Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-05 00:00:00

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог, позиція позивача 10.01.2025 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду в системі «Електронний суд» з позовною заявою до [PERSON] про\~стягнення заборгованості\~за кредитним\~договором. В обґрунтування позову посилається на те, що відповідач з метою отримання банківських послуг підписав Анкету-заяву № б/н від 17.05.2019 року та приєднався до Умов та правил надання банківських послуг саме в тій редакції, що діяла на дату підписання та розміщена на сайті банку. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. [PERSON] було відкрито рахунок, встановлено початковий кредитний ліміт та видано кредитну картку № [NUMBER] , зі строком дії до березня 2023 року, тип - Універсальна. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 50000 грн. Після отримання картки відповідач здійснив її активацію, користувався карткою та отримував кредитні кошти з власної ініціативи. 30.12.2020 року відповідач у системі самообслуговування «Приват 24» за допомогою ОТР пароля, підписав заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг, на підставі якої погоджено інші суттєві умови користування кредитним рахунком, в тому числі щодо встановлення відсоткової ставки 42% річних. При цьому, на момент підписання зазначеної заяви заборгованість відповідача становила 3431,96 грн. Банк виконав зобов`язання за договором, надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором в межах кредитного ліміту. Відповідач зобов`язався повернути використану частину кредитного ліміту відповідно до умов договору щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений договором, однак не повернув своєчасно банку грошові кошти, у зв`язку з чим станом на 28.10.2024 року утворилася заборгованість в сумі 61552,58 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 48425,87 грн та заборгованості за простроченими процентами в розмірі 13126,71 грн, яку позивач просив стягнути з відповідача на його користь. Представник позивача у судове засідання не з`явився. Проте, представник позивача Лук`янчук О.А. подав заяву, в якій просив розгляд справи провести у його відсутність, позов підтримав в повному обсязі. У разі неявки відповідача в судове засідання не заперечула проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Позиція відповідача Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзив не подав, хоча про час, день та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 15.01.2025 року відкрито провадження в справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 11 год 00 хв 11.02.2025 року, який у зв`язку з неявкою всіх учасників справи відкладено до 11 год. 00 хв. 06.03.2025 року, 06.03.2025 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи із ухваленням заочного рішення. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позов не надав, тому суд вирішив справу за наявними матеріалами у відповідності до ч. 8\~ст. 178 ЦПК України. В зв`язку з неявкою всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Виклад встановлених судом обставин, зміст спірних правовідносин та докази на їх підтвердження Між сторонами виникли правовідносини на підставі кредитного договору, які регулюються нормами\~Цивільного кодексу України\~(далі\~ЦК України). Судом встановлено, що [PERSON] став клієнтом АТ КБ «ПриватБанк» у зв`язку з чим уклав договір про надання банківських послуг шляхом підписання Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, згідно якої отримав кредит у вигляді встановленого початкового кредитного ліміту на картковий рахунок (кредитну картку), який у подальшому було збільшено до 50000 грн. У анкеті-заяві зазначено, що відповідач [PERSON] згоден з тим, що ця Анкета-заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, становить між ним та банком договір банківського обслуговування, примірник якого він отримав шляхом самостійного роздрукування. Окрім цього, 17.05.2019 року відповідач. підписав паспорт споживчого кредиту, згідно якого ознайомився з інформацією про відсоткові ставки по кредитуванню по картковим рахункам. 30.12.2020 року [PERSON] у системі самообслуговування «Приват 24» за допомогою ОТР пароля, підписав заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг та паспорт споживчого кредиту, на підставі яких погоджено інші суттєві умови користування кредитним рахунком. Згідно п. 1.3 заяви встановлено фіксовану процентну ставку в розмірі 42% річних. Позивач свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав у повному обсязі, а саме випустив платіжну картку та надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Позивач зазначає, що на даний час відповідач ухиляється від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за Договором про надання банківських послуг, що є порушенням законних прав та інтересів АТ КБ «ПриватБанк», що стало приводом для звернення до суду з вказаним позовом. АТ КБ «ПриватБанк» обґрунтовувало свій позов у частині стягнення тіла кредиту та процентів тим, що між сторонами був укладений кредитний договір, за умовами якого [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, однак, останній не виконував зобов`язання за цим договором, у зв`язку з чим виникла заборгованість. На підтвердження вказаних обставин АТ КБ «ПриватБанк» надало суду: Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку від 17.05.2019 року; заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг в АТ КБ «ПриватБанк» від 30.12.2020 року, паспорт споживчого кредиту від 17.05.2019 року, витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, розрахунок заборгованості за договором б/н від 17.05.2019 року станом на 28.10.2024 року, виписку за договором №б/н за період з 17.05.2019 року по 30.10.2024 року; довідку про видані картки від 30.10.2024 року; довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на [PERSON] від 30.10.2024 року. Докази у справі достовірно вказують на те, що АТ КБ «ПриватБанк» відкрило на ім`я відповідача [PERSON] картковий рахунок, видало кредитну картку, на яку в подальшому перераховані кредитні кошти. Відповідно довідки АТ КБ «ПриватБанк» від 30.10.2024 року [PERSON] згідно кредитного договору б/н від 17.05.2019 року отримав кредитну картку 17.05.2019 року № [NUMBER] строком дії до березня 2023 року, тип карти «Універсальна». Згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки [PERSON] № [NUMBER] відбувалась зміна кредитного ліміту, а саме: 17.05.2019 року встановлено кредитний ліміт в розмірі 800 грн; 03.09.2020 року збільшено кредитний ліміт до 5000 грн; 16.08.2021 року збільшено кредитний ліміт до 50000 грн; 11.03.2022 року зменшено кредитний ліміт до 0 грн, 19.02.2024 року збільшено кредитний ліміт до 49701,72 грн, 26.02.2024 року зменшено кредитний ліміт до 49701,72 грн, 01.05.2024 року зменшено кредитний ліміт до 0 грн. З виписки за договором №б/н за період з 17.05.2019 року по 30.10.2024 року вбачається, що станом на 30.10.2024 року відповідач [PERSON] отримував кредитні кошти та користувався ними, частково вносив платежі на погашення заборгованості. Згідно наданого\~позивачем розрахунку\~заборгованості за\~договором №б/н\~від 17.05.2019\~року станом\~на 28.10.2024 року існує заборгованість в сумі 61552,58 грн, з яких: 48425,87 грн\~- заборгованість за тілом кредита, 13126,71 грн - заборгованість за простроченими процентами. Застосовані норми права Так, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до\~ч.ч.\~1,\~2\~ст.207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1\~ст. 626 ЦК України). В силу ч. 1\~ст. 628 ЦК України\~зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі\~ст. 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Як передбачено ч. 1\~ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якого договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205,207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. Частиною 1 статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. В силу ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Мотиви та висновки суду З`ясувавши думку представника позивача, викладену у позовній заяві, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку позов задовольнити з огляду на наступне. З наданих та досліджених судом доказів вбачається, що 17.05.2019 року між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено договір про надання банківських послуг б/н шляхом підписання Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг та паспорту споживчого кредиту. Окрім цього, судом також встановлено, що у Анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання послуг від 17.05.2019 року, та заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 30.12.2020 року сторонами узгоджено вид кредиту, бажаний кредитний ліміт, розмір процентів за користування кредитними коштами, що підтверджується підписом [PERSON] у вищезазначених документах. Після підписання кредитного договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема у відповідача виникло зобов`язання по поверненню суми отриманого кредиту та сплати відповідної плати за користування кредитом. Відповідно до статті 6\~цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1\~ст. 627 ЦК України). Згідно\~ст. 204 ЦК України\~правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до правового висновку, що викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року по справі № 2-383/2010\~стаття 204 ЦК України\~закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оскільки [PERSON] не виконав зобов`язання по поверненню кредиту, порушив умови договору, утворилась заборгованість в сумі 61552,58 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 48425,87 грн та заборгованості за простроченими процентами в розмірі 13126,71 грн. При цьому суд враховує, що розрахунок заборгованості відповідачем не оспорювався і доказів погашення кредитної заборгованості відповідачем суду не подано. \~ \~ \~ \~Протягом розгляду цивільної справи відповідач [PERSON] , з огляду на вимоги ст.ст. 12, 81 ЦПК України, не скористався своїми процесуальними правами та не надав до суду жодного належного та допустимого доказу, який би містив інформацію щодо предмету доказування в підтвердження своєчасного виконання своїх зобов`язань за укладеними договорами, а відтак несе ризик настання наслідків, пов`язаних із не вчиненням відповідних процесуальних дій, в даному випадку - ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів Враховуючи викладене, суд дійшов висновку позов задовольнити у повному обсязі та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в сумі 61552,58 грн. Судові витрати Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір в розмірі 2422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №ZZ429B26KI від 19.12.2024 року. А тому, на підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2422,40 грн. На підставі ст.ст.\~207, 509, 526, 530, 610, 626, 628, 633, 634, 638, 1048, 1055 ЦК України,

Outcome: approved