Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-10 00:00:00

28 січня 2025 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за договором про споживчий кредит № 1850477 від 19.02.2022 року у загальному розмірі 24\~000,00 грн., а також судові витрати. В обгрунтування позову зазначено, що 19.02.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» та відповідачем в електронній формі було укладено договір про споживчий кредит № 1850477, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит на картковий рахунок у розмірі 8\~000,00 грн. строком до 21.03.2022 року включно, зі сплатою процентів за користування кредитом. Позивач виконав взяті на себе зобов`язання, а саме надав кредит шляхом перерахування його на картковий рахунок позичальника. Однак, відповідач, взяті на себе зобов`язання за договором не виконав у зв`язку з чим у відповідача перед позивачем виникла заборгованість. Станом на 15.01.2025 року відповідач має перед позивачем заборгованість за кредитним договором у розмірі 24\~000,00 грн., яка складається з: 8\~000,00 грн. залишок заборгованості за сумою кредиту; 16\~000,00 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом. Тому, Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» вирішило звернутися до суду для стягнення з відповідача вказаної вище суми заборгованості. Ухвалою суду від 29 січня 2025 року у справі відкрито спрощене позовне провадження, без повідомлення (виклику) сторін. Сторонам було направлено копію ухвали від 29 січня 2025 року, а також відповідачу було направлено копію позовної заяви із додатками. Відповідач у встановлений судом строк не надав відзиву на позовну заяву. Виклик сторін відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України у порядку спрощеного провадження не здійснювався, справа розглядалася за наявними у справі матеріалами. Суд розглядає справу у відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. За приписами ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Судом встановлено, що 19 лютого 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» як кредитодавцем та [PERSON] як позичальником було укладено в електронній формі договір про споживчий кредит № 1850477 (а.с. 28-33), згідно з яким кредитодавець надає позичальнику споживчий кредит у розмірі 8\~000,00 грн., на умовах строковості, зворотності та платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти. Строк кредиту з 19.02.2022 року по 21.03.2022 року. Стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначеній родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України - «Позика», якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону є оригіналом такого документа. Згідно ч. 3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до\~статті 6\~цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Кредитодавець свої зобов`язання виконав повністю та надав позичальнику у кредит обумовлену договором суму грошових коштів, що підтверджується інформаційною довідкою № 1135/01 від 15.01.2025 року (а.с. 46). Відповідач отримав у кредит обумовлені договором грошові кошти, скористався наданим кредитом, проте зобов`язання належним чином за вищезазначеним кредитним договором не виконав, в результаті чого виникла прострочена заборгованість. Згідно з Розрахунком заборгованості, заборгованість відповідача перед позивачем за кредитним № 1850477 станом на 15 січня 2025 року становить 24\~000,00 грн., з яких: 8\~000,00 грн. залишок заборгованості за сумою кредиту; 16 000,00 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом (а.с. 34-45). Відповідно до ст. 526 ЦК України - зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідач заборгованість за вищезазначеним кредитним договором так і не сплатив. Таким чином судом встановлено, що відповідачем було порушено право позивача на повернення йому грошових коштів, наданих позичальнику у кредит, яке підлягає судовому захисту. З огляду на те, що відповідач прострочив погашення платежів за Договором про споживчий кредит № 1850477 від 19.02.2022 року та не повернув отримані кредитні кошти, не виконавши взятих за договорами зобов`язань, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість у загальному розмірі 24 000,00 грн., а отже позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» підлягають задоволенню. Відповідно до\~ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача на користь позивача повинно бути стягнуто судовий збір у розмірі 2\~422,40 грн. (0,8 ставки) На підставі ст.ст. 204, 526, 627, 634, 1049, 1054 Цивільного кодексу України та

Outcome: approved