Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом в якому вказує, що йому на підставі рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 20.08.2024, у справі №145/539/24, яке набрало законної сили, належить на праві власності земельна ділянка з кадастровим номером 0524585300:01:002:0102, площею 4,6281 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Рахно-Полівської сільської ради Тиврівського району Вінницької області (зараз територія Тиврівської селищної ради Вінницької області). Його право власності на дану земельну ділянку з 09.10.2024 зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису 57087938. Він, як власник, бажає укласти договір належної йому земельної ділянки з обраним ним орендарем. Проте, перешкодою для цього є те, що в Державному реєстрі\~речових прав є запис №5547506 від 11.06.2024 про державну реєстрацію іншого речового права, а саме права оренди цієї ж земельної ділянки з кадастровим номером 0524585300:01:002:0102 за ТОВ "ВІНСАЙТ", земельна ділянка фактично знаходиться в користуванні ТОВ "ВІНСАЙТ". Підставою для внесення\~вищевказаного запису до Державного реєстру речових прав, а також фактичного перебування земельної ділянки в користуванні ТОВ "ВІНСАЙТ" є договір оренди цієї земельної ділянки від 08.04.2024, укладений між Тиврівською селищною радою, як орендодавцем, та ТОВ "ВІНСАЙТ", як орендарем,\~строком на 7 років до 08.04.2031 з автоматичним продовженням дії договору. Для державної реєстрації іншого речового права були подані сам договір оренди від 08.04.2024 та протокол про результати земельних торгів № LRE001-UA- 20240229-87828 від 03.04.2024. З відкритих\~джерел,\~зокрема з\~веб-сайту\~"Prozorro.sale",\~йому стало\~відомо про\~те,\~що право\~оренди земельної\~ділянки з\~кадастровим номером 0524585300:01:002:0102 ТОВ "ВІНСАЙТ" набуло як\~переможець земельних\~торгів з продажу права оренди земельної\~ділянки, організатором яких була Тиврівська селищна рада. З цього ж джерела стало відомо і про те, що підставою організації земельних торгів слугувало рішення 43 сесії 8 скликання Тиврівської селищної ради від 14.02.2024 № 3339 "Про проведення земельних торгів у формі аукціону з продажу права оренди земельних ділянок комунальної власності". На цьому ж веб-ресурсі було оприлюднена і сканована копія Витягу з Державного реєстру\~речових прав №\~349003792\~від 04.10.2023,\~згідно з яким право\~комунальної власності\~щодо земельної ділянки з кадастровим номером 0524585300:01:002:0102 зареєстровано Тиврівською селищною радою 29.09.2024. Для реєстрації\~права комунальної\~власності слугувало рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 27.07.2023\~у справі\~№ 145/296/22. Даним рішенням\~було визнано\~відумерлою спадщину,\~що відкрилася\~після смерті\~ [PERSON] ,\~померлої [INFO] \~в смт. Тиврів, а саме спірну земельну ділянку та передано її у комунальну власність. Проте, це судове рішення скасоване постановою Вінницького апеляційного суду від 13.06.2024 за його апеляційною\~скаргою з ухваленням нового рішення про залишення заяви про визнання спадщини відумерлою та передачу земельної ділянки у власність Тиврівської селищної ради без розгляду. Отже, рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 27.07.2023 у справі № 145/296/22 про визнання\~спадщини відумерлою\~та передачу\~земельної ділянки\~в комунальну власність з огляду на правову позицію ВП ВС, викладену у постанові від 15.06.2021 по справі № 922/2416/17 не породжувало жодних правових наслідків з моменту його ухвалення. Таким чином в Тиврівської селищної ради було відсутнім право комунальної власності на вищезазначену земельну ділянку і вона не могла розпоряджатись нею, в тому числі і шляхом організації земельних торгів з продажу права оренди та укладання договору оренди з переможцем торгів. Водночас ні\~постанова апеляційного\~суду про\~скасування рішення\~першої інстанції про визнання спадщини відумерлою\~та передачу земельної ділянки\~в комунальну власність,\~ні рішення суду\~про визнання\~за ним\~права власності\~на цю\~земельну ділянку\~самі по\~собі з\~огляду на\~позицію ВП\~ВС,\~викладену у\~вищезгаданій постанові не є\~підставою для\~автоматичного визнання\~недійсним,\~нікчемним чи неукладеним договору\~оренди земельної\~ділянки,\~ні для внесення\~змін в\~ДРРП запису про припинення права оренди цієї земельної ділянки за ТОВ "ВІНСАЙТ". Отже,\~існує правова ситуація коли він\~є власником земельної ділянки і його право власності визнане відповідним\~судовим рішенням\~та зареєстроване\~у відповідному\~Державному реєстрі,\~проте до\~28.04.2031\~він позбавлений\~можливості користуватися\~та розпоряджатися\~своїм майном\~у зв`язку\~з тим,\~що у цьому ж\~реєстрі наявний\~запис про інше речове право - право оренди цієї ж земельної ділянки, вчинений на підставі договору оренди,\~укладеного не ним, а іншою особою, право власності якої було зареєстровано на підставі судового рішення, яке в подальшому було скасоване. На його думку, правило ч. 4 ст.\~32\~ЗУ «Про оренду землі», згідно з яким перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи не є підставою для зміни умов або розірвання договору, в даному випадку не може бути застосоване, оскільки він набув право власності на земельну ділянку не від Тиврівської селищної ради, а в\~порядку спадкування\~після смерті спадкодавців\~і це було встановлено судовим рішенням, яке набрало законної сили. Договір оренди від 08.04.2024, укладений між Тиврівською селищною радою та ТОВ "ВІНСАЙТ" не створює для нього жодних\~зобов`язань\~проте, перешкоджає йому\~в користуванні та\~розпорядженні належним йому майном. Він намагався вирішити дану ситуацію в позасудовому порядку, звернувшись до обох відповідачів з листом від 18.11.2024, в якому він просив розірвати договір оренди від 08.04.2024 добровільно, проте жодного результату це не дало. Просить усунути перешкоди\~в користуванні\~земельною ділянкою\~з кадастровим номером\~0524585300:01:002:0102, площею 4,6281\~га, для ведення товарного\~сільськогосподарського виробництва\~на території\~колишньої Рахно-Полівської\~сільської ради\~Тиврівського району\~Вінницької області\~(зараз\~-\~територія Тиврівської\~селищної ради Вінницької області) шляхом визнання недійсним договору оренди цієї земельної ділянки від 08.04.2024, укладеного між Тиврівською селищною радою Вінницької області, як орендодавцем, та ТОВ "ВІНСАЙТ", як\~орендарем,\~скасування рішення\~індексний номер\~7359455\~від 11.06.2024\~про державну\~реєстрацію іншого речового права - права оренди земельної ділянки\~з кадастровим\~номером 0524585300:01:002:0102 за ТОВ "ВІНСАЙТ", зобов`язання ТОВ "ВІНСАЙТ" повернути\~йому дану\~земельну ділянку\~та стягнути з відповідачів понесені ним судові витрати. Ухвалою суду від 18.12.2024 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у загальному позовному провадженні з викликом сторін, а відповідачу визначено строк для подання відзиву. 31.12.2024 відповідачем ТОВ "ВІНСАЙТ" подано до суду відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що ТОВ "ВІНСАЙТ" заперечує проти задоволення позовних вимог в повному обсязі з огляду на наступне. 03.04.2024 в системі онлайн аукціонів з продажу та здачі в оренду майна "Прозорро" відбулися земельні торги № LRE001-UA-20240229-87828 "Продаж права оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення комунальної власності строком на 7 років, площею 4,6281 га, що розташована за межами с. Рахни Польові Тиврівської селищної ради Вінницького району Вінницької області, кадастровий номер 0524585300:01:002:0102", організатором земельних торгів була Тиврівська селищна рада Вінницького району Вінницької області. У ході проведення даних земельних торгів за підсумками трьох раундів переможцем визнано ТОВ "ВІНСАЙТ", про що в системі онлайн аукціонів було сформовано протокол про результати земельних торгів, який підписано ТОВ "ВІНСАЙТ"з однієї сторони та Тиврівською селищною радою з іншої сторони. 08.04.2024 між ТОВ "ВІНСАЙТ"та Тиврівською селищною радою укладено договір оренди земельної ділянки терміном на 7 років, який 11.06.2024 зареєстровано в Державному реєстрі речових прав. 18.11.2024 до ТОВ "ВІНСАЙТ"надійшла заява від позивача [PERSON] про розірвання договору оренди землі, в якій останній посилається на рішення Вінницького апеляційного суду, яким було скасоване рішення Тиврівського районного суду про визнання спадщини відумерлою на земельну ділянку кадастровий номер 0524585300:01:002:0102, а також на рішення Тиврівського районного суду від 20.08.2024, яким було визнано за ним право власності на цю земельну ділянку та просив розірвати договір оренди землі укладений між ТОВ "ВІНСАЙТ"та Тиврівською селищною радою за результатом земельних торгів, так як відпали підстави згідно з якими його укладено. 21.11.2024 на адресу позивача рекомендованим листом ТОВ "ВІНСАЙТ"надіслало лист-відповідь на заяву останнього, в якому,посилаючись на п. 6 ст. 32 Закону України "Про оренду землі", перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (у тому числі в порядку спадкування), реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або припинення договору, якщо інше не передбаченого договором оренди землі, тому йому відмовлено в розірвані договору оренди землі. Лист-відповідь згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 2330000025728 від 21.11.2024, позивач отримав особисто 03.12.2024, хоча в позовній заяві яку подав до суду майже через тиждень 09.12.2024 навмисно про наявність листа-відповіді не зазначив та його копію до матеріалів позовної заяви не долучив. Посилання позивача на правову позицію Великої Палати Верховного Суду викладену у постанові від 15.06.2021 по справі № 922/2416/17 на їхню думку є не коректним, так як в даному випадку не вирішується питання щодо відчуження та набуття права власності на нерухоме майно. Крім того наголошує, що ТОВ "ВІНСАЙТ"повністю визнає право власності позивача на земельну ділянку кадастровий номер 0524585300:01:002:0102. Також додали до відзиву договір оренди землі від 08.04.2024, який просив витребувати позивач. З причин відображених у відзиві відповідач ТОВ "ВІНСАЙТ"просить у задоволені позову відмовити. Іншим відповідачем - Тиврівською селищною радою Вінницького району Вінницької області відзив до суду не подавався. Ухвалою суду від 08.01.2025 підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача Лісниченко С.В. позовні вимоги підтримав, просить їх задоволити з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача Тиврівської селищної ради Вінницької області Рудик Н.В. просила у задоволенні позову відмовити, пояснивши, що Тиврівська селищна рада є правонаступником Рахни-Полівської сільської ради, де і розташована спірна земельна ділянка. Указана ділянка належала [PERSON] , якою у 2001 році складено заповіт та яка померла у 2006 році. Оскільки спадкоємці були відсутні, то спадщина за рішенням Тиврівського районного суду від 27.07.2023 визнана відумерлою. Тиврівська селищна рада зареєструвала право власності на цю земельну ділянку, яку після торгів, передала в оренду ТОВ "ВІНСАЙТ". Представник відповідача ТОВ "ВІНСАЙТ" Татарчук В.І. просив у задоволенні позову відмовити з причин викладених у відзиві, при цьому зазначив, що зміна власника земельної ділянки не є підставою розірвання договору, договір укладено відповідно до вимог законодавства. Підтвердив, що позивач звертався до товариства, яке він представляє, з листом про розірвання договору оренди, однак йому відмовлено. Суд, вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, дійшов до таких висновків. Фактичні обставини встановлені судом. 29.09.2023 право власності\~на земельну ділянку з кадастровим номером 0524585300:01:002:0102 площею 4,6281\~га,\~для ведення\~товарного сільськогосподарського\~виробництва на\~території Рахно-Полівської\~сільської ради\~Тиврівського району\~Вінницької області\~(зараз\~територія Тиврівської\~селищної ради\~Вінницької області) зареєстровано за\~Тиврівською селищною радою,\~що підтверджується\~витягом з\~Державного реєстру\~речових прав\~від 04.10.2023\~№ 349003792\~(а.с.\~24).\~Реєстрацію права\~власності проведено\~на підставі\~рішення Тиврівського районного суду Вінницької області\~від 27.07.2023\~у справі\~№ 145/296/22, яким визнано відумерлою\~спадщину,\~що відкрилася\~після смерті\~ [PERSON] ,\~померлої [INFO] \~в смт. Тиврів, до якої входить і спірна земельна ділянка. Рішенням 43 сесії 8 скликання Тиврівської селищної ради "Про проведення земельних торгів у формі аукціону з продажу права оренди земельних ділянок комунальної власності" від 14.02.2024 № 3339 вирішено провести земельні торги у формі аукціону з продажу права оренди на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель комунальної власності, які розташовані за межами населених пунктів на території Тиврівської селищної ради Вінницького району щодо окремих земельних ділянок, у тому числі земельної ділянки 0524585300:01:002:0102, площею 4,6281 га (а.с. 21-22). Відповідно до\~протоколу про\~результати земельних\~торгів №\~LRE001-UA-\~20240229-87828\~від 03.04.2024\~переможцем земельних\~торгів з продажу права оренди строком 7 років земельної ділянки сільськогосподарського призначення комунальної власності кадастровий номер 0524585300:01:002:0102, площею 4,6281 га, розташованої за межами с.Рахни-Польові став відповідач ТОВ "ВІНСАЙТ" (48-49). 08.04.2024 між Тиврівською селищною радою Вінницького району (орендодавцем) та ТОВ "ВІНСАЙТ" (орендар) укладено договір оренди земельної ділянки (а.с.45-47), відповідно до умов якого орендодавець на підставі протоколу земельних торгів надає, а орендар приймає в строкове платне користування на умовах оренди земельну ділянку сільськогосподарського призначення комунальної власності кадастровий номер 0524585300:01:002:0102, площею 4,6281 га, розташованої за межами с.Рахни-Польові. Строк дії договору 7 років, право оренди виникає з моменту підписання цього договору, орендна плата 90000,01 грн. При цьому відповідно до п. 35 договору перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи - орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору. 11.06.2024 державним реєстратором Тиврівської селищної ради зареєстроване речове право (право оренди земельної ділянки) на земельну ділянку кадастровий номер\~0524585300:01:002:0102,\~площею 4,6281\~га, за ТОВ "ВІНСАЙТ" (орендар) на підставі договору оренди землі від 08.04.2024, строк дії якого 7 років з 08.04.2024 по 08.04.2031, запис №55407506, що стверджується витягом з Державного реєстру речових прав від 14.06.2024 № 382878284 (а.с. 30). 09.10.2024 право власності\~на земельну ділянку з кадастровим номером 0524585300:01:002:0102 площею 4,6281 га, зареєстровано за позивачем [PERSON] ,\~що підтверджується\~витягом з\~Державного реєстру\~речових прав\~від 14.10.2024\~№399057706\~(а.с.\~9).\~Реєстрацію права\~власності проведено\~на підставі\~рішення Тиврівського районного суду Вінницької області\~від 20.08.2024\~у справі\~№ 145/559/24, яким визнано право власності позивача на спірну земельну ділянку. 18.11.2024 позивач [PERSON] звернувся до відповідачів із заявою про розірвання договору оренди (а.с. 8) земельної ділянки, яка належить йому на праві приватної власності. ТОВ "ВІНСАЙТ" направило позивачу відповідь від 20.11.2024 №2011/24 про відмову в розірванні договору оренди земельної ділянки, посилаючись на п. 6 ст. 32 ЗУ "Про оренду землі", згідно з якою перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (у тому числі в порядку спадкування), реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або припинення договору, якщо інше не передбаченого договором оренди землі. Також відповідно до рішень Тиврівського районного суду Вінницької області та Вінницького апеляційного суду, які долучено до позовної заяви та на які посилалися сторони, судом з`ясовані такі факти. Так,\~рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 27.07.2023\~у справі\~№ 145/296/22 (за\~яким проведено\~державну реєстрацію\~права власності\~на спірну\~ділянку за\~відповідачем -\~Тиврівською селищною\~радою) заяву прокурора, який діяв в інтересах держави в особі Тиврівської селищної ради про визнання спадщини відумерлою та передачу її у власність територіальної громади було задоволено, визнано відумерлою\~спадщину,\~що відкрилася\~після смерті\~ [PERSON] ,\~померлої [INFO] \~в смт. Тиврів -\~земельну ділянку\~з кадастровим номером\~0524585300:01:002:0102, яка розташована на території колишньої Рахно-Полівської сільської ради Вінницького (колишнього Тиврівського) району, площею 4,6281 га, та передано її у комунальну власність (а.с. 25-26). Рішення вступило в законну силу 31.08.2023. У цьому рішенні судом було встановлено, що [PERSON] належала на праві приватної власності вказана земельна ділянка відповідно до списку осіб, що мають право приватної власності на земельну частку (пай) згідно з виданими сертифікатами по ПСП «Україна» с. Рахни-Польові Рахно-Полівської сільської ради Тиврівського району Вінницької області. Також суд посилався на інформаційну довідку зі Спадкового реєстру № 68506740 від 11.02.2022 про те, що спадкоємці після смерті [PERSON] відсутні. Указане судове рішення було скасоване постановою Вінницького апеляційного суду від 13.06.2024 за апеляційною скаргою позивача [PERSON] , заяву про визнання спадщини відумерлою та передачу земельної ділянки у власність Тиврівської селищної ради залишено без розгляду. Вінницьким апеляційним судом під час розгляду цієї справи було встановлено, що: - [PERSON] у 2001 році складено заповіт, за яким вона заповіла усе своє майно позивачу [PERSON] та [PERSON] ; - рішенням Тиврівського районного суду від 25.07.2022 позов [PERSON] до Тиврівської селищної ради задоволено, надано [PERSON] додатковий строк тривалістю три місяці для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] , померлої [INFO] в смт. Тиврів Вінницької області; - 29.08.2022 приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Смоляк Л. М. заведена спадкова справа до майна померлої [PERSON] ; - рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 28.09.2022 встановлено факт, що позивач [PERSON] постійно проживав разом зі спадкодавцем [PERSON] , який помер у м. Гнівань Тиврівського району Вінницької області [INFO] , на час відкриття спадщини однією сім`єю по [ADDRESS] ; - рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 24.01.2023 встановлено факт, що [PERSON] , брат позивача, постійно проживав однією сім`єю разом зі спадкодавцем [PERSON] , яка померла у смт Тиврів Тиврівського району Вінницької області, на час відкриття спадщини [INFO] . Окрім того, рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 20.08.2024 позов [PERSON] до Тиврівської селищної ради задоволено, за ним визнано право власності на спірну земельну ділянку кадастровий № 0524585300:01:002:0102 площею 4,6281 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на 1/2 частки в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] та на 1/2 частки в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . Мотиви суду. Суд зазначає, що по вказаних вище цивільних справах (145/666/22 та 145/559/24), які розглядалися судом в позовному провадженні, позивачем був [PERSON] , а відповідачем - Тиврівська селищна рада Вінницького району, при цьому представники останньої не заперечували щодо задоволення позовів [PERSON] , а саме щодо надання додаткового строку на прийняття спадщини після смерті [PERSON] , а також щодо визнання права власності [PERSON] на спірну земельну ділянку 0524585300:01:002:0102 площею 4,6281 га в порядку спадкування. Крім того по вказаних цивільних справах за заявами [PERSON] (2-о/145/90/2022 та 2-о/145/37/2023) на які посилався Вінницький апеляційний суд та які розглядалися судом першої інстанції в порядку окремого провадження заінтересованою особою також була Тиврівська селищна рада, яка не заперечувала щодо встановлення юридичних фактів, а саме щодо проживання однією сім`єю на час відкриття спадщини [PERSON] та [PERSON] і [PERSON] та [PERSON] відповідно. Суд звертає увагу, що обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Водночас судом на підставі рішень суду, на які посилаються учасники справи, встановлено, що [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON] , подавши нотаріусу 29.08.2022 заяву про прийняття спадщини, в результаті чого 29.08.2022 приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Смоляк Л.М. заведена спадкова справа до майна померлої [PERSON] . Аналізуючи вказані рішення у цивільних справах, суд установив, що відповідач у справі Тиврівська селищна рада на момент реєстрації права комунальної власності 29.09.2023 на спірну земельну ділянку, яка належала [PERSON] , а також на час проведення земельних торгів та укладення договору оренди 08.04.2024 вказаної земельної ділянки з ТОВ "ВІНСАЙТ", достеменно знала, що після смерті [PERSON] є спадкоємці, які вживали заходів щодо прийняття спадщини після її смерті, в тому числі і на земельну ділянку 0524585300:01:002:0102 площею 4,6281. При цьому провадження по справі за позовом [PERSON] до Тиврівської селищної ради про визнання за ним права власності на спірну земельну ділянку відкрито судом 21.03.2024 (ухвала міститься у відкритому доступі в Єдиному реєстрі судових рішень), тобто незадовго до проведення земельних торгів і підписання договору оренди між відповідачами, при цьому позов у цій справі представник Тиврівської селищної ради також визнав. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у ст. 1219 ЦК України (ст. 1218, 1231 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою. Частиною п`ятою статті 1268 ЦК України встановлено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 396 ЦК України встановлено, що особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права відповідно до положень глави 29 ЦК України, в тому числі і на витребування цього майна від добросовісного набувача. У спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України. Якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, право розпорядження нерухомим майном виникає в нього з моменту державної реєстрації цього майна (ч. 2 ст. 1299 ЦК України). Спадкоємець, який прийняв у спадщину нерухоме майно, ще до його державної реєстрації має право витребовувати це майно від його добросовісного набувача з підстав, передбачених статтею 388 ЦК України, зокрема у разі, якщо воно вибуло з володіння спадкодавця поза волею останнього. Зазначене відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України у постанові від 23.01.2013 у справі № 6-164цс12 та у постановах Верховного Суду від 20.05.2020 у справі № 303/6974/16-ц, від 04.06.2020 у справі №760/16793/16-ц. Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1296 ЦК України). Отже, системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку. Проте відсутність реєстрації права власності відповідно до Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухому майно та їх обтяжень» не зумовлює позбавлення особи прав користування та володіння належним їй на праві власності майном. Такий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 20.05.2020 у справі №303/6974/16 (провадження №61-39511св18). Отже, [PERSON] , звернувшись 29.08.2022 до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини став власником спадкового майна - спірної земельної ділянки. Відповідно до частини четвертої статті 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Орендодавцями земельних ділянок є громадяни та юридичні особи, у власності яких перебувають земельні ділянки, або уповноважені ними особи (ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про оренду землі»). Право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права (частина перша статті 761 ЦК України). За загальним правилом саме власник тієї або іншої речі, реалізовуючи право власності, укладає договір найму. Він може це здійснювати безпосередньо або ж за допомогою представника. Проте, не виключається укладення договору найму й особою, якій належать майнові права на предмет найму. Для визначення того, хто може бути орендодавцем в договорі оренди земельної ділянки, не виключається застосування положень ч. 1 ст. 761 ЦК України (особа, яка має майнові права). Аналіз ч. 1 ст. 761 ЦК України свідчить, що до особи, якій належать майнові права, відноситься також спадкоємець, який прийняв спадщину у вигляді права власності на земельну ділянку, але не отримав свідоцтво про право на спадщину та не здійснив державну реєстрацію права власності на земельну ділянку. Статтею 16 ЦК України передбачено, що визнання правочину недійсним є одним з визначених законом способів захисту цивільних прав та інтересів осіб, а загальні вимоги щодо недійсності правочину встановлені статтею 215 цього Кодексу. З урахуванням приписів статті 202 ЦК України правочином є поєднання внутрішньої волі та волевиявлення сторін і воля учасників правочину полягає в їх обопільній, добровільній, усвідомленій згоді спільно досягти певної законної мети (набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки) шляхом прийняття на себе певних прав і обов`язків. Відповідно до ч. 2 ст. 203 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Частиною першою статті 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. За змістом положень статей 16, 203, 215 ЦК України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Підставою для визнання недійсним договору за частиною першою статті 215 ЦК України може бути встановлений судом дефект такого елемента правочину, як воля його учасника (учасників) - відсутність волі на укладення правочину або невідповідність волі та волевиявлення учасника (учасників) в момент вчинення правочину. Виключне право на підписання договору оренди землі належить лише власнику землі або уповноваженій ним у встановленому законом порядку особі, а підписання договору іншою, не уповноваженою власником землі особою свідчить про порушення законних прав орендодавця під час укладення та підписання договору оренди. Установивши, що право власності на спірну земельну ділянку належить позивачу [PERSON] з часу відкриття спадщини, останній поза своєю волею був позбавлений цього права на підставі скасованого рішення суду від 27.07.2023, яке було прийнято на користь Тиврівської селищної ради Вінницької області через недобросовісність дій останньої, яка і набула в подальшому право на спірну земельну ділянку, рішенням суду від 20.08.2024, яке вступило в законну силу, право власності за позивачем поновлено, тому суд дійшов висновку, що укладення оспорюваного договору оренди вказаної земельної ділянки від 08.04.2024 відповідачем - Тиврівською селищною радою порушує майнові права позивача, які підлягають судовому захисту у обраний ним спосіб, зокрема, шляхом визнання договору оренди недійсним та зобов`язання повернути земельну ділянку, що відповідає порушеному праву. Норми п. 6 ст. 32 ЗУ "Про оренду землі" на яку посилався у відзиві відповідач ТОВ "ВІНСАЙТ" у вказаних правовідносинах застосуванню не підлягають, оскільки судом установлено, що перехід права власності спірної земельної ділянки від [PERSON] до Тиврівської селищної ради відбувся поза волею позивача, через недобросовісність дій останньої, яка є відповідачем у справі. Натомість приписи цієї норми поширюються на випадки, коли право власності переходить на законних підставах. Згідно з правовою позицією, викладеною у постановах Верховного Суду від 03.08.2022 у справі №645/3067/19, від 17.08.2022 у справі №450/441/19, від 22.08.2022 у справі №597/977/21, належними способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є саме скасування рішення державного реєстратора щодо державної реєстрації прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав. Також відповідно до постанови ВП ВС від 11.09.18, справа № 909/968/16 (провадження № 12-97гс18), рішення суду про визнання недійсним договору не є підставою для внесення запису про скасування прав на нерухоме майно без скасування відповідного рішення про державну реєстрацію прав. У разі визнання недійсним договору, що став підставою для прийняття рішення про державну реєстрацію прав, слід одночасно заявляти вимогу про скасування рішення про державну реєстрацію прав. Такі вимоги є відповідним і законним способом судового захисту в даному випадку, оскільки за чинним ЦК право власності виникає з моменту його реєстрації (пункт 97 постанови). Тому в частині скасування рішення індексний номер 7359455 від 11.06.2024 про державну реєстрацію іншого речового права - права оренди спірної земельної ділянки за відповідачем ТОВ "ВІНСАЙТ" позов також підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого позивачем судового збору у розмірі по 605,60 грн із кожного (1211,20/2).

Outcome: approved