Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-13 00:00:00

[PERSON] (далі по тексту позивач) звернулась до суду із позовом до [PERSON] (далі відповідач) про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 28.11.1996 Липовецьким відділом реєстрації актів громадського стану Вінницької області, актовий запис № 83. У позові позивач зазначає, що вони мають спільних дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Причиною розірвання шлюбу позивач зазначає те, що їх шлюбні відносини не складалися через різні характери, внаслідок чого між ними виникали непорозуміння, у зв`язку з чим вони припинили спільне проживання. Спроби примиритись позитивних результатів не дали, позивач вказує, що збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам сім`ї в цілому, що послугувало підставою звернення до суду із даним позовом. У визначений судом строк відзиву на позов відповідач не подав. Ухвалою суду від 20.12.2024 розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. У визначений судом строк відповідач заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін не надав, також не надав зустрічного позову в межах визначеного судом строку, тому суд здійснює розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх зібраним у справі доказами, встановив, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 28.11.1996, на що вказує свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] (а.с.5). Подружжя має неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в підтвердження чому є свідоцтво про народження дитини Серії [NUMBER] (а.с. 6). Позивач не бажає миритись, має стійке волевиявлення, спрямоване на припинення сімейних відносин і розірвання шлюбу. Суд звертає увагу, що відповідач був обізнаний з розглядом цивільної справи, але жодним чином не висловив своєї позиції за вимогами до нього, не надав жодних заперечень проти позову. Відповідно до ст.\~1\~Сімейного Кодексу\~України побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Відповідно до положень ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно положень частини третьої та четвертої ст.\~56\~Сімейного кодексу\~України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.ст. 105, 110, 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч.1 ст.110 СК України). Згідно зі ст.112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Зважаючи на те, що сторони не мають наміру на збереження шлюбу, позивач наполягає на розлученні, має стійке волевиявлення до розірвання шлюбу, відповідач не надав жодних заперечень, суд дійшов висновку, що шлюб сторін втратив ознаки сім`ї, тому його збереження буде суперечити інтересам сторін та їх неповнолітньої дитини. За таких обставин суд задовольняє позов повністю. Вирішуючи питання судових витрат, суд керується Главою 8 ЦПК України. На підставі ст.ст. 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved