Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа - Сарненський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Сарненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини. В обгрунтування заявлених вимог, позивач покликається на те, що з 18.05.2014 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . 19.05.2021 року відповідач [PERSON] народила хлопчика [PERSON] , про що Степанською селищною радою Сарненського району Рівненської області видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] , актовий запис №27 від 25.05.2021 року, в якому його було записано батьком дитини. 20.10.2022 року рішенням Сарненського районного суду Рівненської області їх шлюб з [PERSON] було розірвано. В подальшому відповідачка [PERSON] повідомила його про те, що він не є біологічним батьком [PERSON] , а його батьком є [PERSON] , з яким вона перебувала у стосунках. Зазначив, що даний факт він не ставить під сумнів, оскільки через відсутність між ним та відповідачкою протягом тривалого часу інтимних стосунків [PERSON] не може бути його сином. Враховуючи вищевикладене позивач просив суд позов задовольнити та постановити рішення, яким виключити відомості про нього, як батька, із актового запису №27 про народження [PERSON] , складеного 25.05.2021 року Степанською селищною радою Сарненського району Рівненської області. Ухвалою Костопільського районного суду Рівненської області від 13.02.2025 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання, про що повідомлено сторони. В підготовче судове засідання позивач [PERSON] не з`явився. Від представника позивача - адвоката Гожого М. С. на адресу суду надійшла письмова заява, в якій він просив проводити розгляд справи за відсутності позивача та його представника. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити їх. Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилася, звернулася до суду з письмовою заявою, в якій просила проводити розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився, звернувся до суду з письмовою заявою, в якій просив проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Просив долучити до матеріалів справи висновок про біологічне батьківство №MGU1211 від 01.11.2024 року. Представник третьої особи - Сарненського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Сарненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в підготовче судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся судом вчасно та належним чином, причини неявки суду невідомі. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч.1 ст.206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з наведеного, суд рахує за вірне прийняти визнання відповідачами пред`явленого позову, оскільки це не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення з наступних підстав. У відповідності до положень ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З матеріалів справи судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] з 18.05.2014 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який 20.10.2022 року рішенням Сарненського районного суду Рівненської області було розірвано. [INFO] відповідачка народила сина - [PERSON] . Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 25.05.2021 року Степанською селищною радою Сарненського району Рівненської області у графі «мати» зазначено « [PERSON] », в графі «батько» зазначено « [PERSON] ». Таким чином, дитина [PERSON] , [INFO] народився у період перебування сторін у зареєстрованому шлюбі. Відомості про батьківство [PERSON] записані відповідно до ст. 122 СК України. У відповідності до ст. 122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. Подружжя, а також жінка та чоловік, шлюб між якими припинено, у разі народження дитини до спливу десяти місяців після припинення їх шлюбу, мають право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану спільну заяву про невизнання чоловіка (колишнього чоловіка) батьком дитини. Така вимога може бути задоволена лише у разі подання іншою особою та матір`ю дитини заяви про визнання батьківства. Якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини (ч.1 ст.133 СК України). Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 18.07.2023 року Костопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відповідачка [PERSON] 18.07.2023 року зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] , про що зроблено відповідний актовий запис №122. Судом встановлено, що позивач наполягає на задоволенні позовних вимог, оскільки не є біологічним батьком дитини [PERSON] , проти чого відповідачка не заперечила, про що подала письмову заяву про визнання позову. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відсутність кровного споріднення між дитиною та позивачем відповідачкою не оспорюється, а тому даний факт не вимагає доказування відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України. Відповідно до ст. 136 СК України, особа, яка записана батьком дитини відповідно до ст. ст. 122, 124, 126 і 127 СК України, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. До вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується. Відповідно до п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року, судам слід ураховувати, що відповідно до ст.136 СК України оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття, а в разі її смерті не допускається. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. Оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК України) - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Відповідно до п.п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/2, з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Відповідно до п. 2.13, п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 р. 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року за №55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Згідно з п. 2.16.2. Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання за наявності рішення суду щодо оспорювання батьківства або материнства в актовому записі про народження дитини виправляються відомості, про які зазначено в рішенні суду. Статтею 134 СК України, передбачено, що на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Відповідно до долученого до матеріалів справи результату молекулярно-генетичного дослідження, проведеного 01.11.2024 року медичною лабораторією «ГенКод Діагностик» (висновок про біологічне батьківство №MGU1211), відповідач [PERSON] , [INFO] , з ймовірністю 99.9999998087% є біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] . Результати тесту ДНК показали, що батьківство [PERSON] щодо [PERSON] не може бути виключено, що не заперечується і самим [PERSON] . Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 76 ЦПК України ці дані встановлюються на підставі письмових, речових і електронних доказів; висновків експертів; показань свідків. Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до уваги докази, які не стосуються предмета доказування. Частиною другою статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. За змістом частини першої статті 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до норм частини першої статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. На підставі ч. ч. 2, 3 ст. 89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Проаналізувавши вищевикладені обставини, оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази у їх сукупності, оскільки відповідачі позовні вимоги визнають, в силу вимог ст. 200 ЦПК України, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача. Згідно приписів ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При поданні позову до суду позивачем сплачено 968,96 грн. судового збору, що підтверджується копією квитанції (платіж) №1449987144 від 06.02.2025 року. Таким чином, позивачу з державного бюджету підлягає поверненню судовий збір у розмірі 484 грн. 48 коп., а з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 484 грн. 48 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved