Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-09 00:00:00

06.02.2025 [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що 30.04.1995 зареєструвала шлюб з відповідачем. У шлюбі в сторін народилися діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Спільне життя у подружжя не склалося через відсутність взаєморозуміння й розходження поглядів на сімейні відносини. Така ситуація призвела до того, що кожен з них живе своїм особистим життям. Вказує, що шлюбні відносини на теперішній час не підтримують, шлюб між ними існує лише формально, подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе, тому просить задовольнити поданий позов. Ухвалою судді Козівського районного суду Тернопільської області Гриновець О. Б. від 12.02.2025 прийнято вказану позовну заяву до розгляду й відкрито провадження у справі. Позивач в судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить суд такі задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, подавши заяву про визнання позову й розгляд даної справи у його відсутності. Оскільки учасники справи в судове засідання не з`явилися, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Як видно з свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого Денисівською сільської радою Козівського району Тернопільської області 30.04.1995, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 30.04.1995, актовий запис № 2 /а. с. 8/. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з ч. 1\~ст. 24 Сімейного кодексу України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із ст.\~56\~Сімейного кодексу\~України кожна особа має право припинити свої шлюбні відносини. Частиною 3 ст.\~105\~Сімейного\~кодексу\~України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач позов визнав суд дійшов висновку, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе і такі обставини суперечать інтересам учасників справи, а тому шлюб необхідно розірвати. Згідно з ч. 1 ст.\~142\~ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Судом встановлено, що позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір у сумі 1211, 20 грн згідно з квитанції від 06.02.2025. З огляду на визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, суд дійшов висновку, що позивачу необхідно повернути з державного бюджету України 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову до суду, що становить 605, 60 грн.

Outcome: approved