Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-12 00:00:00

Представник позивача АТ «СЕНС БАНК» адвокат Альховська І.Б. звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 630215261 від 26 вересня 2014 року у розмірі 317583.24 грн. та судовий збір. Обґрунтовуючи позовні вимоги, представник позивача посилається на те, що 26.09.2014 року між АТ «Альфа-Банк», правонаступником якого в даний час є АТ "СЕНС БАНК", та відповідачем укладений договір про комлексне банківське обслуговування фізичних осіб (в рамках обслуговування продукту "Максимум-готівка") № 630215261, за умовами якого банк зобов`язавався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом щомісячно у вигляді обов"язкового мінімального платежу, що складає 7% від суми заборгованості, але не менше 50 грн. Банк умови кредитного договору виконав у повному обсязі, проте відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 12 березня 2024 року у нього виникла заборгованість у розмірі 317583.24 грн., яку відповідач добровільно не сплатив, що є порушенням законних прав та інтересів АТ «СЕНС БАНК». У зв`язку із наведеним позивач просив стягнути з відповідача на його користь вказану суму заборгованості та судовий збір. Ухвалою суду від 16 січня 2025 року відкрито провадження у справі та постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. У судовому засіданні представник позивача Альховська І.Б, позов підтримала із мотивів, викладених у ньому, а також у додаткових поясненнях у справі від 19 лютого 2025 року. Просить позов задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача адвокат Маркушевський Б.Ф. у судовому засіданні позову не визнав, виклавши свої пояснення з приводу позовних вимог у письмовій формі, узагальнивши які вважає, що умови крдитного договору є явно несправедливими для позичальника, суперечать принципам розумності, добросовісності, наслідком чого є дисбаланс договірних прав і обов"язків на шкоду позичальника. Дослідивши та оцінивши докази у справі, з`ясувавши повно та всебічно обставини, факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, між сторонами виник спір щодо належного виконання відповідачем кредитних зобов`язань та наявності правових підстав для стягнення заборгованості в судовому порядку. Вирішуючи спір в межах заявлених вимог з дотриманням принципу диспозитивності цивільного судочинства, суд виходить з наступного. Згідно з ч.1 та ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч.1 ст.626, ч.1 ст.628 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Відповідно до ст.612, 623,625 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання договірних зобов`язань або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки та не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Судом встановлено, що між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] 26 вересня 2014 року року була укладена АНКЕТА-ЗАЯВА про акцепт публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в рамках продукту «Максимум-готівка». Згідно із цією АНКЕТОЮ-ЗАЯВОЮ підписанням цього акцепту, відповідач підтвердив акцепт публічної пропозиції та укладення договору між ним та публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» на умовах, викладених в публічній пропозиції та додатках до договору, що розміщенні на веб - сторінці банку. 12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «СЕНС БАНК», що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. За умовами кредитного договору банк зобов`язався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом щомісячно у вигляді обов"язкового мінімального платежу, що складає 7% від суми заборгованості, але не менше 50 грн. Банк належним чином виконав свій обов`язок щодо надання позичальнику кредиту. Однак, відповідач, користуючись кредитними коштами, своєчасно їх не повертав, внаслідок чого у нього виникла заборгованість. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 630215261 від 26 вересня 2014 року позичальник [PERSON] має заборгованість у розмірі 317583.24 грн., з яких 54692.38 грн. - тіло кредиту, 208329.41 грн. - прострочене тіло кредиту, 50726.40 грн. - відсотки за користування кредитом, 3835.05 грн. - відсотки за прострочене тіло кредиту. З виписки по рахунку за кредитною карткою за період з 26.09.2014 до 26.02.2024 вбачається, що відповідач користувався кредитною карткою, знімав та поповнював готівку, тобто реалізував своє право на користування кредитним лімітом. Поточна сума заборгованості на кінцеву дату виписки становить 317583.24 грн. На адресу позичальника направлено досудову письмову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань від 26 вересня 2014 року, в якій банк вимагав протягом 30 календарних днів з моменту отримання вимоги, але в будь-якому випадку не пізніше 35 календарних днів з моменту надсилання даної вимоги, усунути порушення умов кредитного договору та погасити заборгованість в розмірі простроченого боргу, у випадку невиконання достроково повернути кредит у повній непогашеній сумі та сплатити всі нараховані і несплачені проценти за користування кредитом, комісії, а саме 314885.02 грн. Доказів того, що відповідач здійснив оплату заборгованості за кредитним договором у справі немає. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку акціонерне товариство «СЕНС БАНК»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). На підставі наданих позивачем доказів суд вважає встановленою наявність кредитних правовідносин між сторонами та наявність заборгованості у відповідача перед позивачем. Оскільки відповідачем не спростовано розмір заборгованості у розмірі 317583.24 грн., то така заборгованість підлягає стягненню у судовому порядку. Суд не погоджується із твердженнями представника позивача про те, що умови кредитного договору є явно несправедливими для позичальника, суперечать принципам розумності, добросовісності, наслідком чого є дисбаланс договірних прав і обов"язків на шкоду позичальника, оскільки зі змісту п.6 АНКЕТИ-ЗАЯВИ про акцепт публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в рамках продукту «Максимум-готівка», п.2.4 додатку до договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (в рамках обслуговування продукту "Максимум-готівка") від 26 вересня 2014 року, випливає, що [PERSON] підтвердив, що із вказаними умови договору він цілком згідний, такі умови договору є вигідними і справедливими для нього, не обмежують його жодних прав, визначених законодавством України та в повній мірі відображають його внутрішню волю. Також суд зауважує, що з часу користування кредитними коштами [PERSON] не заявляв про визнання вказаного кредитного договору чи окремих його умов недійсними. Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат згідно зі ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь АТ «СЕНС БАНК» в рахунок відшкодування документально підтверджених витрат по сплаті судового збору 3811 грн.

Outcome: approved