Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який мотивує тим, що з 22.03.2008 року вона перебуває у шлюбі з відповідачем. У шлюбі у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Протягом останнього року їхні стосунки з відповідачем розладилися, між ними зникло взаєморозуміння, стали частими сварки. Позивачка неодноразово намагалася зберегти сім"ю, але переконалася, що вони з відповідачем є людьми з протилежними поглядами на життя, ведення побуту та виховання дітей. Близько року вони проживають окремо та не підтримують подружніх стосунків. Фактично їхній шлюб припинив існування. А тому з огляду на наведене, в її інтересах та в інтересах дітей, збереження їх здоров"я, забезпечення належного фізичного, психологічного та духовного розвитку, а також враховуючи, що подальше спільне життя подружжя не можливе, позивач просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. У судове засідання позивач та представник позивача не з`явилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, у якій зазначила, що позовні вимоги підтримує повністю та наполягає на їх задоволенні. Уважає, що примирення сторін та відновлення подружніх стосунків не можливе, у зв"язку з чим просить суд не надавати строк на примирення. Відповідач у судове засідання не з"явився, про причини неявки суду не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Подав до суду заяву у якій зазначив, що підтверджує правдивість наведених фактів у позовній заяві, повністю погоджується із заявленими позовними вимогами і не заперечує проти ухвалення судом рішення про задоволення позову. Заперечує проти надання строку на примирення. У зв`язку з неможливістю взяти участь у судовому засіданні просить здійснювати розгляд справи без його участі. Дослідивши матеріали справи, суд уважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як встановлено по справі,\~ 22.03.2008 року сторони уклали шлюб, що стверджується долученим до справи свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , що видане міським відділом реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області. У шлюбі у сторін народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого міським відділом реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області та копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області відповідно. Як встановлено згідно пояснень позивача у позовній заяві, та підтверджено відповідачем у заяві від 25.01.2025 року, сторони близько року проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Згідно тверджень позивача, шлюб між нею та відповідачем фактично розпався, між ними зникло взаєморозуміння, стали частими сварки, у зв"язку з різними поглядами на життя, ведення побуту та виховання дітей. Позивач бажає розірвати шлюб і не має наміру йти на примирення з відповідачем, зазначаючи, що збереження шлюбу та подальше спільне життя є неможливим, і суперечить її інтересам, про що свідчить зміст позовної заяви. Відповідач позов визнав, подавши заяву відповідного змісту. Стаття 51 Конституції України\~передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у\~ст. 24 СК України, у якій, крім іншого, передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи зі змісту ч. ч. 3, 4\~ст. 56 СК України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість\~\~ і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно\~ст. 24 цього Кодексу\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. За правилами ч. 3\~ст. 105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього Кодексу, згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2\~ст.\~112\~ СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи наведене, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини даного позову, беручи до уваги вимоги ч. 1 ст. 24 СК України, відповідно до якої шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін, а тому шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved