Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-09 00:00:00

У грудні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» звернулось до Святошинського районного суду м. Києва із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за Кредитним договором № 10003674575 від 29.04.2021 року у розмірі 29 552,16 грн. Позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 29.04.2021 року за власного волевиявлення, з повним розумінням умов кредитування та усвідомленням рівня відповідальності, з використанням сервісу online-кредитування https://cashberry.com.ua/, [PERSON] подано Заявку на отримання кредиту. Дана заява № 10003674575 від 29.04.2021 року знаходиться у власному кабінеті відповідача на офіційному веб-сайті Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТ ФІНАНС». Електронний підпис накладено [PERSON] одноразовим ідентифікатором. Таким чином, Унінець С.В. укладений Договір про надання споживчого кредиту № 10003674575 від 29.04.2021 року з Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТ ФІНАНС» та 29.04.2021 року відповідачу перераховані кредитні кошти на банківську картку в сумі 8 700 грн. Відповідачем не виконані належним чином кредитні зобов`язання. 05.09.2022 року згідно умов Договору факторингу №556/ФК-22, ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС» відступлено право вимоги за Кредитним Договором № 10003674575 від 29.04.2021 року на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС», а відповідно ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуто права вимоги до відповідача. ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТ ФІНАНС» змінено найменування та скорочене найменування на ТОВ «КОМПАНІ ІНВЕСТ ФІНАНС». Згідно Договору факторингу сума боргу перед Новим кредитором (ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС») становить 29 552,16 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту становить 8 700 грн.; заборгованість за відсотками становить 20 852,16 грн.; заборгованість за комісійними винагородами становить 0 грн.; заборгованість за пенею становить 0 грн. У зв`язку із викладеним позивач просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та вирішити питання судових витрат. У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючу суддю Горбенко Н.О. Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 17 грудня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду і відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Витребувано у Акціонерного товариства «Перший Міжнародний Український Банк» інформацію, що містить банківську таємницю, а саме: первинний банківський документ (виписку по рахунку, платіжна інструкція, меморіальний ордер, тощо), як доказ перерахунку кредитних коштів на картковий рахунок [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) за № [NUMBER] в сумі 8700 грн. на виконання умов кредитного договору № 10003674575 від 29.04.2021 року. 06 січня 2025 року від Акціонерного товариства «Перший Міжнародний Український Банк» надійшла відповідь №КНО-07.8.6/504БТ від 01.01.2025 року з якої вбачається, що за наданими в ухвалі даними, а саме, ПІБ, РНОКПП, сума платежу, номер кредитного договору, дата договору та не повний номер банківської карти була проведена робота по пошуку інформації, по результатах якої виявлено, що Банк не може надати інформацію, яка запитується у зв`язку з тим, що в Ухвалі не зазначений повний перелік даних, які б надавали можливість здійснити ідентифікацію платежу. Вказали, що Договір №10003674575 від 29.04.2021 року в Банку не укладався. У випадку здійснення платежу через сервіси АТ ПУМБ просили надати наступні дані: відомості про платника грошових коштів, повний номер картки отримувача, дата проведення операції, сума проведення операції, ідентифікатор транзакції тощо, після чого буде виконано більш детальний пошук. 09 січня 2025 року від представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» - Романенка Михайла надійшло клопотання про витребування у АТ «ПУМБ» відомостей про перерахування коштів ТОВ «КОМПАНІ ІНВЕСТ ФІНАНС» (попередня назва - ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТ ФІНАНС» (ЄДРПОУ: 40284315) на користь [PERSON] . Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 14 січня 2025 року клопотання представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» - Романенка Михайла про витребування доказів - залишено без задоволення. 30 січня 2025 року від представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» - Чуприна Катерини Віталіївни надійшло клопотання про витребування у: 1) Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» документальне підтвердження здійснення перерахунку Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Фінанс» (код за ЄДРПОУ: 40284315) через платіжні сервіси АТ «ПУМБ», у відповідності до умов Договору про обслуговування операцій з переказу коштів з використанням платіжних карток №095/02 від 01.10.2021 року, коштів в сумі 8 700,00 грн. на картковий рахунок [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) за № [NUMBER] , ідентифікатор транзакції [NUMBER] , дата транзакції 29.04.2021, час транзакції 13:19:48; 2) Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» наступні докази: інформацію чи було емітовано на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) платіжну картку № [NUMBER] ; виписку про рух грошових коштів з карткового рахунку, відкритого до платіжної картки № [NUMBER] , що належить [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) за період з 29.04.2021 по 05.09.2021 року з відображенням часу зарахування коштів; ідентифікаційні дані власника карткового рахунку № [NUMBER] , у тому числі, прізвище, ім`я, по батькові, РНОКПП, серію та номер паспорта, адресу місця проживання, контактні дані (номер телефону, адреса електронної пошти тощо) та усі інші наявні відомості щодо даної особи. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 31 січня 2025 року клопотання представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» - Чуприна Катерини Віталіївни про витребування доказів - задоволено частково. Витребувано у Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» інформацію, що містить банківську таємницю, а саме: 1) документальне підтвердження здійснення перерахунку Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Фінанс» (код за ЄДРПОУ: 40284315) через платіжні сервіси АТ «ПУМБ», у відповідності до умов Договору про обслуговування операцій з переказу коштів з використанням платіжних карток №095/02 від 01.10.2021 року, коштів в сумі 8 700,00 грн. на картковий рахунок [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) за № [NUMBER] , ідентифікатор транзакції [NUMBER] , дата транзакції 29.04.2021 року, час транзакції 13:19:48. Витребувано у Акціонерного товариства «АКЦЕНТ БАНК» інформацію, що містить банківську таємницю, а саме: 1) інформацію чи було емітовано на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) платіжну картку № [NUMBER] ; 2) виписку про рух грошових коштів з карткового рахунку, відкритого до платіжної картки № [NUMBER] , що належить [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) за 29.04.2021 року з відображенням часу зарахування коштів; 3) ідентифікаційні дані власника карткового рахунку № [NUMBER] , у тому числі, прізвище, ім`я, по батькові, РНОКПП, серію та номер паспорта, адресу місця проживання, контактні дані (номер телефону, адреса електронної пошти тощо) та усі інші наявні відомості щодо даної особи. 18 лютого 2025 року від Акціонерного товариства «Перший Міжнародний Український Банк» надійшла відповідь №КНО-07.8.5/170БТ від 10.02.2025 року з якої вбачається, що 29.04.2021 року проведена операція на суму 8 700,00 грн. (відправник ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС», ID транзакції: 015473991562) з використанням сервісу переказу коштів через АТ ПУМБ на карту [NUMBER] . 19 лютого 2025 року від Акціонерного товариства «АКЦЕНТ БАНК» надійшла відповідь №20.1.0.0.0/7-20250207/0993 від 11.02.2025 року у відповідності до котрої повідомлено, що карта [NUMBER] ( [NUMBER] ) емітована на ім`я [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ). Фінансовий номер телефону, який знаходиться в анкетних даних клієнта: [NUMBER] . Додано рух коштів по картці. Оскільки позов подано в електронній формі через електронний кабінет, примірник позовної заяви разом із доданими до неї матеріалами позивачем направлений відповідачу на адресу його зареєстрованого місця проживання, що відповідає інформації, отриманої за відомостями з Відділу з питань реєстрації місця проживання / перебування фізичних осіб Святошинської РДА, у відповідності до вимог ст.ст. 43, 177 ЦПК України, про що в матеріалах справи наявні бланк опису вкладення, завірений відповідним відділенням зв`язку, разом з фінансовим чеком про відправлення. Крім того, ухвала про відкриття провадження у справі була направлена відповідачу [PERSON] на її зареєстроване місце проживання згідно відомостей Відділу з питань реєстрації місця проживання / перебування фізичних осіб Святошинської РДА - [ADDRESS] (а.с. 68). Згідно наявних у матеріалах справи доказів, поштовий конверт повернувся до суду без вручення. На довідці про причини повернення / досилання стоять відмітки «повертається» та «за закінченням терміну зберігання». Суд повторно направив ухвалу про відкриття провадження у справі на зареєстроване місце проживання відповідача. Поштовий конверт повторно повернувся до суду без вручення. На довідці про причини повернення / досилання стоять відмітки «повертається» та «за закінченням терміну зберігання». Частина 1 статті 131 ЦПК України зобов`язує учасників судового процесу повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У постановах від 14.08.2020 року та від 13.01.2020 року у справі №910/22873/17 Верховний суд зазначав, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі. Суд також звертає увагу, що листи, що повернулися з відміткою довідкою поштового відділення про причину повернення - «за закінченням терміну зберігання» або «інші причини», є належно врученими. Звісно ж, за умови, що їх було направлено на адресу, вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (щодо юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців) або на адресу місця реєстрації (щодо фізичних осіб) чи на адресу, самостійно зазначену стороною як адреса для листування. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23 січня 2023 року у справі № 496/4633/18 (провадження № 61-11723св22). Судом враховується рішення Конституційного Суду України від 13.12.2011 року № 17-рп/2011 згідно яких у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема позовній заяві) яка відповідає місцю реєстрації відповідача, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене йому належним чином. Суд зауважує, що наразі у суду відсутні можливості сповіщення відповідача за допомогою інших засобів зв`язку, а подальші, додаткові дії щодо направлення виклику відповідачу до суду за місцем його реєстрації призведуть лише до несвоєчасності розгляду справи. Правом на подання відзиву у встановлений судом строк відповідач не скористався, про наслідки ненадання учасником справи заяв по суті справи у встановлений судом строк був повідомлений в ухвалі про відкриття провадження у справі. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Станом на дату розгляду справи на адресу суду клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи про розгляд справи за участю сторін учасниками справи не подавалися. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. З урахуванням ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у зв`язку із розглядом справи без повідомлення (виклику) сторін. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку. Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 29.04.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТ ФІНАНС» та [PERSON] було укладено договір №10003674575, шляхом підписання [PERSON] електронним одноразовим ідентифікатором оферти (пропозиції укласти електронний договір) від Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТ ФІНАНС», шляхом її акцептування. За цим Договором Товариство зобов`язується надати Позичальникові кредит у гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним відповідно до умов цього Договору та виконати інші обов`язки, передбачені цим Договором. Сума на який надається кредит 8700гривень. Тип кредиту - кредит. Строк надання кредиту 21 календарних днів. Дата повернення кредиту вказується в Графіку платежів/розрахунків, що є Додатком №1 до цього Договору. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах, визначених цим Договором (п.п. 1.1, 1.2, 1.3 Договору №10003674575). У відповідності до п. 1.4 Договору №10003674575 нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за кожен день користування кредитом за Процентною ставкою. Зазначена Процентна ставка нараховується: в межах строку кредиту, передбаченого п. 1.3. цього Договору; в межах строку, на який було продовжено строк кредиту за домовленістю Сторін, якщо інший розмір процентної ставки не передбачено відповідною додатковою угодою до цього Договору із урахуванням Програми лояльності. Якщо за ініціативою Позичальника у межах строку, визначеного в п.1.3. Договору, або протягом трьох робочих днів, що слідують за датою закінчення такого строку, відбудеться продовження строку кредиту на новий строк, то Позичальник як учасник Програми лояльності отримає від Товариства індивідуальну знижку на процентну ставку на новий строк кредиту. При цьому Позичальник розуміє та надає згоду Товариству, що застосування іншої процентної ставки залежить від того чи отримає Позичальник індивідуальну знижку від Товариства на процентну ставку, та у випадку такого отримання Позичальник погоджується, що застосування іншої процентної ставки є наперед обумовленим та не може вважатися односторонньою зміною умов цього Договору, оскільки, умови про застосування різних процентних ставок за цим Договором чітко визначені домовленістю Сторін. У випадку користування кредитом понад строк, встановлений п. 1.3. цього Договору, без укладення відповідної угоди про продовження строку кредиту, особливі умови, встановлені для Позичальника промокодом за Програмою лояльності, втрачають силу, застосовується Базова процентна ставка, а нараховані проценти за весь строк користування кредитом підлягають перерахуванню за Базовою процентною ставкою. При цьому, Позичальник розуміє та погоджується, що застосування процентної ставки без знижки не можна вважати зміною процентної ставки, порядку її обчислення та порядку сплати у бік погіршення для Позичальника, оскільки надання кредиту за цим Договором здійснюється саме на умовах процентної ставки, передбаченої цим Договором, а можливість отримання знижки забезпечена для Позичальника лише як для учасника Програми лояльності та лише за умови виконання вимог для її застосування, передбачених цим Договором. Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення цього Договору складає за ставкою 416.1% річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення цього Договору складає за ставкою 10 782,78 грн. (п.п. 1.6, 1.7 Договору 10003674575). Кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані Позичальником Товариству з метою отримання кредиту. Сума кредиту (його частина) перераховується Товариством протягом трьох робочих (банківських) днів з моменту укладення цього Договору. У випадку, якщо Товариство здійснює перерахунок коштів не у день укладання цього Договору, а у наступні календарні дні, Графік розрахунків підлягає коригуванню шляхом зміщення дати повернення кредиту, враховуючи строк кредиту (кількість днів), зазначений в п.1.3. цього Договору, відлік якого в даному випадку починається з моменту надання коштів. Новий Графік розрахунків розміщується Товариством в Особистому кабінеті (п.п. 2.1, 2.2 Договору №10003674575). Нарахування процентів за цим Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за Кредитом за кожен день користування Кредитом (включаючи періоди пролонгації), виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт» (п. 3.1 Договору №10003674575). Даний договір підписаний [PERSON] електронним одноразовим ідентифікатором. Крім того, п. 9.1 Договору №10003674575встановлено, що укладення цього Договору здійснюється Сторонами за допомогою ITC Товариства, доступ до якої забезпечується Позичальнику через Веб-сайт. Електронна ідентифікація Позичальника здійснюється при вході Позичальника в Особистий кабінет в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону Позичальника, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення Пароля входу до Особистого кабінету. При цьому, Позичальник самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до Веб-сайту/ІТС Товариства. Сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між Позичальником та Товариством в якості підпису Позичальника буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором, відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис. Цей Договір укладається шляхом направлення його тексту в Особистий кабінет Позичальника та/або на електрону адресу Позичальника для ознайомлення та підписання. Цей Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом Позичальника, що відтворений шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора, який формується для кожного разу використання та направляється Позичальнику на номер мобільного телефону повідомлений останнім Товариству в ITC Товариства/зазначений в цьому Договорі. Введення Позичальником коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором цього Договору вважається направленням Товариству повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього Договору (п. 9.10 Договору №10003674575). Додатком №1 до Договору про надання споживчого кредиту № 10003674575 від 29.04.2021 року є Графік платежів / розрахунків у відповідності до котрого: Сума Кредиту - 8 700 гривень; термін платежу - 21 календарний день; проценти за користування кредитом - 2 082,78 грн.; до сплати разом - 10 782,78 грн. (пункт 1). Крім того, своїм електронним підписом [PERSON] підтвердила, зокрема, що ознайомлена з усіма умовами Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТ ФІНАНС», що розміщені на Веб-сайті Товариства, повністю розуміє їх, погоджується з ними і зобов`язується неухильно їх дотримуватися (п. 9.14 Договору №10003674575). Вказаний Договір №10003674575 від 29.04.2021 року разом із додатком до нього підписані [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Таким чином, Договором №10003674575 від 29.04.2021 року про надання споживчого кредиту сторони дійшли згоди про суму кредиту, строк кредитування та процентну ставку, яка буде застосована у разі застосування програми лояльності, та базову проценту ставку. Як на підтвердження виконання первісним кредитором своїх зобов`язань за кредитним договором, суду надано лист заступника Голови Правління АТ «ПУМБ» №КНО-/55 від 02.08.2024 року у відповідності до котрого, цим листом повідомлено, що АТ «ПУМБ», в рамках співпраці з ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС» за Договором про обслуговування операцій з переказу коштів з використанням платіжних карток №095/02 від 01.10.2021 року, підтверджує зарахування коштів згідно, зокрема, на картку № [NUMBER] 29.04.2021 року о 13:19:48 у сумі 8 700,00 грн., ІД транзакції 015473991562. Вказане також підтверджується відповіддю від Акціонерного товариства «Перший Міжнародний Український Банк» №КНО-07.8.5/170БТ від 10.02.2025 року з якої вбачається, що 29.04.2021 року проведена операція на суму 8 700,00 грн. (відправник ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС», ID транзакції: 015473991562) з використанням сервісу переказу коштів через АТ ПУМБ на карту [NUMBER] . Факт належності картки № [NUMBER] [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) та зарахування на нього 29.04.2021 року грошової суми у розмірі 8 700,00 грн. підтверджений відповіддю від Акціонерного товариства «АКЦЕНТ БАНК» №20.1.0.0.0/7-20250207/0993 від 11.02.2025 року з рухом коштів по картці № [NUMBER] за 29.04.2021 року. За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України). Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19. Так, ст. 626 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У статті 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини 3 статті 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно з пунктом 12 цієї статті електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно з пунктом 1 статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Як встановлено судом, [PERSON] . Договір №10003674575 про надання споживчого кредиту від 29.04.2021 року був підписаний електронним одноразовим ідентифікатором. [PERSON] погодилась, що у відповідності до п. 9.19 Договору №10003674575, цей Договір є електронним документом, створеним і збереженим в ІТС та перетвореним електронними засобами у візуальну форму. Висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 та від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20. Згідно зі статтями 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. У відповідності до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно із ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (ч. 1 ст. 631 ЦК України). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (ч. 4 ст. 631 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За правилами ч. 1 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Згідно зі ст. 1047 ЦК України у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, договір позики укладається в письмовій формі. Стаття 13 ЦПК України встановлює, що суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. До матеріалів справи долучено розрахунок заборгованості за договором 10003674575 від 29.04.2021 року, виготовлений ТОВ «КОМПАНІ ІНВЕСТ ФІНАНС», у відповідності до котрого заборгованість відповідача [PERSON] становить 29 552,16 грн. У відповідності до п. 5.1 Договору №10003674575, Товариство має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за цим Договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди Позичальника відповідно до цивільного законодавства України. 05 вересня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТ ФІНАНС» (Клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» (Фактор) укладено договір факторингу №556/ФК-22, у відповідності до котрого Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права Вимоги, зазначені в Реєстрі прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та сплатити Клієнту суму фінансування за таке відступлення на умовах, визначених цим Договором (п. 2.1 Договору). Сторони розуміють та погоджуються з тим, що операція відступлення Прав Вимоги за цим Договором не є забезпечувальним відступленням. Фактор набуває права на всі суми, які він одержить від Боржника на виконання вимоги, а Клієнт не відповідатиме перед Фактором, якщо одержані ним суми будуть меншими від суми, сплаченої Фактором Клієнту. Разом з Правом вимоги до Фактора переходять всі інші права та обов`язки Клієнта за Кредитним договором. У випадку укладення Сторонами більш ніж одного Реєстру прав вимог, кожен наступний Реєстр прав вимог доповнює, а не замінює попередній (п. 2.2 Договору). П.п. 3.1 Договору факторингу сторони визначили порядок сплати фінансування, зокрема, узгодили, що фінансування - належна до сплати Клієнту сума грошових коштів в розмірі 2 976 000 гривень 00 копійок. Фінансування - належна до сплати Клієнту сума грошових коштів, сплачується Фактором Клієнту за наступним графіком: в день укладення цього договору - 50% від суми фінансування, що становить 1 488 000 гривень 00 копійок; 12.09.2022. - 25% від суми фінансування, що становить 744 000 гривень 00 копійок; 19.09.2022 - 25%, що становить 744 000 гривень 00 копійок. Відповідно до Додатку №1 до Договору факторингу №556/ФК-22 від 05.09.2022 року, боржником є, зокрема, [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , номер кредитного договору: 10003674575 від 29.04.2021 року, загальна сума заборгованості 29 552,16 грн., з яких: сума заборгованості за тілом: 8 700,00 грн. та сума заборгованості за відсотками: 20 852,16 грн. До матеріалів справи додано платіжну інструкцію №2474 від 06 вересня 2022 року, з якої встановлено, що ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» здійснило платіж у розмірі 1 488 000,00 грн. на користь ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС» із призначенням платежу: «ДОГОВІР ФАКТОРИНГУ № 556/ФК-22 від "05" вересня 2022 року Без ПДВ». Відповідно до платіжної інструкції №2493 від 12 вересня 2022 року ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» здійснило платіж у розмірі 744 000,00 грн. на користь ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС» із призначенням платежу: «ДОГОВІР ФАКТОРИНГУ № 556/ФК-22 від "05" вересня 2022 року Без ПДВ». Відповідно до платіжної інструкції №2544 від 19 вересня 2022 року ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» здійснило платіж у розмірі 744 000,00 грн. на користь ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС» із призначенням платежу: «ДОГОВІР ФАКТОРИНГУ № 556/ФК-22 від "05" вересня 2022 року Без ПДВ». Положеннями статей 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. У відповідності до ч. 1, 3 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Зобов`язання відповідач не виконав ані перед первинними кредиторами, ані перед позивачем. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ч. 1 ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» надало належні та достатні докази на підтвердження права вимоги до [PERSON] . В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідач добровільно повернув вказаний борг. Відповідачем не надано до суду доказів на спростування обставин щодо видачі кредитних коштів, а саме банківську виписку по рахункам, або довідку з банку про неналежність йому рахунків, на які відбувалось зарахування коштів, та неналежність йому вказаних в договорах кредиту номеру телефону. Згідно з принципом диспозитивності, встановленим ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що на підставі укладеного кредитного договору відповідач зобов`язався повернути кредит та відсотки за користування ним, однак свого зобов`язання вчасно не виконав, кредит не повернув, нараховані відсотки не сплатив. Оскільки умови кредитного договору відповідач не виконав своєчасно і належним чином, то суд приходить до висновку, що позов про стягнення заборгованості за кредитним договором необхідно задовольнити та стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 10003674575 від 29.04.2021 року в розмірі 29 552,16 грн. Щодо судових витрат суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Щодо судових витрат у вигляді сплаченого судового збору. Позивач надає суду квитанцію про сплату №8115-9473-3779-3327 від 04 грудня 2024 року, зі змісту якої вбачається, що 04.12.2024 року здійснено платіж у розмірі 2 422,40 грн. із призначенням платежу «101 42649746; Судовий збір, за позовом ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ДІДЖИ ФІНАНС", Святошинський районний суд міста Києва», Святошинський районний суд міста Києва». Зважаючи на положення ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, судові витрати у межах сплаченого судового збору підлягають стягненню із відповідача у розмірі 2422,40 грн. Щодо судових витрат на професійну правничу допомогу. Позивач у поданому позові просить стягнути із відповідача на свою користь 6 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. За п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У постанові Великої Палати Верховного Суду по справі № 751/3840/15-ц від 20.09.2018 року на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат. Так, у матеріалах справи міститься: Договір №42649746 про надання правової допомоги від 01 квітня 2024 року, що укладений між ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» та адвокатом Білецьким Богданом Михайловичем щодо надання юридичної допомоги; детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Білецьким Б.М., необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» щодо стягнення кредитної заборгованості на суму 6 000,00 грн.; додаткову угоду №10003674575 від 16 вересня 2024 року, якою розширено розділ «1.Предмет договору» та доповнено новим пунктом такого змісту: «1.2. Адвокат зобов`язується здійснити представництво та захист інтересів Клієнта у справі щодо стягнення кредитної заборгованості з [PERSON] …»; акт про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 16 вересня 2024 року на загальну суму 6 000,00 грн.; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС №5618/10, що видане на ім`я Білецький Богдан Михайлович. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Відповідно до практики Європейського суду з прав людини у справах «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Так, учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань при розгляді справи судом. Тобто саме зацікавлена сторона повинна вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. У пунктах 34-47 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зазначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Наведене узгоджується з правовими висновками, викладеними в постановах Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі № 465/3458/15-ц (провадження № 61-19582св20), від 09 листопада 2021 року у справі № 759/14346/16 (провадження № 61-12783св21). Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19, від 06грудня 2019 року у справі №910/353/19, постанові Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі №910/7586/19. Надавши оцінку доказам щодо фактично понесених витрат позивачем на професійну правничу допомогу, врахувавши те, що суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, а від відповідача не надходило клопотання про зменшення суми судових витрат, суд доходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 6 000,00 грн. витрат на правову допомогу. На підставі викладеного та

Outcome: approved