Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-12 00:00:00

Представник позивача звернулася до суду з названим позовом, посилаючись на те, що позивач та відповідач є батьками [PERSON] , [INFO] . Вказує, що шлюб між сторонами розірвано рішенням Свалявського районного суду Закарпатської області від 02.08.2017 року. Після розірвання шлюбу син залишився проживати разом з матір"ю. Зазначає, що відповідач інтересу до дитини ніколи не проявляв та не виявляв бажання спілкуватися з ним, взагалі не цікавиться здоров"ям дитини, його вихованням та навчанням. Вважає, дані обставини свідчать про те, що батько самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків. Тому просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав щодо малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Учасники в судове засідання не з`явилися. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у відсутності позивача та представника позивача. Позовні вимоги підтримують та наполягали на їх задоволенні. (а.с.42). Відповідач [PERSON] подав заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позовної заяви не заперечує (а.с.46). Представник третьої особи подав заяву про розгляд справи у її відсутності та надала висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] (а.с.37). Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити зважаючи на наступне. Згідно\~статті 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. За ст. 8 ЗУ Про охорону дитинства, батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 3 та чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до п.п. 15, 16 Постанови Пленуму ВСУ від 30 березня 2007 року № 3 позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною у обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не дають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Згідно до ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке розлучення може бути необхідним, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 27.11.2015 року, батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 54 від 27.11.2015 року, проведений Виконкомом Дусинської сільської ради Свалявського району, Закарпатської області (а.с.6). Чинним рішенням Свалявського районного суду Закарпатської області від 02.08.2017 року шлюб між сторонами розірвано (а.с. 9). Як убачається з відповіді на адвокатський запит директора Росошанського ЗДО Свалявської міської ради від 24.10.2024 року №40, [PERSON] , [INFO] відвідував заклад з 01.09.2020 по 30.06.2021 роки. За період навчання та виховання дитини, батько [PERSON] не приводив та не забирав сина з дитячого садка, не цікавився його вихованням та навчанням, не брав участі у батьківських зборах. Відповіді на адвокатський запит директора Росошанської гімназії Свалявської міської ради від 08.10.2023 року №187, [PERSON] не бере участі у вихованні та навчанні дитини (а.с.7,8). Згідно пояснень сусідів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , останні зазначають, що від самого народження і до теперішнього часу батька дитини [PERSON] не бачили, дитину не відвідує, фінансово не забезпечує (а.с.10, 12, 14). За приписами ст. 164 СК України\~батьки, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Правовою підставою для позбавлення відповідача батьківських прав є висновок Свалявської міської ради Закарпатської області від 18.02.2025 року №02-14/689 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , щодо дитини [PERSON] , [INFO] (а.с.38-39). Обгрунтовуючи вищевикладене суд дійшов висновку, що оскільки відповідач не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, не забезпечує його належного догляду, ухиляється від виховання, тобто свідомо нехтує своїми обов`язками, його необхідно позбавити батьківських прав щодо [PERSON] , [INFO] .

Outcome: approved