Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-09 00:00:00

заявник [PERSON] звернулася в\~суд із\~заявою, згідно\~якої просить\~видати обмежувальний\~припис,\~яким вжити\~наступні заходи\~тимчасового обмеження\~прав щодо\~ [PERSON] та\~покласти на\~нього обов`язки:\~заборонити [PERSON] \~перебувати в\~місці спільного\~проживання з\~ [PERSON] за\~адресою:\~ [ADDRESS] \~строком на\~6\~місяців;\~заборонити [PERSON] \~наближатися на\~відстань менше\~100\~м до\~місця проживання\~постраждалої [PERSON] \~за адресою:\~ [ADDRESS] , строком на 6 місяців. Заява мотивована\~тим,\~що [PERSON] ,\~згідно рішення\~суду є\~позбавлена дієздатності\~та її\~опікуном є\~ [PERSON] .\~ [PERSON] проживає за зареєстрованою адресою місця проживання: [ADDRESS] . Разом з нею в квартирі проживає її син [PERSON] . Протягом тривалого часу [PERSON] потерпає від домашнього насильства зі сторони свого сина психологічного та фізичного характеру. Психологічне насильство проявляється в нецензурній лайці, словесних образах, погрозах, завданню тілесних ушкоджень. Так як [PERSON] , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, систематично застосовує фізичне насильство відносно матері - [PERSON] , тому просить її вимоги задоволити. В судовому засіданні заявник [PERSON] заяву підтримала, просить її вимоги задовольнити за зазначених у заяві обставин. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча належно повідомлений про час та місце розгляду справи, розміщенням оголошення про виклик на офіційному сайті та судовою повісткою, що надсилалася поштовим відправленням. Відповідно до приписів ч.ч. 1,2 ст.350-5 ЦПК України, справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Суд розглядає справу про видачу обмежувального припису не пізніше 72 годин після надходження заяви про видачу обмежувального припису до суду. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників розгляду справи, суд вважає, що заява підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. [PERSON] , згідно рішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 25 червня 2021 року в цивільній справі ЄУН 599/488/21 визнана недієздатною та її опікуном призначено [PERSON] . [PERSON] на даний час проживає за зареєстрованою адресою місця проживання: [ADDRESS] . [PERSON] та заінтересована особа [PERSON] проживають разом за адресою: [ADDRESS] . Постановою судді Зборівського районного суду Тернопільської області від 11 лютого 2025 року № 599/231/25 [PERSON] визнано винуватим у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. Як вбачається з змісту постанови суду, [PERSON] 31 січня 2025 року о 15.00 год, перебуваючи по місцю спільного проживання за адресою: [ADDRESS] , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї матері [PERSON] . Крім цього, [PERSON] притягувався постановами судді Зборівського районного суду Тернопільської області від 04 квітня 2024 року № 599/623/24 та 13 серпня 2024 року №599/1793/24 за вчинення домашнього насильства, психологічного характеру, відносно матері [PERSON] . Розділом IV глави 13 Цивільного процесуального кодексу України\~визначено порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису. Відповідно до ст.350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Як зазначено у положеннях ч. 1\~ст.1 цього Закону, домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру Відповідно до п.2 ч. 1 ст.24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 травня 2022 року у справі № 569/11507/21 (провадження № 61-3103св22) зазначено, що, враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Частинами 2, 3, 4 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» встановлено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Статтею 350-6 ЦПК України\~передбачено, що у разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців. Верховний Суд сформував правову позицію, що видача обмежувального припису є обов`язковою в разі доказово обґрунтованого постійного використання у безпосередньому спілкуванні або переписці з колишнім чоловіком/дружиною та дітьми погроз, у тому числі фізичною розправою, вживанням щодо них ненормативної лексики, образ та приниження, які кваліфікуються як домашнє насильство у формі психологічного насильства (постанова ВС від 13.07.2020 року № 753/10840/19). Враховуючи наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що існують обґрунтовані ризики вчинення [PERSON] домашнього насильства щодо [PERSON] , а тому з метою захисту її прав та інтересів слід видати обмежувальний припис відносно [PERSON] , встановивши обмеження, передбачені ч. 2 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», які зазначаються в заяві про видачу обмежувального припису. Разом з тим, суд не погоджується з необхідністю встановлення максимального строку дії обмежувального припису шість місяців про який просить заявниця, а вважає, що його слід встановити на строк два місяці. Враховуючи встановлені обставини, суд вважає, що заяву [PERSON] слід задовольнити частково. Відповідно до ч. 3 ст.350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. Згідно із ч. 4 ст.350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

Outcome: partial