Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-04 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява [PERSON] ,\~яка подана\~адвокатом Єлісєєвим\~Дмитром Олексійовичем,\~до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій просить: розірвати шлюб між сторонами зареєстрований 30 жовтня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 1936. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що подружні відносини між сторонами припинені. Сторони не ведуть спільне господарство та проживають окремо. Основна причина розпаду сім`ї це різниця характерів, відсутність взаєморозуміння і довіри, постійні конфлікти та недомовленості. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 23 жовтня 2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження. У судове засідання позивачка [PERSON] та її представник адвокат Єлісєєв Д.О. не з`явилися, разом з позовною заявою суду надано заяву представника позивачки - адвоката Єлісєєва Д.О., в якій просить розглянути справу без участі позивачки та її представника, позовні вимоги підтримують та просять задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав, просив надати строк на примирення вважаючи, що з часом позивачка може змінити власну позицію та сім`ю можливо буде зберегти. Вислухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов [PERSON] до\~ [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що сторони зареєстрували шлюб 30 жовтня 2015 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі Одеського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис № 1936, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серія [NUMBER] . Сторони мають спільних дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження Серія [NUMBER] від 05.08.2017, Серія [NUMBER] від 17.02.2023. Сторони не проживають однією сім`єю, не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбно-сімейні стосунки. Статтею 51 Конституції України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і сторін. Заперечуючи проти розірвання шлюбу відповідач не надав доказів, які б вказували на вчинення ним фактичних дій, направлених на збереження сім`ї. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Позивачка скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги доводи позивачки, суд вважає, що причини, які спонукають її наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам, що має істотне значення. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 109 СК України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що рішення позивачки про розірвання шлюбу є виваженим та свідомим, причини з яких позивачка наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, поновлювати сімейно-шлюбні відносини позивачка наміру не має. Крім того, суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.2\~ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved