Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-06 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Позивач мотивує свої вимоги тим, що вона з листопада 2017 року по [INFO] проживала однією сім`єю з [PERSON] . Вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет, утримували житло та разом проводили свій спільний час, в тому числі відпочинок. Проживали спільно у квартирі, яка належить [PERSON] , що розташована за адресою: [ADDRESS] . У період спільного проживання в квартирі зробили ремонт, купували нові меблі, техніку, разом сплачували комунальні послуги. Однак у травні 2024 року відбулися трагічні події, [PERSON] у зв`язку з терміновими та невідкладними життєвими обставинами виїхав до своїх родичів у місто Скадовск Херсонської області, яка є тимчасово окупованою територією та під час перебування там помер [INFO] , де і було видане свідоцтво про смерть окупаційною владою. Тому позивачка була вимушена звернутися до Святошинського районного суду міста Києва із заявою про встановлення смерті [PERSON] . 01.107.2024 було ухвалено рішення про задоволення заяви про встановлення факту смерті [PERSON] . Після його смерті позивачка вважаючи себе спадкоємицею звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Однак нотаріусом було повідомлено, що у позивача відсутні документи, які б підтверджували право на спадкування після смерті [PERSON] за законом, так як вони не перебували в зареєстрованому шлюбі. На підставі наведеного просить встановити факт проживання однією сім`ю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. 01.10.2024 ухвалою Деснянського районного суду міста Києва, відкрито провадження по справі, розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 19.12.2024 ухвалою Деснянського районного суду міста Києва, витребувано у Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Лазарєвої Л. І., належним чином завірену копію спадкової справи, заведену після смерті [PERSON] , який помер, [INFO] . 23.12.2024 до суду від Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу, на виконання ухвали суду, надійшла належним чином завірена копія спадкової справи. 24.02.2024 від відповідачки [PERSON] надійшла заява з якої вбачається, що остання не заперечує проти задоволення позову та розгляду справи у її відсутності. 27.02.2025 за клопотанням сторони позивача в судовому засіданні були допитані свідки: [PERSON] та [PERSON] . Свідок [PERSON] зазначила, що вона є подругою позивачки, знайомі ще з 2016 року. Підтвердила, що [PERSON] та [PERSON] дійсно проживали разом як чоловік та дружина з 2017 року та мали гарні та дружні стосунку, поважали та любили один одного. Свідок [PERSON] є матір`ю позивачки, зазначила, що покійний [PERSON] та її дочка дійсно з 2017 року проживали разом як дружина та чоловік в квартирі [PERSON] , вважала його своїм зятем та сподівалася, що їх спільне життя буде дуже довгим, тому що це була справжня з великою повагою та любов`ю сім`я. Представник позивача - адвокат Ліндаєв О. С. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судові засідання не з`являлася. У матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позову не заперечувала. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Лазарєва Л. І. в судові засідання не з`являлася. До суду надійшло клопотання про розгляд справи за її відсутності з врахуванням фактичних обставин справи. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних та доказів про встановлення факту, що має юридичне значення, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Стаття 263 ЦПК України, передбачає, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Суд, заслухавши учасників справи, взявши до уваги свідчення свідків, дослідивши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з таких підстав. Суд установив, що [PERSON] та [PERSON] дійсно проживали разом як чоловік та дружина. Були пов`язанні спільним побутом, який ґрунтувався на спільному бюджеті, що підтверджується матеріалами справи, а саме чеками на придбання господарчих товарів, меблі, ювелірних прикрас та ліків, виписками з лікарні та Деклараціями про вибір лікаря, фотокартками. Згідно із Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 01.07.2024, за заявою [PERSON] про встановлення факту смерті, вимоги заяви задоволені, встановлено факт смерті [PERSON] , [INFO] , громадянина України, який помер [INFO] у місті Скадовськ Херсонської області. Суд бере до уваги свідчення свідків, які зазначили, що позивач [PERSON] та покійний [PERSON] дійсно проживали разом і достатньо тривалий час, а саме з 2017 року. Відносини між ними були дуже близькі та теплі. Разом купували продукти харчування, сплачували комунальні послуги та купували побутову техніку. Отже у суду не має підстав ставити під сумнів достовірність та правдивість фактів, повідомлених свідками. Даних про їх заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, їх показання об`єктивно підтверджуються і не суперечать іншим доказам по справі. У судовому засіданні представником позивача були надані послідовні та логічні пояснення і докази про проживання однією сім`єю [PERSON] з померлим [PERSON] що не викликають сумніву щодо їх достовірності, тому суд бере їх до уваги. Відповідно до частин першої, другої статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. За приписами частини другої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу потрібно враховувати наявність у сукупності ознак, що притаманні наведеному визначенню. При цьому, слід зауважити, що таке проживання не є підставою для виникнення у чоловіка і жінки прав та обов`язків подружжя (частина друга статті 21 СК України). Отже, чоловік і жінка, які спільно проживають без шлюбу, можуть складати сім`ю, але статусу подружжя не набувають. Відповідно до ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Тобто, при застосуванні статті 74 СК України слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно. Крім того, для визнання майна, придбаного під час фактичних шлюбних відносин, спільною сумісною власністю необхідні докази: ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання іншого майна в інтересах сім`ї. 25.07.2024 видано Київським відділом держаної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) свідоцтво про смерть [PERSON] , з якого вбачається, що смерть настала [INFO] . 04.06.2024 позивачка [PERSON] звернулася з письмовою заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Лазарєвій Л. І. Нотаріусом було відкрито спадкову справу № 23/2024 до майна померлого. 02.08.2024 відповідачка [PERSON] звернулася з письмовою заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька [PERSON] до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Лазарєвій Л. І. Зі змісту заяви вбачається, що [PERSON] повідомила про ще одного спадкоємця, визнавши [PERSON] дружиною померлого її батька - [PERSON] 04.06.2024 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лазарєвою Л. І. була постановлена Постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій з підстав відсутності у [PERSON] документів, які б підтверджували родинні стосунки (кровна спорідненість), та/або проживання однією сім`єю зі спадкодавцем. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за законом або за заповітом. Стаття 1264 ЦК України передбачає, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу має значення для захисту матеріальних інтересів позивачки, в тому числі права на спадкування. Отже суд вважає встановленим факт, що позивачка спільно проживала з померлим [PERSON] , їхнім взаєминам були притаманні ознаки шлюбу і сім`ї, що підтверджується дослідженими судом доказами. Таким чином, позивачкою доведено, що встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] має для неї юридичне значення. В іншому, окрім судового порядку, встановити такий факт вона не має можливості, тому суд вважає за можливе задовольнити позовну заяву. Конституцією України передбачено, що всі рівні перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (статті 24 та 129). Виходячи зі змісту ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків. Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, ухвалюючи рішення суд вирішує питання про розподіл судових витрат між сторонами. У відповідності до ч. 1 ст. 142 Цивільного процесуального кодексу України - у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. У зв`язку з зазначеним вище, суд присуджує стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 605,60грн, та повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову в сумі 605,60грн.

Outcome: approved