Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Свій позов [PERSON] обґрунтовує тим, що вона 10.03.2009 зареєструвала шлюб з відповідачем по справі у Кричильській сільській раді Сарненського району Рівненської області, актовий запис № 9. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Вказує, що спільне життя сторін не склалося, між сторонами відсутнє взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства. Позивач вважає подальше сумісне життя неможливим та таким, що суперечить її інтересам. Вважає шлюбні відносини припиненими, а примирення неможливим, заперечує проти збереження шлюбу. Зазначає, що з відповідачем не проживає і той добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. З квітня 2022 відповідач перебуває на військовій службі, інших осіб на утриманні не має, працездатний. Тому позивач просить шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище - [PERSON] , та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частки з усіх видів його доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для відповідного віку на кожну дитину. Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про відкриття спрощеного позовного провадження від 28.01.2025 відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву та роз`яснено право подати заяву із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Від відповідача [PERSON] на адресу суду відзив на позовну заяву не надходив. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 10 березня 2009 року, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 10.03.2009 у Кричильській сільській раді Сарненського району Рівненської області за актовим записом № 9, після реєстрації шлюбу прізвище дружини [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписами ч. 3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21 грудня 2007 року, «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З`ясувавши обставини справи, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, сімейних відносин сторони не підтримують, вони не пов`язані спільним побутом та бюджетом, взаємні почуття між ними втрачені і примирення між сторонами неможливе. Крім того, на думку суду, подальше перебування їх у шлюбі буде шкодити їхнім інтересам. Частиною третьою статті 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України). У частині 2 ст. 112 СК України зазначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 113 СК України суд, задовольняючи дану позовну вимогу, враховуючи прохання позивачки, залишає їй прізвище, набуте в шлюбі [PERSON] . Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів суд зазначає наступне. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 10.03.2009, виданого Кричильською сільською радою Сарненського району Рівненської області, [PERSON] народився [INFO] та його батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 08 січня 2014 року, виданого виконавчим комітетом Михайлівської сільської ради Драбівського району Черкаської області, [PERSON] народилась [INFO] та її батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] . Згідно даних довідки виконавчого комітету Драбівської селищної ради № 15 від 07.01.2025 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, до складу сім`ї зареєстрованих за адресою: [ADDRESS] , входять: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Вказане узгоджується з даними Витягів з реєстру територіальної громади № 2025/000180849 від 07.01.2025 щодо [PERSON] , № 2025/000180778 від 07.01.2025 щодо [PERSON] та № 2025/000180813 від 07.01.2025 щодо [PERSON] . Згідно довідки військової частини [NUMBER] від 14.06.2022 № 1984 солдат [PERSON] перебуває на військовій службі з 03.04.2022. Статтями 8, 11 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Окрім того, ратифікувавши у 1991 році Конвенцію про права дитини 1989 року, Україна прийняла на себе міжнародно-правові зобов`язання по здійсненню міжнародних стандартів прав дитини, відповідно з якими вона повинна забезпечити добробут, охорону здоров`я, житло, освіту для кожної дитини без будь-якої дискримінації, забезпечити якнайкраще здійснення інтересів і прав дитини в усіх сферах суспільного життя. Норми цієї Конвенції, відповідно до ст. 9 Конституції України діють як складова національного законодавства України з 27 вересня 1991 року, тобто з часу її ратифікації Україною. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачем заявлено вимогу про стягнення аліментів у частці від доходу відповідача в розмірі 1/3 частини доходу (заробітку). Відповідач порушив вимоги ст. 180 СК України усунувся від свого обов`язку по утриманню дітей до досягнення ними повноліття, тому з нього належить стягнути на користь позивача аліменти на утримання їх неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину. Враховуючи вимоги ст. 430 ЦПК України належить допустити негайне виконання рішення суду про стягнення аліментів в межах стягнення платежу за 1 місяць. Суд, задовольняючи позов, стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн. За вимогою про стягнення аліментів, від якого при подачі заяви була звільнена позивачка, відповідно до Закону України «Про судовий збір», а також, враховуючи клопотання позивача [PERSON] , суд залишає витрати за вимогою про розірвання шлюбу за позивачем.

Outcome: approved