Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-13 00:00:00

Позивач ТОВ «Фінансова компанія\~«Фінтраст Україна» звернулися до суду із позовом про стягнення заборгованості в якому просить суд стягнути з [PERSON] на свою\~користь \~заборгованість за кредитним договором про надання\~споживчого кредиту № 4102047 від 31.10.2023 року у розмірі 44 784 грн. та судові витрати, зокрема на професійну правничу допомогу у розмірі 10\~000 грн. В обґрунтування позову вказує, що 31.10.2023 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та відповідачем укладено електронний договір №4102047 про надання споживчого кредиту, згідно умов якого сума кредиту складає 7\~200 грн., строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 10 днів. Стандартна процентна ставка становить 2 % в день та застосовується у межах строку кредиту. Зазначає, що ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання перед [PERSON] за кредитним договором виконало та надало їй кредит в сумі 7 200 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № [NUMBER] . Вказує, що станом на дату звернення до суду відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконала, оплати за кредитним договором не здійснювала. 24 травня 2024 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (клієнт) та ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» (фактор) було укладено договір факторингу №24/05/2024, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги у тому числі за кредитним договором укладеним із відповідачем. Вказує, що заборгованість відповідача по кредитному договору перед позивачем не сплачена і складає 7200 грн.\~- тіло кредиту та 28 944 грн. - нараховані проценти, нараховані позивачем проценти за 60 календарних днів - 8640 грн., що загалом становить 44 784 грн. Представник позивача у позові вказав про розгляд справи без його участі, позов підтримує та просить суд задовольнити. Відповідач [PERSON] ухвалу про відкриття провадження у справі та позовну заяву з додатками отримала 12.02.2025 року про що свідчить відмітка працівника пошти згідно трекінгу рекомендованого повідомлення № 0610 227 68 0078 про вручення відповідачу надісланого судом поштового відправлення особисто. Відзиву, будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не надходило, а тому суд розглянув справу за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Суд, дослідивши матеріали справи, на засадах змагальності та в межах позовних вимог, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 31 жовтня 2023 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] укладено договір № 4102047 про надання споживчого кредиту. Відповідно до п.1.2 Договору № 4102047 товариство надає споживачу кредит у гривні, на умовах строковості, зворотності, платності, а споживач зобов`язується одержати та повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Згідно п.п. 1.2, 1.3, 1.4.1 договору сума кредиту складає 7 200 грн.; строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів кожні 10 днів. Дата повернення кредиту та сплата відсотків визначені в графіку платежів, що є Додатком №1 до цього договору; стандартна процентна ставка становить 2 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.3 цього Договору. Мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби (п.1.8 договору). В п.\~2.1.\~Договору зазначено,\~що кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] . Нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, протягом строку кредиту,виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод факт/факт (п. 3.1 Договору). Відповідно до довідки ТОВ «Пейтек Україна» від 31.05.2024 року слідує, що 31.10.2023 року о 10 год. 59 хв. грошові кошти у сумі 7 200 грн. перераховано на платіжну карту № [NUMBER] . З відповіді АТ КБ «ПриватБанк» від 24.02.2025 року вбачається, що на ім`я відповідача [PERSON] емітовано картку № [NUMBER] , на яку 31.10.2023 року здійснено переказ коштів на суму 7 200 грн. 24 травня 2024 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», як клієнтом, та позивачем ТОВ «Фінансова компанія\~«Фінтраст Україна», як фактором, було укладено договір факторингу №24/05/2024, згідно з умовами якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги строк виконання за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суми основного зобов`язання, плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інших платежів, право на одержання яких належить клієнту (а.с 69). Згідно витягу з Реєстру боржників (Додаток №1) від 24.05.2024 р. \~\~до Договору факторингу №24/05/2024 від 24.05.2024 р., слідує, що заборгованість боржника\~ [PERSON] \~ під порядковим номером 5587 за\~\~кредитним договором № 4102047, становить 36 144 грн. з яких: 7 200 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу та 28 944 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с. 35). Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №4102047 від 31.10.2023 року слідує, що загальний розмір заборгованості [PERSON] станом на 24.05.2024 становить 36 144 грн. (ас. 29-33). Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» за договором №4102047 від 31.10.2023 року слідує, що заборгованість [PERSON] за 60 календарних днів з 24.05.2024 -22.07.2024 року становить 8 640 грн. За правилом частини першої\~статті 205 ЦК України\~правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі ч. 2\~ст.11 Закону України «Про електронну комерцію». Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 5 ч. 1\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Стаття 652 ЦК України\~дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до частини першої\~статті 638 ЦК України\~договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно\~статті 1046 ЦК України, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з частиною першою\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним, що відповідає положенням\~статті 1055 ЦК України. Згідно\~статті 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Згідно зі\~статтею 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч.1\~ст. 1077 ЦК України). Відповідно до частини першої\~статті 1078 ЦК України\~предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно з вимогами ч.1\~ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З матеріалів справи вбачається, що договір про надання споживчого кредиту від 30.10.2023 №4102047, паспорт споживчого кредиту та графік платежів \~укладено в електронній формі та підписано відповідачем 31.10.2023 року електронним підписом, а саме одноразовим ідентифікатором. Відповідно до п. 2.1. договору, кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] реквізити якої надані споживачем товариству з метою отримання кредиту. Отримання відповідачем кредитних коштів у розмірі 7 200 грн. підтверджується наданої довідкою банку АТ «КБ ПриватБанк» від 24.02.2025 року. Будь-яких заперечень чи доказів щодо неотримання кредитних коштів відповідачем не надано. В пункті 1.4.1 договору визначено, що стандартна процентна ставка становить 2 % в день та застосовується: у межах строку кредиту, вказаного в пункті 1.3цього договору, тобто протягом 360 днів. Згідно з пунктом 3.1. договору нарахування процентів здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році. На підставі зазначених вище умов кредитного договору відповідачу [PERSON] нараховано\~36 144 грн. заборгованості за користування кредитними коштами, за період з 31.10.2023 року до 24.05.2024 року, з яких 7200 грн. - тіло кредиту та 28 944 грн. - відсотки, розмір яких не спростовано відповідачем. Доказів погашення нарахованих відсотків не надано, власного розрахунку не долучено. Також позивачем ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ Україна» в межах строку дії договору від 31.10.2023 року укладеного між первісним кредитором та відповідачем здійснено нарахування процентів за період з 24.05.2024 року до 22.07.2024 року (60 календарних днів) за стандартною процентною ставкою у сумі 8640 грн. Таким чином, відповідно до передбачених умовами кредитного договору зобов`язань відповідач має заборгованість перед позивачем загальною сумою 44\~784 грн., яка складається з суми заборгованості з тіла кредиту\~7200 грн., нарахованих процентів первісним кредитором - 36\~144 грн., нараховані позивачем проценти за 60 календарних днів - 8640 грн., Враховуючи вищевикладене та з огляду на те, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, спростування розміру заборгованості відповідачем не надано. Відповідач після отримання кредитних коштів взяті на себе зобов`язання відповідно до укладеного договору не виконує, тому суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову у повному обсязі. Щодо розподілу судових витрат між сторонами, в тому числі й щодо стягнення витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне. Частиною 1\~статті 133 ЦПК України\~визначено перелік витрат, пов`язаних з розглядом справи, в тому числі є витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до статті 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. В додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зроблено висновки, що «при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін». Відповідно до ст. 30\~Закону України «Про адвокатуру», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку, а також документи, що свідчать про фактичне надання таких послуг. Так, позивачем в позовній заяві було зазначено про попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він планує понести у зв`язку з розглядом справи у суді, який визначено у розмірі 10 000 грн., який позивач просить стягнути на свою користь. В матеріалах справи наявний договір про правничу допомогу №17/07-2024 від 17.07.2024 укладений між ТОВ «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» та адвокатом Столітнім М.М., акт прийому передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 06.08.2024 року на суму 10 000 грн., рахунок на оплату послуг. В той же час в даному випадку суд враховує, що розмір витрат на професійну правничу допомогу має бути не тільки доведений та документально обґрунтований, але й відповідати критерію розумної необхідності таких витрат та його розміру. З огляду на зазначене, враховуючи критерій реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи, з урахуванням її складності та кількість необхідних процесуальних дій сторони у цій справі, тому суд дійшов до висновку про зменшення витрат на професійну правничу допомогу до 3 000 грн., які підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача. Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі\~ 2 422,40 грн.. Враховуючи викладене, на підставі ст. ст.\~509,\~526,\~625,\~1049,\~1050,\~1054 ЦК України, і

Outcome: approved