Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-03 00:00:00

У квітні 2024 року адвокат Борщ Юлія Олексіївна в інтересах [PERSON] звернулася до Дарницького районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та залишення проживання дитини з матір`ю. Позов обґрунтований тим, що сторони з 20 жовтня 2012 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку [PERSON] , [INFO] . На цей час сторони розірвали подружні відносини, проживають окремо, шлюбні зв`язки не підтримують, подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе, оскільки з відповідачем у неї діаметрально протилежні погляди га сімейне життя і виховання дитини, втрачено почуття любові та поваги. Крім того, позивач просила визначити місце проживання дитини разом із нею, оскільки наразі дитина проживає разом з нею у Канаді і навчається там у навчальному закладі, належно утримується і виховується. Дитина почувається у безпеці, бажає продовжувати навчатися та проживати у Канаді, повертатися до України не хоче, оскільки їй страшно, а тому в її найкращих інтересах буде проживання з матір`ю. Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22 квітня 2024 року заяву було передано для розгляду судді Якусику О.В. 29 квітня 2024 року на запит суду у порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України надійшла інформація щодо зареєстрованого місця проживання відповідача. Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 16 травня 2024 року позовну заяву залишено без руху. 20 травня 2024 року від представника позивача надійшла заява на виконання вимог ухвали про залишення позову без руху. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 21 травня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 753/8015/24 за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 02 липня 2024 року, залучено до участі у справі, у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Службу у справах дітей та сім`ї Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації. 02 липня 2024 року підготовче засідання відкладено на 12 вересня 2024 року. 12 вересня 2024 року підготовче засідання відкладено на 05 листопада 2024 року. 05 листопада 2024 року підготовче засідання відкладено на 04 грудня 2024 року. 04 грудня 2024 року підготовче засідання відкладено на 05 лютого 2025 року. Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 05 лютого 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 04 березня 2025 року. Позивач та її представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити. Також, в судовому засіданні було заслухано доньку сторін - [PERSON] . Представник Служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явився, направив заяву про розгляд справи без участі представника Служби. Також до суду третьою особою направлено висновок про визначення місця проживання малолітньої дитини від 04 грудня 2024 року № 101-11512. Відповідач в судове засідання не прибув, явку уповноваженого представника не забезпечив, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом направлення процесуальних документів у справі за адресою його зареєстрованого місця проживання рекомендованим листом з повідомлення про вручення. Інформація про стан розгляду справи викладалась у відповідних процесуальних документах - ухвалах суду, які, відповідно до приписів Порядку ведення Єдиного державного реєстру судових рішень України оприлюднювались у цьому Реєстрі. Окрім того інформація про стан, дату і час розгляду справи була розміщена на офіційному веб-сайті Судової влади України. Відповідач не скористався своїм процесуальним правом та не направив суду відзив на позовну заяву із викладенням заперечень проти позову. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 20 жовтня 2012 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 744. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , яка міститься в матеріалах справи. З матеріалів справи та пояснень сторін вбачається, що між подружжям виникали непорозуміння та спільне життя в них не склалось через різні погляди на життя, шлюб та сім`ю. Вони разом не проживають, не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбні стосунки. За правилами ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України (далі по тексту - СК України) сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Відповідно до статей 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Заслухавши пояснення позивача та оцінивши її доводи, викладені у заявах по суті спору, суд дійшов висновку, що спільне життя сторін не склалося, шлюбні відносини між ними та ведення спільного господарства припинені і на цей час шлюб існує лише формально, а тому перебування у шлюбі суперечить інтересам позивача. За таких обставин, суд вважає обґрунтованою вимогу позивач про розірвання шлюбу, а тому задовольняє позов в цій частині. Згідно зі ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ст. 161 СК України у випадку, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. За ч. ч. 2 та 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Відповідно до заяви [PERSON] , підпис якого засвідчений приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Копиловою В.О., батько дитини надав свою згоду на її тимчасовий виїзд за кордон до Канади, Республіки Польщі та інших країн Європейського Союзу в період з 01 жовтня 2022 року по 01 жовтня 2025 року у супроводі матері [PERSON] . З відповіді Вінніпезького підрозділу школи Форт Руж вбачається, що [PERSON] , [INFO] зарахована в школу Форт Руж з 08 листопада 2022 року до 4 класу, а з 05 вересня 2023 року - до 5 класу, вказана відповідь містить апостиль Міністерства у справах надання послуг державі та приватним підприємства, країна Канада, місто Торонто, Онтаріо. З листа готелю Sandman від 19 квітня 2024 року вбачається, що пані [PERSON] на даний момент є співробітником Sandman Hotel Group на посаді прибиральниці, розпочала роботу з 23 лютого 2023 року, працевлаштована на повний робочий день і в середньому працює 40 годин на тиждень із поточною базовою оплатою 17,50 доларів США на годину. Вказаний лист апостельований 04 червня 2024 року нотаріусом Міністерства у справах надання послуг державі та приватним підприємства Лала Чарчоглян, країна Канада, місто Торонто, Онтаріо. Згідно з висновком Служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації від 04 грудня 2024 року № 101-11512, Дарницька районна в м. Києві державна адміністрація вважає за доцільне визначити місце проживання дитини, [PERSON] , [INFO] разом із матір`ю, [PERSON] . Суд враховує вказаний висновок, вважає його обґрунтованим та таким, що відповідає інтересам дитини, а також узгоджується з іншими доказами по справі. Обставин, які б свідчили про неналежну поведінку матері по відношенню до дитини, що може зашкодити розвиткові дитини, судом не встановлено. Аналізуючи викладені обставини, суд дійшов висновку, що позивачем створено для дитини належні умови для виховання та її розвитку, вона має стабільний дохід, належні умови проживання, беручи до уваги відповідний висновок органу опіки та піклування, вік дитини, її думку і бажання щодо проживання разом з матір`ю, ставлення матері до виконання своїх батьківських обов`язків, суд вважає, що на даний час визначення місця проживання [PERSON] разом з матір`ю відповідатиме інтересам дитини. Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку про задоволення позову.

Outcome: approved