Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, мотивуючи його тим, що 24 травня 2013 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного правління юстиції у м. Києві, про що складено відповідний актовий запис №\~539, свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу у сторін є спільна дитина [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Дніпровським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного тану Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 21 грудня 2016 року, актовий запис № 3923. [PERSON] зазначає, що підставою для розірвання шлюбу є обставини спричинені війною, довготермінове проживання у різних країнах, втрата тісного зв`язку, відсутність спільних інтересів, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. З відповідачем спільного господарства не ведемо. Подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. Окрім наведеного, позивач просить стягнути з [PERSON] , на її користь, аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше суми зазначеної в п. 4.2 Договору між батьками щодо місця проживання, участі у вихованні та утримання дитини, щомісячно, починаючи з дня набрання законної сили рішення про розірвання шлюбу між батьками, і до повноліття\~дитини. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Волчко А.\~Я. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Волчка А.\~Я. від 16.04.2024 року відкрито позовне провадження у цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Згідно з розпорядженням керівника апарату Києво-Святошинського районного суду Київської області Распутної Н.\~О. щодо повторного автоматизованого розподілу справи від 04.10.2024 року та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.10.2024 року, який проведений відповідно до пунктів 2.3.49, 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, дану справу передано для розгляду судді Козак І.\~А. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03.01.2025 року цивільну справу прийнято та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання позивач не з`явилась, при цьому на адресу суду надіслала клопотання у якому просила суд здійснювати розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. У судове засідання відповідач не з`явився, однак подав до суду заяву у якій просив суд розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги визнав. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 24 травня 2013 року між сторонами було укладено шлюб, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного правління юстиції у м. Києві, про що складено відповідний актовий запис №\~539, свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу у сторін є спільна дитина [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Дніпровським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного тану Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 21 грудня 2016 року, актовий запис № 3923. За результатами розгляду справи суд установив, що родинні стосунки між сторонами фактично припинені у зв`язку з відсутністю спільних інтересів та взаєморозуміння, наявності різних поглядів на життя. Сторони спільного господарства не ведуть. Позивач зазначає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. Відповідно до ст. 51 Конституції України і ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України (далі СК\~України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування до шлюбу не допускається. У частині 3 ст.\~56\~СК України закріплено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження або припинення згідно з частиною 4 цієї ж статті є неприпустимим як порушення права дружини і чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до ч. 1\~ст. 110 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають суттєве значення. Враховуючи викладене суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу між сторонами є неможливим і суперечитиме інтересам [PERSON] \~та [PERSON] . Відповідно до ст.\~180\~СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст.\~181\~СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Приписамист. 182 Сімейного кодексу України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стаття 183 Сімейного кодексу\~передбачає можливість стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 Сімейного кодексу України). Вирішуючи спір, суд виходить з того, що відповідач є працюючою людиною, не має на утриманні інших осіб і має об`єктивну можливість виплачувати аліменти на утримання дитини. У теперішній час дитина проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні, відповідач в добровільному порядку не надає матеріальну допомогу на утримання дитини, тому з відповідача необхідно стягнути аліменти на користь позивачки, на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше суми зазначеної в п. 4.2 Договору між батьками щодо місця проживання, участі у вихованні та утримання дитини, а саме 20\~000,00 (двадцяти тисяч) грн 00 коп, щомісячно, починаючи з дня набрання законної сили цим рішенням, і до повноліття дитини. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить із такого. Зазначені вище витрати у даній справі складаються лише з суми судового збору, сплаченого позивачем у розмірі 1\~211 грн. 20\~коп. Як унормовано ч.\~1 ст. 141 ЦПК України,\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову або визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні на підставі ч.\~1 ст.\~142\~цього Кодексу у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову До початку розгляду справи по суті відповідач визнав позов, про що зазначив у своїй заяві. З урахуванням такої позиції відповідача і обставин справи суд задовольняє позов у повному обсязі. Виходячи з наведеного суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50\~відсотків сплаченого судового збору, що становить, 605 грн. 60\~коп., а 50\~відсотків, що становить\~605 грн. 60\~коп., стягнути на його користь з відповідача. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: approved