Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-10 00:00:00

14.02.2025 з використання системи "Електронний суд" до суду надійшла заява, в якій представник позивача просить ухвалити додаткове рішення та стягнути з відповідача судові витрати за надання правничої допомоги в сумі 24253,76 грн, які понесла [PERSON] у зв`язку з розглядом цієї цивільної справи, за результатами якої судом задоволені вимоги про стягнення невиплачених коштів, а тому посилаючись на норми ст.ст. 141, 270 ЦПК України вважає, що такі витрати підлягають стягненню з відповідача. В судове засідання представник позивача адвокат Потьомкін С.О. не з`явився, направив клопотання про розгляд заяви без його участі (а.с. 191). 26.02.2025 представник відповідача Поплавський С.О. направив заяву про зменшення судових витрат (а.с. 181-185), в якій вказав, що заявлений розмір судових витрат не співмірний зі складністю справи, ціною позову, виконаною адвокатом роботою, є не розумним та необґрунтованим. На думку представника відповідача сума гонорару в розмірі 24253,76 грн є значно завищеною, оскільки справа про стягнення недоотриманих коштів в порядку спадкування є фактично шаблонною, не потребує витрат великої кількості робочих годин адвоката. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідно до приписів ч. 4 ст. 270 ЦПК України неприбуття у судове засідання, в якому вирішується питання про ухвалення додаткового рішення, осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. На підставі положень ч. 1 ст. 244 ЦПК України в судовому засіданні 06.03.2025 суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення, складення повного тексту якого відкладено до 11.03.2025. Дослідивши заяву про ухвалення додаткового рішення, матеріали цивільної справи №295/15211/24, судом встановлено таке. 10.10.2024 адвокат Потьомкін С.О. звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача 192537,63 грн заборгованості по пенсійним виплатам, які належать їй, як спадкоємиці після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . В позовній заяві представник позивача зазначив попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат в розмірі 24253,76 грн, вказану суму просив стягнути з відповідача і в прохальній частині позовної заяви (а.с. 6-8). Згідно з рішенням суду від 13.02.2025 задоволено позовні вимоги [PERSON] ; стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь [PERSON] в порядку спадкування не отримані за життя спадкодавцем [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , підвищення до пенсії в розмірі 192537,63 грн; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь [PERSON] судовий збір в сумі 1925,38 грн (а.с. 160-164). В судовому засіданні 13.02.2025 представник позивача заявив, що докази, які підтверджують витрати з надання правничої допомоги, будуть подані в порядку, який передбачений ст. 141 ЦПК України. За правилами ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, серед іншого, судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Відповідно до положень частини 1, пункту 1 частини 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Зі змісту рішення суду, ухваленого в цій справі, вбачається, що судом не вирішено питання про розподіл між сторонами витрат на правничу допомогу. За положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Вимоги сторони позивача про стягнення з відповідача судових витрат на оплату професійної правничої допомоги представник позивача підтверджує такими доказами: - договором №316-24 про надання правничої (правової) допомоги, укладеним 23.09.2024 між [PERSON] та адвокатом Потьомкіним С.О. (а.с. 173); - додатком №1 до договору про надання правничої (правової) допомоги №316-24 (а.с.174); - актом №240 від 13.02.2025 прийому-передачі послуг за договором №316-24 про надання професійної правничої (правової) допомоги від 23.09.2024, який підписаний адвокатом Потьомкіним С.О. та [PERSON] , згідно з яким до переліку наданих адвокатом послуг входить представництво інтересів з питань стягнення грошових коштів у порядку спадкування, вартість послуги становить 5000,00 грн; відшкодування витрат зі сплати судового збору за подання позовної заяви, вартість 1925,38 грн (а.с.175); - копією платіжної інструкції №@2PL568524 від 17/10/2024 про сплату Потьомкіну С. грошових коштів в сумі 6925,38 грн (а.с. 176). Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Отже, ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. В постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року у справі № 362/3912/18 та у додатковій постанові від 30 вересня 2020 року у справі № 201/14495/16-ц зазначено, що суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, пункт 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18). Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Відповідно до послідовної практики Верховного Суду, визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: approved