Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-03 00:00:00

У червні 2024 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя-просить визнати об`єктом права спільної сумісної власності сторін житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за [ADDRESS] ; земельну ділянку з кадастровим номером 7423355400:16:002:0268, площею 0,4381 га, для введення особистого селянського господарства; земельну ділянку з кадастровим номером 7423355400:16:002:0267, площею 0,15 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд; та визнання за кожною стороною права власності по 1/2 частці вказаного нерухомого майна. Позов обґрунтовується тим, що сторони з 10 травня 2008 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірваний за рішенням суду від 19 січня 2024 року, від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . В період шлюбу за спільні кошти сторін придбані вказані житловий будинок та земельні ділянки, які оформлені на відповідача [PERSON] .. Також за спільні кошти зроблений капітальний ремонт у будинку, проведений поточний ремонт. Із [PERSON] домовленості щодо поділу спільного майна не досяг. Просить позов задовольнити. Ухвалою суду від 24 червня 2024 року по справі відкрито провадження із її розглядом за правилами загального позовного провадження із підготовчим засіданням. Згідно із зустрічним позовом від 06 серпня 2024 року, який відповідно до ухвали суду від 11 вересня 2024 року прийнятий у підготовчому засіданні до спільного розгляду з первісним позовом, [PERSON] просить визнати нерухоме майно, вказане позивачем за первісним позовом, об`єктами права спільної сумісної власності подружжя, яке поділити з відступом від засад рівності,-визнати за нею права власності за частки нерухомого майна, а за [PERSON] права власності на частку. Зустрічний позов обґрунтований тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 10 травня 2008 року, який розірваний за її позовом за рішенням суду від 19 січня 2024 року; від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , місце проживання яких визначено з матір`ю [PERSON] рішенням виконавчого комітету Лосинівської селищної ради від 26 березня 2024 року, та на утримання яких за рішенням суду від 20 червня 2024 року із [PERSON] стягнуті аліменти у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) до досягнення дітьми повноліття; [PERSON] під час шлюбу за згодою [PERSON] за власні кошти, які подарувала мати, придбала майно, зокрема житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за [ADDRESS] , вартість якого на момент придбання становила 15000 грн; земельну ділянку кадастровий номер 7423355400:16:002:0268 площею 0,4381 га для введення особистого селянського господарства, земельну ділянку кадастровий номер 7423355400:16:002:0267 площею 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд; наявна підстава для відступу від рівності часток при поділі майна, оскільки з [PERSON] проживають діти, які знаходяться на її повному матеріальному утриманні, у зв`язку з чим її частка у спільному майні має бути збільшена. Просить зустрічний позов задовольнити. Ухвалою суду від 11 вересня 2024 року за результатами підготовчого провадження справу призначено до судового розгляду по суті. Відповідно до заяви від 25 листопада 2024 року [PERSON] просить поновити строк на подачу відзиву на зустрічну позовну заяву через її прийняття у підготовчому засіданні. Відповідно до відзиву [PERSON] підтримує свої позовні вимоги, вимоги зустрічного позову не визнає, вказує, що проживає разом із [PERSON] та дітьми у спільному будинку, який був придбаний за спільні кошти та був відремонтований; він вживав заходів примирення при розірванні шлюбу за ініціативою [PERSON] , якою також без його відома вирішене питання у виконавчому комітеті щодо місця проживання дітей; він спілкується з дітьми, купує продукти харчування, цікавиться їх успішністю у школі, купує певні речі (одяг, подарунки, тощо); розгляд справи про стягнення аліментів пройшов без його участі; [PERSON] намагається вигнати його із спільного будинку, без його згоди виписала його із спільного будинку через органи ЦНАП, її твердження щодо його непроживання у будинку та неутримання дітей не відповідають дійсності. У відповіді на відзив від 29 листопада 2024 року, отриманого судом 02 грудня 2024 року, представник [PERSON] адвокат Кабриль Ю.В. просить відмовити у поновлені [PERSON] строку для подання відзиву та задовольнити зустрічний позов з посиланням на подання відзиву після проведення підготовчого заісдання; [PERSON] знав про судовий розгляд щодо стягнення аліментів та подавав суду заяву про розгляд справи за його відсутності; [PERSON] самостійно не звертався до органу опіки та піклування щодо визначення місця проживання дітей і прийняте рішення на користь матері не оскаржував; [PERSON] , проживаючи у спірному будинку, також користується усіма видами комунальних послуг, за які він не сплачує, через що вказані витрати несе лише [PERSON] ; [PERSON] має право вимагати збільшення своєї частки у спільному майні, оскільки неповнолітні діти проживають з нею і перебувають виключно на її утриманні; [PERSON] ситематично ухилявся від сплати аліментів, що покладало на [PERSON] надмірний фінансовий тягар; [PERSON] одноосібно здійснює всі витрати, пов`язані з утриманням, навчанням та лікуванням дітей, що ставить її у менш вигідне матеріальне становище порівняно з [PERSON] , яким заборгованість по аліментах була погашена лише після ініціювання позову, що свідчить про його небажання добровільно виконувати свої обов`язки. У судовому засіданні 03 лютого 2025 року [PERSON] підтримав заявлені вимоги первісного позову, пояснивши, що проживає у спірному будинку разом із [PERSON] та дітьми, яких утримує і виховує; іншого житла він не має; спірний будинок та земельні ділянки придбані сторонами під час шлюбу і за спільні кошти; є платником аліментів у розмірі 1/3 частки, заборгованість по яких становить 291 грн, на 2-х дітей він сплачує 3500-4000 грн, також утримує їх додатково; [PERSON] з ним не спілкується; вимоги зустрічного позову не визнав. Дана позиція підтримана у судовому засіданні його представником адвокатом Царенком А.А.. Представник [PERSON] адвокат Кабриль Ю.В. у судовому засіданні 03 лютого 2025 року підтримала зустрічний позов, пояснивши, що витрати на дітей несе виключно [PERSON] ; заборгованість по аліментах погашена частково; діти більш прихильні до матері; аліменти не покривають всіх витрат на дітей. За клопотанням сторін щодо можливих мирних поступок по спірних питаннях розгляд справи відкладено на 03 березня 2025 року. Відповідно до заяви від 03 березня 2025 року представник [PERSON] адвокат Царенко А.А. первісний позов підтримує, зустрічний позов не визнає, судовий розгляд просить провести за відсутності. Згідно із заявою від 03 березня 2025 року представник [PERSON] адвокат Кабриль Ю.В. первісний позов не визнає, просить задовольнити її зустрічний позов, розгляд справи провести за відсутності. Інші заяви, клопотання сторін станом на 03 березня 2024 року відсутні. Фіксування судового процесу 03 березня 2024 року за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснюється. Фактичні обставини та мотиви, з яких виходить суд, із застосованими нормами права. Сторони по справі [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , перебували у зареєстрованому шлюбі з 10 травня 2008 року, який розірваний згідно з рішенням Ніжинського міськрайонного суду від 19 січня 2024 року (набрало законної сили 20 лютого 2024 року), останні є батьками [PERSON] , [INFO] , яка на час розгляду справи досягла 16-річного віку, [PERSON] , [INFO] , який досяг 11-річного віку. Сторони та діти фактично проживають у буд. [ADDRESS] , [PERSON] та діти мають зареєстроване місце проживання у вказаному будинку, [PERSON] у ньому зареєстрований з 18 лютого 2014 року, а згідно з довідкою Лосинівської селищної ради від 14 червня 2024 року-фактично проживає у даному будинку без реєстрації. Згідно з даними Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно…від 17 квітня 2024 року за [PERSON] з 16 грудня 2013 року зареєстроване право власності в цілому на: буд. [ADDRESS] (підстава-нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу від 16 грудня 2013 року за номером в реєстрі 1424); земельну ділянку площею 0,4381 га, кадастровий номер 7423355400:16:002:0268, цільове призначення-для ведення особистого селянського господарства, розташовану в [ADDRESS] (підстава-нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу від 16 грудня 2013 року за номером в реєстрі 1426); земельну ділянку площею 0,15 га, кадастровий номер 7423355400:16:002:0267, цільове призначення-для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташовану в [ADDRESS] (підстава-нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу від 16 грудня 2013 року за номером в реєстрі 1425); про що також свідчать подані суду копії вказаних нотаріально-посвідчених договорів купівлі-продажу від 16 грудня 2013 року, відповідно до яких покупцем нерухомого майна є [PERSON] і дані договори укладені за згодою її чоловіка [PERSON] .. Вказані обставини сторонами у судовому засіданні не заперечуються. Також сторонами у судовому засіданні не заперечуються обставини щодо стягнення із [PERSON] за рішенням Ніжинського міськрайонного суду від 20 червня 2024 року по справі №740/2379/24 на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх [PERSON] , [PERSON] у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11 квітня 2024 року і до досягнення дітьми повноліття. Також сторонами не заперечуються підстави набуття спірних будинку та земельних ділянок під час шлюбу, при цьому ст.60 СК України містить норму про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними за час шлюбу. Зазначена презумпція може бути спростована і один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі у судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Посилання [PERSON] щодо придбання спірного будинку за подаровані їй грошові кошти не підтверджені доказами у встановленому порядку. У постанові Верховного Суду від 22 січня 2020 року у справі №711/2302/18 викладений загальний правовий висновок про те, що ст.ст.60, 70 СК України, ст.368 ЦК України передбачено презумпцію віднесення придбаного під час шлюбу майна до спільної сумісної власності подружжя. Це означає, що ні дружина, ні чоловік не зобов`язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі, оскільки воно вважається таким, що належить подружжю. Якщо майно придбане під час шлюбу, то реєстрація прав на нього (транспортний засіб, житловий будинок чи іншу нерухомість) лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпції належності його до спільної сумісної власності подружжя. Заінтересована особа може довести, що майно придбане нею у шлюбі, але за її особисті кошти. У цьому разі презумпція права спільної сумісної власності на це майно буде спростована. Якщо ж заява одного з подружжя про те, що річ була куплена на її особисті кошти, не буде належним чином підтверджена, презумпція права спільної сумісної власності подружжя залишиться непохитною. Таким чином, тягар доказування у справах цієї категорії покладено на того із подружжя, хто заперечує проти визнання майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Судом враховується, що поділ майна подружжя здійснюється таким чином: по-перше, визначається розмір часток дружини та чоловіка в праві спільної власності на майно (ст.70 СК України); по-друге, здійснюється поділ майна в натурі відповідно до визначених часток (ст.71 СК України). У випадку множинності об`єктів нерухомого майна, що перебуває у спільній власності сторін, суду належить розглянути можливість здійснити поділ майна таким чином, щоб не зобов`язувати сторону сплачувати компенсацію. Поділ майна подружжя, що перебуває у їхній спільній сумісній власності, є підставою для набуття особистої приватної власності кожним із подружжя. Встановивши, що об`єкт поділу належить сторонам на праві спільної сумісної власності та вирішивши надалі питання про такий поділ, власність сторін спору на цей об`єкт стає спільною частковою (постанова Верховного Суду від 06 червня 2024 року у справі №755/4429/22 (провадження №61-17782св23)). Частиною 1 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. З даних підстав вказані вище житловий будинок та земельні ділянки належать сторонам на праві спільної сумісної власності, яке за викладеними вище нормами законодавства підлягає поділу між сторонами у рівних частках, про що заявлені вимоги [PERSON] .. При вирішенні спору про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з ч.ч.2, 3 ст.70 СК України в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї, але і випадки коли один із подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу (ч.1 ст.60 СК України). Звертаючись до суду із зустрічним позовом [PERSON] просила відступити від рівності часток подружжя, оскільки діти сторін проживають з нею і перебувають виключно на її утриманні; [PERSON] ситематично ухилявся від сплати аліментів, що покладало на [PERSON] надмірний фінансовий тягар; [PERSON] одноосібно здійснює всі витрати, пов`язані з утриманням, навчанням та лікуванням дітей, що ставить її у менш вигідне матеріальне становище порівняно з [PERSON] , яким заборгованість по аліментах була погашена лише після ініціювання позову, що свідчить про його небажання добровільно виконувати свої обов`язки. За поданими сторонами доказами судом встановлено, що сторони та їх діти 11 та 16-річного віку проживають у спільному будинку, [PERSON] є платником аліментів за рішенням суду від 20 червня 2024 року, 16400,20 грн заборгованості по яких відповідно до квитанції від 06 вересня 2024 року [PERSON] перераховані ВДВС, при цьому обов`язок по утриманню може виконуватись як в добровільному порядку, так і у примусовому-при виконанні рішення суду про стягнення аліментів, натомість суду не подано належних і достатніх доказів щодо ухилення [PERSON] від утримання та виховання своїх дітей. Також судом встановлено, що [PERSON] з 26 липня 2016 року працює в ТОВ «Компанія «Сейм-93» електромонтажником і згідно з довідкою даного ТОВ від 22 жовтня 2024 року за період з жовтня 2023 року по вересень 2024 року має сукупний дохід у розмірі 89868 грн, утримання-17524, 26 грн. Відповідно до характеристики із Лосинівського ЗЗСО [PERSON] , як батько учня 5 класу [PERSON] , активно займається вихованням сина, стежить за його успішністю, здоров`ям, постійно підтримує контакт із школою, регулярно відвідує батьківські збори, підтримує зв`язок із класним керівником. З даних підстав виникла заборгованість за аліментами не є тією обставиною, яка має істотне значення для застосування ч.ч.2, 3 ст.70 СК України, також [PERSON] не доведено, що саме вона одноосібно здійснює всі витрати, пов`язані з утриманням, навчанням та лікуванням дітей, що ставить її у менш вигідне матеріальне становище порівняно з [PERSON] .. Доказування не може грунтуватись на припущеннях. Вимоги за зустрічним позовом також обгрунтовані з посиланням на рішенням Виконавчого комітету Лосинівської селищної ради від 26 березня 2024 року за №95, яким затверджено висновок органу опіки та піклування «Про визначення місця проживання дітей», відповідно до якого встановлено місце проживання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , та малолітнього [PERSON] , [INFO] , за місцем реєстрації та фактичного проживання матері [PERSON] в [ADDRESS] . Згідно з даними самого висновку органу опіки та піклування вказаний висновок наданий відповідно до заяви та документів, наданих [PERSON] …., «…діти зареєстровані та проживають разом із матір`ю в [ADDRESS] , яка повністю їх утримує матеріально, піклується про них та забезпечує їхнє навчання, лікування, оздоровлення. Зі слів [PERSON] батько дітей [PERSON] зареєстрований за тією ж адресою, але фактично проживає за місцем роботи (м.Київ), спілкується з дітьми на вихідних, активної участі в житті дітей не приймає, причому, ще й вчиняє психологічне насильство. Факт вчинення насильства [PERSON] підтверджується протоколом про адміністративне праовпорушення від 20.11.2023 року…», «…виконавчий комітет, як орган опіки та піклування, рекомендує вирішити місце проживання дітей мирним шляхом між обома батьками та дітьми, з урахуванням думки дітей…, за доцільне рекомендувати батькам здійснювати свої дії,

Outcome: partial