Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-04 00:00:00

У червні 2024 року представник позивача [PERSON] адвокат Гільовський О.І., через систему «Електронний суд», звернувся в суд з позовом до [PERSON] , в якому просить встановити факт самостійного виховання та утримання батьком [PERSON] неповнолітнього сина [PERSON] . В обґрунтування позову посилається на те, що з 06 вересня 2007 року по 12 листопада 2010 року [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Від спільного проживання у них народився син [PERSON] , [INFO] . Після припинення шлюбних відносин їх малолітній син залишився проживати разом із матір`ю, однак, орієнтовно з серпня 2015 року [PERSON] почав постійно проживати разом з позивачем, у зв`язку із переїздом його матері в інше місто. З того часу вихованням та утриманням дитини займається позивач сам. Крім того, навіть після досягнення сином чотирнадцятирічного віку та набуття права на самостійний вибір з ким з батьків йому проживати, [PERSON] залишився проживати з батьком. Аліментів на утримання сина відповідач ніколи не сплачувала, а позивач не звертався до суду з метою стягнення з неї аліментів. У січні 2022 року відповідач виїхала на постійне проживання до Німеччини та більше не планує повертатися в Україну. Станом на сьогодні вони разом із сином проживають за адресою: [ADDRESS] . Встановлення зазначеного\~факту необхідне\~йому для\~одноосібної реалізації\~повноважень батька\~як законного\~одноосібного представника\~дитини,\~а також\~встановлення цього\~факту є\~підставою для\~звільнення його\~з військової\~служби. Позивач та\~його представник\~у судове\~засідання не\~з`явилися,\~представник надав\~заяву,\~в якій\~просить справу\~розглядати за\~його та\~позивача відсутності,\~позовні вимоги\~підтримує в\~повному обсязі,\~щодо ухвалення\~заочного рішення\~не заперечують. Відповідач, яка повідомлена про час і місце слухання справи належним чином, в судове засідання повторно не з`явилася, заперечень проти позову не надала та про причини неявок суд не повідомила. Представник третьої особи - служби у справах дітей Хмельницької міської ради у судове засідання не з`явилася, надіслала заяву про слухання справи у її відсутності. Представник третьої\~особи - [INFO] , належним чином повідомлений, у судове засідання не з`явився. Враховуючи вимоги\~ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі тих доказів, які є в матеріалах справи. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~ \~ \~ \~Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом об`єктивно встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 06 вересня 2007 року, який рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 листопада 2010 розірвано, від вказаного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до акту обстеження умов проживання від 02 жовтня 2023 року [PERSON] орендую квартиру за адресою: [ADDRESS] , разом з ним проживає син\~ [PERSON] , який навчається НВК № 6. Відповідно до довідки № 125 від 21 червня 2023 року виданої КП Хмельницької міської ради Управління муніципальна компанія «ПІВДЕНО-ЗАХІДНА» вбачається, що [PERSON] разом зі своїм сином [PERSON] проживають, але не зареєстровані в кв. [ADDRESS] . Згідно відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 28 вересня 2023 року вбачається, що [PERSON] період з 23 січня 2022 року по 28 вересня 2023 року в`їжджала до України тричі. Згідно з п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Питання регулювання сімейних відносин з метою забезпечення кожної дитини сімейним вихованням здійснюється Сімейним кодексом\~України (ст. 1 СК України). Згідно з ч. 1 ст. 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому ст.ст. 122, 125 цього Кодексу. Відповідно до\~ст.\~141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5 ст. 157 цього Кодексу. Права та обов`язки батьків щодо виховання дитини передбачені ст.ст. 150-151 СК України. За приписами ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно з ч. 2, 5ст. 157 СК України\~той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Крім того, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ст. 160\~СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків; місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини; якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Таким чином, за змістом наведених норм чинного законодавства, з настанням певних юридичних фактів, що підтверджуються певними актами, обсяг батьківських прав може обмежуватися або припинятися. Отже, при встановленні факту самостійного виховання дитини батьком фактично встановлюється юридичний факт, у силу якого обсяг прав матері обмежується або припиняється. З матеріалів справи вбачається, що позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що неповнолітній син проживає разом із ним, знаходиться на його утриманні і вихованні. Разом з тим, в силу ст.141 СК України проживання одного з батьків окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Заявник не надав суду доказів, що в питанні виховання чи утримання неповнолітньої дитини, матір умисно ухиляється від виконання цих обов`язків чи реалізації прав. Надані суду докази лише свідчать про факт проживання неповнолітнього сина разом з батьком, що ніким не заперечується, однак жодним чином не підтверджують факту ухилення матері від участі у вихованні дитини та утриманні дитини. Жодних доказів того, що будь-яка особа порушує, не визнає чи оспорює права заявника, як і про те, що є обґрунтовані фактами ризики їх порушення, невизнання чи оспорювання, а також документів, які б підтверджували існування складнощів в отриманні соціальних пільг та гарантій заявником суду не надано, як і не надано доказів відповідної відмови компетентних органів у вирішенні зазначених ним у позові питань за відсутності судового рішення. При цьому суд вважає, що факт самостійного виховання заявником дитини може бути підставою (обставиною), яка підлягає доведенню під час розгляду судової справи про захист конкретних прав чи свобод позивача і не потребує додаткового попереднього його встановлення судом. Окрім того, відповідно до положень\~ст. 160 СК України\~місце проживання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , який досяг чотирнадцяти років, визначається ним самим. Зі змісту позовної заяви вбачається, що встановлення факту самостійного виховання дитини зумовлене, зокрема, звільненням з військової служби, оскільки військовослужбовці, які проходять військову службу по контракту або по мобілізації мають право на звільнення у зв`язку з самостійним вихованням дитини віком до 18 років. Це право регулюється ст. 26 Закону\~України «Про військовий обов`язок і військову службу». Окреме проживання батьків та встановлення місця проживання дитини із заявником, що включає в себе обов`язок батька щодо утримання та виховання дитини, не доводять факт відсутності участі матері у вихованні дитини. На думку суду, встановлення факту самостійного виховання та утримання батьком дитини не породжує ті юридичні наслідки, про які зазначено у заяві, та від встановлення судом таких фактів не залежить виникнення, зміна особистих прав заявника як батька, про які він зазначив у заяві. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки в задоволенні позову відмовлено, судовий збір покладається на позивача.

Outcome: dismissed