Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-11 00:00:00

Позивачка [PERSON] через представника адвоката Тригуб О.О. звернулася до суду з позовом, у якому просить визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартирою [ADDRESS] . Позов аргументовано тим, що позивачка є квартиронаймачем і постійно проживає у квартирі [ADDRESS] . Дана квартира не приватизована і належить до державного житлового фонду. З нею, як члени її сім`ї, у квартирі також зареєстровані її сини [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . У 2016 році старший син [PERSON] виїхав до Республіки Польща, де проживає разом зі своєю сім`єю до теперішнього часу. Молодший син - [PERSON] у 2021 році також виїхав до Республіки Польща на навчання, а після закінчення навчання залишився там проживати. На даний час повертатись до України відповідачі наміру не мають. Реєстрація відповідачів перешкоджає позивачці в оформленні субсидії, вона змушена сама нести витрати з утримання квартири та оплати комунальних послуг. Ухвалою судді 25.10.2024 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судовому засіданні позивачка підтримала позов та просила його задовольнити. Пояснила, що її старший син [PERSON] , закінивши навчання в школі і училищі, виїхав з України на постійне проживання у Польщу більше 10 років тому. З ним на даний час не спілкується. Менший син [PERSON] закінчив у Ніжині 9 класів загальноосвітньої школи і в кінці літа 2021 року також виїхав у Польщу, де спочатку проживав з братом [PERSON] в орендованому житлі, навчався півтора роки в мовній школі. На даний час самостійно винаймає житло і працює касиром у магазині у Вроцлаві. З ним підтримує спілкування. Відповідачі про час і місце розгляду справи сповіщався завчасно засобами поштового зв`язку за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання, згідно із п.4 ч. 8 ст.128 ЦПК України, а також у порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України через оголошення на веб-сайті судової влади України. Враховуючи, що відповідачі згідно із ст. 128 ЦПК України належним чином повідомлені, відзив не подали, причини неявки в судове засідання не повідомили, суд відповідно до ст.280, 281 ЦПК розглядає справу на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення з урахуванням того, що позивачка не заперечує проти такого вирішення справи. \~Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилося у відповідності до ч.2 ст.247\~ЦПК\~України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Як вбачається зі свідоцтв про народження серії [NUMBER] , [NUMBER] (з урахуванням свідоцтв про шлюб серії [NUMBER] , [NUMBER] ) відповідачі [PERSON] та [PERSON] є синами позивачки. Згідно рішення виконавчого комітету Ніжинської міської ради Чернігівської області від 09.08.2018 № 246 КП «Служба Єдиного Замовника» надано дозвіл переоформити особовий рахунок на квартиру [ADDRESS] з [PERSON] на його дружину [PERSON] (а.с. 18). Після укладення шлюбу 20.02.2020 позивачкою змінено прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . З відомостей про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 23.12.2022, станом на 01.12.2022 за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: наймач - [PERSON] , а також [PERSON] , [PERSON] . Згідно довідки № 3617 від 23.12.2022, виданої виконавчим комітетом Ніжинської міської ради, діти [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] зареєстровані разом з нею у [ADDRESS] , проте за вказаною адресою фактично не проживають (а.с.20). Довідкою № 06.4-16/4234 від 15.10.2024 виконавчого комітету Ніжинської міської ради, підтверджується, що станом на 15.10.2024 відповідачі зареєстровані за адресою [ADDRESS] ( а.с. 21). Свідок [PERSON] надала показання, що є подругою позивачки і їй відомо, що старший син позивачки [PERSON] , після закінчення навчання в училищі, виїхав на заробітки у Польщу і не проживає в Україні з позивачкою більше 10 років. Менший син позивачки [PERSON] , закінчивши 9 класів школи, також виїхав у Польщу перед війною. Свідок [PERSON] надав показання, що проживає у квартирі [ADDRESS] і є сусідом позивачки. Її старшого сина [PERSON] не бачив уже біля 10 років, а меншого Єгора - близько 4 років. Відповідно до ст. 64 Житлового кодексу України, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Підстави\~ втрати права на користування\~ житловим приміщенням регулюються ст. 71, 72 ЖК України в разі\~ користування\~ житловим приміщенням в будинках державного і громадського фонду. Згідно зі ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Аналіз статей\~71,\~72 ЖК України\~дає підстави для висновку, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщеннями за двох умов: непроживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин. [PERSON] стверджує, що відповідачі не проживають у квартирі, наймачем якої вона є, витрат по утриманню майна не несуть. Матеріали справи не містять доказів, що свідчать про наявність у відповідачів перешкод у користуванні квартирою, а їх тривала відсутність за місцем реєстрації свідчить про те, що вони мають інше місце проживання. Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з частиною 1 статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. У статті 81 ЦПК України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення. Повернення особи до жилого приміщення, яке вона займала, перериває строк тимчасової відсутності. При тимчасовій відсутності за особою продовжує зберігатись намір ставитися до жилого приміщення як до свого постійного місця проживання, тому при розгляді позову про визнання особи такою, що втратила право на жилу площу, суд повинен ретельно дослідити обставини, які мають значення для встановлення причин довготривалої відсутності. Подібний висновок висловлений у постанові Верховного Суду від 24 жовтня 2018 року у справі № 490/12384/16-ц. З огляду на вказані норми та надані докази, суд доходить висновку, що така поведінка відповідачів свідчить про втрату ними інтересу до спірного житлового приміщення, а отже наявні підстави для задоволення позову та визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житлом. На підставі викладеного,

Outcome: approved