Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-11 00:00:00

18 грудня 2024 представник [PERSON] в інтересах позивача [PERSON] звернувся до суду з позовом про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності у порядку спадкування за законом. Стислий виклад позиції. Позовні вимоги вмотивовані тим, що на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 06.12.1977 житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] . Рішенням виконавчого комітету Ворожбянської міської ради народних депутатів № 147 від 28.12.1993 [PERSON] було передано у приватну власність дві земельні ділянки за адресою: [ADDRESS] з цільовим використанням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,1000 га під кадастровим номером 5920610300:00:005:0708 та для ведення особистого селянського господарства площею 0,0430 га під кадастровим номером 5920610300:00:005:0709. [PERSON] помер [INFO] , та на момент смерті проживав з дружиною [PERSON] та сином [PERSON] . [INFO] померла [PERSON] , з якою на момент смерті залишався проживати її син [PERSON] , який помер [INFO] . На момент смерті [PERSON] , з ним фактично проживав, але не був зареєстрований його брат [PERSON] , який помер [INFO] . Після смерті [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] спадкові справи не заводились, заповіти не складались. На момент смерті [PERSON] , який помер в м. Суми, з ним проживали: дружина [PERSON] , діти [PERSON] та [PERSON] . Після смерті [PERSON] була прийнята спадщина у порядку спадкування за законом на належне йому майно дружиною [PERSON] , при цьому діти [PERSON] та [PERSON] відмовились від прийняття спадщини на користь матері. Проте, свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок та земельні ділянки, які належали [PERSON] , і яке перейшло у порядку спадкування за законом до [PERSON] , позивач [PERSON] не отримала у зв`язку з відмовою нотаріуса через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно. Враховуючи, що після смерті [PERSON] спадщину прийняв його брат [PERSON] - чоловік позивачки шляхом спільного проживання з братом, але оскільки [PERSON] був зареєстрований зі своєю сім`єю в м. Суми, заяви про прийняття спадщини після смерті брата не подав, тому вважається таким, що не прийняв спадщину після його смерті. Від встановлення вищезазначеного факту залежить виникнення спадкових прав позивача та можливість їх подальшої реалізації, однак факт такого проживання може бути встановлений виключно у судовому порядку. Оскільки в інший спосіб у нотаріальному порядку позивач не може набути права на спадщину за законом після смерті спадкодавця, вона звернулась до суду за захистом своїх спадкових прав. Посилаючись на викладені вище обставини, представник просить: -встановити факт прийняття спадщини [PERSON] , померлим [INFO] , шляхом постійного проживання на час відкриття спадщини [INFO] зі спадкодавцем [PERSON] за адресою [ADDRESS] ; - визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] чоловіка [PERSON] право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , та на земельні ділянки з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,1000 га. (кадастровий номер 5920610300:00:005:0708) та для ведення особистого селянського господарства площею 0,0430 га (5920610300:00:005:0709). Заяви (клопотання) учасників справи. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився. Представник останньої - адвокат Вакула В.М., який приймав участь в судовому засіданні у режимі відеоконференції, позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити. Представник відповідача\~ Ворожбянської\~міської ради\~Сумського району\~Сумської області\~у судове\~засідання не\~з`явився.\~Міський голова\~надіслав клопотання\~про розгляд справу без участі їх представника, проти задоволення позову не заперечують (а. с. 114). Згідно з ч. 1 ст. 43 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Інших клопотань та заяв, пов`язаних з розглядом справи від учасників судового процесу до суду не надходило. Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 23 грудня 2024 відкрито провадження у справі за вказаним вище позовом та призначено її до підготовчого засідання за правилами загального провадження (а. с. 108-109). 06 лютого 2025 судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а. с. 180). Фактичні обставини, встановлені судом. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 06.12.1977 житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва, довідкою КП «Сумське міське бюро технічної інвентаризації» Сумської міської ради «Білопільська розрахункова виробнича дільниця» №612 від 21.11.2024, інформаційною довідкою, рішенням міської ради про перейменування вулиці (а. с. 8-11). Рішенням виконавчого комітету Ворожбянської міської ради народних депутатів № 147 від 28.12.1993 [PERSON] було передано у приватну власність дві земельні ділянки за адресою: [ADDRESS] з цільовим використанням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,1000 га під кадастровим номером 5920610300:00:005:0708 та з цільовим використанням для ведення особистого селянського господарства площею 0,0430 га під кадастровим номером 5920610300:00:005:0709 (а. с. 15). [INFO] помер [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а. с. 30). Відповідно до довідки Ворожбянської міської ради № 372 від 26.07.2024 та свідоцтва про смерть [PERSON] помер за адресою: [ADDRESS] . Разом з ним на момент смерті були зареєстровані та фактично проживали: дружина [PERSON] та син [PERSON] (а. с. 31, 34-35). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть (а. с. 36). Відповідно до вказаної вище довідки Ворожбянської міської ради № 372 від 26.07.2024 та свідоцтва про смерть [PERSON] померла за адресою: [ADDRESS] , разом з нею був зареєстрований та фактично проживав син [PERSON] (а. с. 31, 46). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть (а. с. 45). Відповідно до вказаної вище довідки Ворожбянської міської ради № 372 від 26.07.2024 [PERSON] проживав за адресою: [ADDRESS] . Разом з ним на момент смерті фактично проживав, але не був зареєстрований брат [PERSON] (а. с. 31). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть (а. с. 51). Після смерті [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] спадкові справи не заводились, заповіти не складались, що підтверджується Витягами зі спадкового реєстру (а. с. 32, 37-44, 47-50). Відповідно до інформації № 14.03-08/302343 від 17.07.2024 [PERSON] був зареєстрований на момент смерті за адресою: [ADDRESS] . Разом з ним були зареєстровані та фактично проживали: дружина [PERSON] , син [PERSON] та донька [PERSON] (а. с. 52-53). Дружина померлого чоловіка [PERSON] позивач [PERSON] прийняла спадщину шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину за законом від 07.10.2024 на земельну ділянку (а. с. 55-56). Постановою приватного нотаріуса Сумського міського нотаріального округу Іванової К.С. від 15.10.2024 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після чоловіка [PERSON] на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами та на земельні ділянки за адресою : [ADDRESS] , на підставах відсутності правовстановлюючих документів на майно (а. с. 57, 170). З витребуваної копії спадкової справи № 13/2024, заведеної приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Івановою К.С. після померлого [INFO] [PERSON] вбачається, що дружина померлого [PERSON] є спадкоємцем майна, належного її чоловіку [PERSON] . Спадкове майно складається із земельної ділянки загальною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства, яка належала спадкодавцю на підставі витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. В тому числі спадкова справа містить заяви дітей спадкодавця [PERSON] та [PERSON] про відмову від спадщини на користь [PERSON] (а. с. 116-170). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили факт проживання [PERSON] разом з братом [PERSON] на момент його смерті [INFO] за адресою: [ADDRESS] однією сім`єю та ведення спільного господарства. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування. Згідно із ст. ст. 41, 55 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються законом. Кожен має право будь - якими не забороненими законом способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Приписами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. В силу ст. 13 Конвенції кожна людина, права і свободи якої, викладені у цій Конвенції, порушуються, має ефективний засіб захисту у відповідному національному органі. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. У відповідності до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом ч. 1, ч. 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. В силу ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. У відповідності до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч. 3 ст. 1268 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має право подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно з ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Частиною першою статті 316 Цивільного кодексу України поняття права власності визначено як право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України). За приписами ч. 1 ст. 377 ЦК України\~до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Частиною 3 статті 3\~Закону України\~від 1\~липня 2004\~року «Про\~державну реєстрацію\~речових прав\~на нерухоме\~майно та\~їх обтяжень» передбачено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Згідно з ч. 4 ст.\~3\~означеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56. Вказаним нормативним актом передбачалася державна реєстрація (інвентаризація)\~будинків і\~домоволодінь у\~межах міст\~та селищ,\~в тому\~числі й\~на підставі\~записів у\~погосподарських книгах\~(п.\~20\~Інструкції). Проте, виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Висновки суду. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права. Виходячи з системного аналізу вищенаведених положень законодавства, наданих суду доказів, які не викликають сумнівів у їх допустимості та достовірності, суд дійшов до наступних висновків. Право власності на нерухоме майно набуте до набрання чинності Закону, який передбачає його державну реєстрацію, набувається в порядку, який існував на час набуття майна у власність, а не виникає у зв`язку із здійсненням Державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому законодавством. Тобто, житловий будинок та земельні ділянки, які передалися [PERSON] у власність відповідно до рішення Виконавчого комітету Ворожбянської міської ради народних депутатів № 147 від 28.12.1993 року, є його приватною власністю та можуть бути предметом спадкування. Відповідно до довідки Ворожбянської міської ради № 372 від 26.07.2024 та свідоцтва про смерть [PERSON] помер за адресою: [ADDRESS] . Разом з ним на момент смерті були зареєстровані та фактично проживали: дружина [PERSON] , син [PERSON] , які продовжували користуватися житловим будинком та земельними ділянками, які належали померлому [PERSON] , тому в силу ст. 549 ЦК Української РСР, яка застосовується до даних правовідносин є такими, що прийняли спадщину шляхом фактичного вступу в управління або володіння спадковим майном. Після смерті [INFO] [PERSON] , враховуючи офіційну реєстрацію та фактичне проживання зі спадкодавцем, відсутність інших спадкоємців (не відкрито спадкової справи), її спадщину прийняв спадкоємець першої черги - син [PERSON] на підставі ст. ст. 1261, 1268 ЦК України, які слід застосовувати до даних правовідносин. Після смерті [INFO] [PERSON] враховуючи фактичне проживання зі спадкодавцем, відсутність інших спадкоємців, його спадщину прийняв спадкоємець другої черги - брат [PERSON] на підставі ст. ст. 1262, 1268 ЦК України. Відповідно до Постанови Верховного Суду України від 28.02.2018 (справа № 633/344/16,-ц ) суд вказав, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено документами, у зв`язку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Таким чином, місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться. За змістом пунктів 3.21, 3.22 глави ІІІ розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, в редакції, яка діяла на момент відкриття спадщини, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважаються таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З аналізу наведених норм можна дійти висновку, що законодавець не пов`язує місце відкриття спадщини з місцем реєстрації спадкоємця, а відповідно до статті 1221 ЦК України ототожнює його з останнім місцем проживання останнього, яке може знаходитися поза межами його реєстраційного обліку. Відсутність реєстрації спадкоємця за останнім місцем проживання, зокрема за місцем проживання та реєстрації спадкодавця, не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини частини 3 статті 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів. Відповідно до обставин справи [PERSON] хоча і був зареєстрований в м. Суми, фактично проживав разом з братом до його смерті за адресою: [ADDRESS] , також працював у м. Ворожба. Даний факт підтверджується матеріалами справи у їх сукупності та показами свідків. Враховуючи викладене вище, суд вважає, що спадкодавець [PERSON] набув право власності на домоволодіння та земельні ділянки, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] у порядку, який був передбачений законодавством, що діяло на момент виникнення цього права. В свою чергу, позивач [PERSON] має право на спадкове майно після чоловіка [PERSON] , який в свою чергу вступив в управління спадковим майном після смерті брата [PERSON] , який в свою чергу прийняв спадщину, яка належала [PERSON] , проте не може оформити її, отримавши в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Враховуючи встановлені фактичні обставини справи та виходячи з вищенаведених положень законодавства, чинного на момент виникнення спірних правовідносин, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved