Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-10 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги представник мотивує тим, що згідно кредитного договору від 23 квітня 2019 за №б/н відповідачу [PERSON] було відкрито кредитний рахунок із початковим картковим лімітом. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 50000 гривень. АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов Договору. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст.ст.509, 526, 1054 ЦПК України, відповідач зобов`язання за кредитним договором не виконав, хоча договір є обов`язковим для виконання сторонами. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за договором про надання банківських послуг, що є порушенням законних прав та інтересів АТ КБ «Приватбанк». У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач [PERSON] станом на 22 вересня 2024 року має заборгованість за кредитним договором в розмірі 40821 гривню 46 копійок, з яких 36042 гривні 61 копійка заборгованість за тілом кредиту, 4778 гривень 85 копійок заборгованість за простроченими відсотками. Просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк» 40821 гривню 46 копійок заборгованості за кредитним договором від 23 квітня 2019 року за №б/н та сплачений судовий збір у розмірі 2422 гривні 40 копійок. Представник позивача в судове засідання не з`явився, так як надіслав до \~суду заяву, в якій просить провести розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, а тому суд в порядку ст. 223 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав та пояснив, що дійсно отримував кредит в АТ КБ «Приватбанк» та не заперечив щодо подальшого погашення заборгованості по кредиту при наявності в нього грошових коштів. Сплату по кредиту не здійснював, оскільки ніде не працює та на даний час не має можливості погашати борг по кредиту. У зв`язку з втратою роботи, його захворювання на цукровий діабет, псоріаз, гіпертонічну хворобу, просить відстрочити виконання рішення суду строком на один рік. Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що 23 квітня 2019 року між АТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит в розмірі кредитного ліміту 15000 гривень шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у «Приватбанк», який в подальшому неодноразово збільшувався до 50000 гривень, отримавши платіжну картку. Згідно до ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, акту планування, договору, а при відсутності таких вказівок - відповідно до вимог, що звичайно ставляться. Згідно до п.1 ст.611 Цивільного кодексу України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором. Відповідно до умов кредитного договору у випадку порушення позичальником зобов`язань, передбачених умовами кредитного договору, банк має право вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту, сплати винагороди, комісії, відсотків за користування кредитом. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором і згідно до ст. 1048 цього Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від позичальника від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 та ч. 2 ст. 1054 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобов`язань щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. В судовому засіданні встановлено, що в порушення умов кредитного договору №б/н від 23 квітня 2019 року відповідач [PERSON] ухиляється від взятих на себе зобов`язань, не погашає кредит та щомісячну сплату відсотків за фактичне використання кредитних коштів і станом на 22 вересня 2024 року його заборгованість перед АТ КБ «Приватбанк» становить 40821 гривня 46 копійок, з яких 36042 гривні 61 копійка заборгованість за тілом кредиту, 4778 гривень 85 копійок заборгованість за простроченими відсотками, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитом, та не заперечувалося відповідачем [PERSON] в судовому засіданні.. Враховуючи наведене, суд вважає, що в межах заявлених позовних вимог позов слід задовольнити і стягнути з відповідача [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк» 40821 (сорок тисяч вісімсот двадцять одну) гривню 46 копійок заборгованості за кредитним договором №б/н від 23 квітня 2019 року. Що стосується клопотання представника відповідача про розстрочку виконання рішення суду на один рік суд доходить до такого висновку. Відповідно до ч.1 ст.267 ЦПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Згідно частин 1, 3, 4 ст. 435 ЦПК України,за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Закон пов`язує можливість відстрочки та розстрочки виконання рішення лише з об`єктивними, тобто такими, що не залежать від волі боржника, обставинами, які носять винятковий характер і утруднюють виконання рішення суду у строк чи у встановлений судом спосіб. Таким чином, відстрочка виконання рішення суду може бути надана у виняткових випадках, що обумовлюють об`єктивні ускладнення при виконанні судового рішення або наявність яких робить його виконання неможливим. Відповідно до положень ч.1 ст.81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Враховуючи, що відповідачем [PERSON] в судовому засіданні не надано жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували його доводи про наявність в нього тяжкого захворювання чи в нього на даний час є важкий матеріальний стан, які б були підставою для відстрочки виконання судового рішення, суд дійшов висновку, що клопотання відповідача [PERSON] про відстрочення виконання рішення суду до задоволення не підлягає. Судові витрати в частині сплати судового збору слід покласти на відповідача.

Outcome: approved