Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-04 00:00:00

До Бабушкінського районного суду м.\~Дніпропетровська надійшов вищезазначений позов в обґрунтування доводів якого, позивач зазначила, що 06 серпня 2015 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №949. Оскільки спільне життя з відповідачем не склалося, що знайшло своє відображення у втраті почуття взаємної любові та поваги один до одного, просила суд шлюб між нею та відповідачем, розірвати. Позивач та її представник у судовому засіданні наполягали на задоволенні позовних вимог, просили строку на примирення не надавати. Відповідач у судовому засіданні не заперечував щодо розірвання шлюбу, проте переймається щодо дитини, тому просив надати строк на примирення. Представник відповідача підтримав позицію відповідача. Суд усною ухвалою відмовив у задоволенні клопотання про надання строку на примирення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне зазначити таке. Так, відповідно до свідоцтва про укладання шлюбу Серії [NUMBER] 06 серпня 2015 року Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] , уродженцем смт. Новоолексіївка, Генічеський район, Херсонська область, громадянином України та [PERSON] , [INFO] , уродженкою смт. Петропавлівки, Петропавлівського району, Дніпропетровської області, громадянкою України, актовий запис №949. Після реєстрації шлюбу прізвище позивачки « [PERSON] » Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] [INFO] народилася [PERSON] батьками якої записані [PERSON] та [PERSON] . Згідно зі ст.ст.15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Положенням ст.24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Відповідно до ч.2 ст.112\~СК\~України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Тобто, з аналізу вказаних матеріально правових норм можна дійти висновку, що розірвання шлюбу за рішенням суду можливе у разі звернення одного з подружжя з такою вимогою та з зазначенням об`єктивних причин, які унеможливлюють подальше існування шлюбу. Як роз`яснено у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 11 від 21.12.2007 року "Про практику\~застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в\~статті 16 Конвенції "Про дискримінацію жінок"\~в ч. 1 підпункту "с", «однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання». Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. З урахуванням викладеного, оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім`ї неможливе, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, при цьому суд враховує те, що позивач, яка є рівноправним партнером в шлюбі, заперечувала щодо надання будь-яких строків для примирення, про що зазначила в судовому засіданні, тому враховуючи визначену законом добровільність шлюбного союзу, позовна заява підлягає задоволенню. На підставі ст.ст. 110- 112 СК України,

Outcome: approved