Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду, заінтересована особа ГУ ПФУ у Харківській області, із заявою, в якій просить встановити факт належності їй, [PERSON] , [INFO] , диплому серії [NUMBER] , виданого 12.07.1983 на ім`я [PERSON] , з усіма записами та розбіжностями в ньому, та вважати вірним рік вступу 1982 року у ньому. В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що вона звернулася до Дергачівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області задля призначення їй пенсії за віком, однак 02.01.2025 їй було відмовлено та у підставах зазначено, що до страхового стажу не зараховано період навчання згідно диплому [NUMBER] , оскільки ім`я, по-батькові українською мовою не відповідає паспортним даним, а також містить розбіжності в періоді навчання в українському та російському варіанті. В дипломі невірно вказано в українському варіанті: « [PERSON] », датою вступу зазначено: 01.09.1982 рік, а в російському варіанті: « [PERSON] » та датою вступу вказано: 01.09.1983 рік. Тому, враховуючи те, що в інший спосіб внести виправлення у диплом старого зразка немає можливості, вона змушена звернутися до суду для встановлення факту належності їй правовстановлюючого документа, у зв`язку з чим просить заяву задовольнити. Встановлення вищевказаних фактів заявниці необхідно для нарахування пенсії віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Заявниця [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, вимоги заяви підтримує та просить задовольнити. Представник Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи без участі сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши наявні матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до паспорта громадянина України серії [NUMBER] виданого Димитровським МВ УМВС України в Донецькій області 07.06.2002 року заявниця є [PERSON] , [INFO] (а.с. 3-4). Інформація на сторінці паспорту 10 розділі «Сімейний стан» узгоджується з відомостями вказаними у свідоцтві про укладення шлюбу, а саме: 23.05.1986 року зареєстрований шлюб з [PERSON] (а.с. 4). Згідно свідоцтва про шлюб підтверджується факт зміни прізвища після шлюбу з (вказано рос.) « [PERSON] » на [PERSON] , [INFO] (а.с. 9). 12.07.1983 на ім`я [PERSON] . Красноармійським міським середньо-професійним технічним училищем №38 видано диплом серії [NUMBER] про те, що вона 12.07.1983 закінчила цей навчальний заклад та здобула професію токаря (а.с. 14). Проте у цьому дипломі є неточності, а саме: вказано в українському варіанті - « [PERSON] » де неправильно написане ім`я, датою вступу зазначено: 01.09.1982 рік, а в російському варіанті - « [PERSON] » та датою вступу вказано: 01.09.1983 рік, де неправильно написана дата вступу. Різниця у неправильному написанні імені виникла в зв`язку з неправильним перекладом імені заявниці, внаслідок неоднозначної мотивації походження імені і неусталеності правил і принципів міжмовного перетворення в ситуації контактного білінгвізму. Щодо неправильно вказаної дати втупу заявницею до професійно-технічного училища, суд вважає, що написання в українському варіанті заповнення диплому дати втупу 01.09.1982 рік, а в російському 01.09.1983 є технічною помилкою. Адже, найчастіше технічна помилка визначається як описка, друкарська, граматична, арифметична помилка при вчиненні тієї чи іншої дії в залежності від напрямку, який регулює відповідний акт. У зв`язку з чим правильною датою вступу заявниці слід вважати 01.09.1982 рік, згідно заповнення диплому українською. Рішенням Головного управління Пенсійного Фонду України в Житомирській області від 02.01.2025 за №052530004825, [PERSON] було відмовлено у призначенні пенсії за віком через відсутність необхідної кількості страхового стажу заявниці у 31 рік. Зазначено, що до стахового стажу не зараховано, зокрема навчання згідно Диплому В № 373335, оскільки ім`я по батькові українською мовою не відповідає паспортним даним, а також містить розбіжність в періоді навчання в українському та російському варіанті (а.с. 10-12). Суд звертає увагу, що станом на час внесення спірних записів до трудової книжки заявниці діяли вимоги Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затвердженої постановою Державного комітету СРСР з праці та соціальних питань від 20.06.1974 №162 (далі - Інструкція №162). Відповідно до абзацу 1 пункту 1.1 Інструкції №162 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників та службовців. Згідно з абзацами 2, 3 пункту 2.2 Інструкції №162 заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства у присутності робітника не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу. До трудової книжки вносяться відомості про роботу: прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення. Абзацом 1 пункту 2.10 Інструкції №162 встановлено, що відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження. Згідно з пунктом 2.11 Інструкції №162 першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка. Відповідно до пункту 4.1 Інструкції №162 при звільненні робітника або службовця всі записи про роботу, що внесені в трудову книжку за час роботи на даному підприємстві, завіряються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним особи та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів. Аналогічні вимоги закріплені в Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58. Зміст викладених норм свідчить про те, що законодавством чітко визначено порядок організації ведення, обліку, зберігання і видачу трудових книжок працівників, а також встановлено відповідальність за порушення такого порядку. Всі записи, які мають відношення до трудової діяльності працівника та вносяться до трудової книжки, можуть бути внесені вичерпним колом осіб. Таким чином, позивач, як особа на яку не покладено обов`язку щодо організації ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок, не може нести відповідальність за неправильність, неточність або неповноту внесених до його трудової книжки відомостей, а тому, невірне заповнення трудової книжки не може бути підставою для прийняття органом Пенсійного фонду України рішення про відмову в призначенні пенсії та не зарахування страхового стражу, результатом чого стало обмеження належного соціального захисту громадянина. Наведене узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній у постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17. Наявність сумнівів у відповідача відповідно до зазначеного законодавства, може бути підставою для перевірки, в ході якої має бути встановлено обставини, які перешкоджають зарахуванню періоду роботи до стажу, однак не можуть нівелювати відомості трудової книжки та позбавляти особу права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого нею трудового стажу. Вищевказане узгоджується з позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 06.03.2018 у справі №127/9055/17. Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення його трудової книжки та бухгалтерських документів на підприємстві, тому неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його права на соціальний захист - призначення пенсії за віком на загальних підставах. Наведене відповідає позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17. Також варто зазначити, що трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки. Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Таким чином, суд дійшов висновку спірні рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 02.01.2025 за №052530004825 є протиправним та підлягає скасуванню, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.ст. 293, 315 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема, про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (далі Постанова Пленуму) певні юридичні факти можуть підтверджуватися рішенням суду. Окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Виходячи із змісту пункту 5 частини 2 статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає заяви про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним в свідоцтві про народження або паспорті. Суд приходить до висновку, що розходження у правописі імені по-батькові заявниці українською мовою у дипломі [NUMBER] та розбіжністі в періоді навчання в українському та російському варіанті виникли помилково під час виготовлення диплому, коли здійснювався переклад її імені по-батькові з російської мови на українську та внаслідок неоднозначної мотивації походження імені, а також внаслідок допущеної технічної помилки, яке на даний час перешкоджає їй вирішити питання щодо оформлення пенсії. Судом достовірно встановлено належність заявниці диплому серії [NUMBER] , оскільки відомості, які він містить, повністю відповідають даним, які встановлені дослідженими в судовому засіданні доказами. Встановлення факту належності заявниці вищевказаної трудової книжки необхідно для оформлення пенсії за віком, а іншим способом, окрім судового, вона захистити свої права не може, тому виходячи із наданих доказів, суд вважає за необхідне заяву задовольнити. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, суд відносить судові витрати по даній справі за рахунок заявників. На підставі викладеного,

Outcome: approved