нараховувати передбачені відповідним договором кредиту проценти позичальнику до повного погашення ним заборгованості. Суд зазначає, що нарахування відповідачу відсотків поза межами дії укладеного договору суперечить вимогам закону. Права та інтереси кредитора в охоронних правовідносинах забезпечені ч.2\~ст.625 ЦК України. Здійснивши розрахунок процентів, суд установив, що за період з 20.02.2020 року по 21.03.2020 року (30 днів) розмір процентів складає 9000,00 грн. , що узгоджується із визначеною у Додатку №1 до договору про споживчий кредит сумою процентів за користування кредитом. У зв`язку з викладеним, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, та з відповідача слід стягнути заборгованість за договором про споживчий кредит № 1101731 від 20.02.2020 року у розмірі 22 200,00 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 12 000,00 грн.; заборгованість за відсотками - 9000,00 грн.; заборгованість за комісією - 1200,00 грн. У задоволенні вимоги про стягнення заборгованості за відсотками у іншій частині (17 975,00 грн.) суд відмовляє у зв`язку з необґрунтованістю. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат, суд зазначає наступне. Частиною першою статті 133\~ЦПК \~України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3ст. 133 ЦПК України). Згідно з ч.1,2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої\~статті 141 ЦПК України\~ при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною восьмою\~статті 141 ЦПК України\~встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Водночас, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial