Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-11 00:00:00

23 січня 2025 року до Фрунзівського районного суду Одеської області з Роздільнянського районного суду Одеської області для розгляду за підсудністю надійшла цивільна справа за позовом ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Зазначена позовна заява обґрунтована тим, що 15 жовтня 2022 року між [PERSON] та ТОВ «МІЛОАН» був укладений кредитний договір № 6309216. Відповідно до умов вказаного договору кредитодавець надав позичальнику кредит в сумі 5000 грн зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів, що передбачені договором, а позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом в строк до 28 січня 2023 року. Кредитодавець належним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором, надавши позичальнику кошти, в порядку передбаченому умовами кредитного договору. [PERSON] умови кредитного договору порушені кредитні кошти та проценти за користування коштами не сплачені. 30 січня 2023 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» укладено Договір відступлення прав вимоги № 89-МЛ від 30 січня 2023 року, у відповідності до умов якого ТОВ «МІЛОАН» відступило ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» право вимоги до позичальників, в тому числі за кредитним договором № 6309216 від 15 жовтня 2022 року. Отже, ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» наділене правом грошової вимоги до відповідача. Загальний розмір заборгованості за кредитним договором № 6309216 від 15 жовтня 2022 року, яка підлягає стягненню з відповідача відповідно до розрахунку заборгованості становить 20125 грн, з яких: 5000 грн прострочена заборгованість за сумою кредиту; 14625 грн прострочена заборгованість за сумою відсотків; 500 грн прострочена заборгованість за комісією. Отже, з урахуванням викладеного позивач простить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 6309216 від 15 жовтня 2022 року у сумі 20125 гривень. Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 19 грудня 2024 року цивільну справу за позовом ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором передано за територіальною підсудністю до Фрунзівського районного суду Одеської області. Вказана ухвала набрала законної сили 06 січня 2025 року (а.с. 38). Ухвалою Фрунзівського\~районного суду\~Одеської області\~від 23\~січня 2025\~року відкрито\~провадження у\~справі та\~її розгляд\~відповідно до\~ч.\~5\~ст.\~279\~ЦПК України\~призначений у\~порядку спрощеного\~позовного провадження,\~з викликом\~сторін(а.с. 42). 06 лютого 2025 року від відповідача через підсистему Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» до суду надійшов відзив на позовну заяву у якому він просить відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості по відсотках за користування кредитом та комісії (а.с. 52-53). Відзив на позовну заяву мотивований таким. Вказує, що ЗУ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15 березня 2022 року № 2120-IX (набрав чинності 17 березня 2022 року) розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено пунктом 18 такого змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця, (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)». Також, пунктом 6-1 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» ЗУ «Про споживче кредитування» в редакції Закону № 2120-IX від 15 березня 2022 року передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після дня його припинення або скасування у разі прострочення споживачем виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У разі допущення такого прострочення споживач звільняється, зокрема, від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за таким договором, підлягають списанню кредитодавцем. У відповідності до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України на всій території України введено воєнний стан, який на даний час не закінчено. Крім цього, він є військовослужбовцем та учасником бойових дій. Військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти звільнені від сплати відсотків по своїх кредитних зобов`язаннях згідно з ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей». Військовослужбовці та учасники бойових дій, які мають кредитні зобов`язання перед банками, мають право на: звільнення від сплати відсотків за користування кредитом; звільнення від сплати штрафів / пені за несвоєчасну сплату платежів по кредиту. Тобто, вимога позивача про стягнення заборгованості за відсотками та комісією, на його думку, є неправомірною, оскільки відповідач звільнений від відповідальності перед кредитодавцем за прострочення виконання зобов`язань за кредитним договором на період дії в Україні воєнного стану та у зв`язку із тим, що він є військовослужбовцем. 11 лютого 2025 року від представника позивача через підсистему Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив, у якій вона просила суд позовні вимоги ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» задовольнити в повному обсязі (а.с. 56-59). У відповіді на відзив щодо кредитного договору № 6309216 від 15 жовтня 2022 року зазначає, що відсотки за користування кредитними коштами та одноразова комісія передбачена умовами договору, з якими позичальник погодився та зобов`язався неухильно їх дотримуватися. При цьому сума та розрахунок заборгованості за кредитним договором було передано позивачу від первинного кредитора ТОВ «Мілоан» згідно договору відступлення прав вимоги № 89-МЛ від 30 січня 2023 року. Після отримання права вимоги до відповідача позивачем жодних нових сум щодо стягнення заборгованості не нараховувалося. Відповідно до чинного законодавства усі дії позивача є правомірними, оскільки у своєму позові останній не має наміру стягнути з відповідача штраф, санкції чи пеню, а лише тіло кредиту, прострочену заборгованість за сумою відсотків та прострочену заборгованість за комісією. Дані вимоги є в межах чинного законодавства і не є порушенням. На час дії на території України воєнного стану законодавством України не передбачено скасування нарахування відсотків за користування кредитними коштами, а отже таке нарахування є правомірним і позичальник має сплачувати тіло кредиту та нараховані відсотки. Крім цього, відповідач наголошує на тому, що оскільки він є військовослужбовцем та учасником бойових дій це є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог в частині нарахованих відсотків по кредиту та комісії (на підставі ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей»). Однак, відповідачем не підтверджено належними доказами проходження військової служби у ЗСУ та участь в бойових діях. Відповідно Анкети-заяви на кредит № 6309216 від 14 жовтня 2022 року, станом на дату її складання відповідач працював найманим працівником у СБ «Карабинер», (охорона порядку, суди, прокуратура). Станом на дату подачі відповіді на відзив, а також позовної заяви позивач не має жодних належних доказів щодо проходження військової служби відповідачем. Також, відповідач додає фото-скріншот з посвідченням ветерана [NUMBER] , а також QR-код, який, як зазначено на фото, діє лише 2 хвилини 48 секунд, а отже перевірити його дійсність не можливо. Ухвалою Фрунзівського районного суду Одеської області від 27 лютого 2025 року на підставі ч. 7 ст. 81 ЦПК України витребувано від відповідача докази (інформацію) щодо проходження ним військової служби за призовом під час мобілізації у проміжок часу з 15 жовтня 2022 року по 28 січня 2023 року (а.с. 62-63). 10 березня 2025 року на виконання вимог ухвали від 27 лютого 2025 року відповідачем надано до суду належним чином завірену копію посвідчення ветерана [NUMBER] від 08 липня 2024 року (а.с. 73-74). Однак, доказів щодо проходження ним військової служби у проміжок часу з 15 жовтня 2022 року по 28 січня 2023 року надано не було. У судове засідання представник позивача не з`явився, про час, дату і місце судового розгляду повідомлявся належним чином (а.с. 68). Водночас, надала до суду заяву, у якій просила розгляд справи провести за відсутності представника ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал». Позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с. 71). Відповідач в судове засідання, не з`явився, хоча про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, в порядку визначеному ст.ст. 128-131 ЦПК України, шляхом направлення поштовим зв`язком судової повістки за адресою реєстрації місця проживання (а.с. 67, 70). Про причини неявки суд не повідомив. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, відзив на позовну заяву, відповідь на відзив, проаналізувавши надані докази щодо обґрунтованості позовних вимог, суд дійшов до такого висновку. Так, судом встановлено та не заперечувалось відповідачем, що 15 жовтня 2022 року між ним та ТОВ «МІЛОАН» був укладений договір про споживчий кредит № 6309216 (далі Договір) (а.с. 7-12). Укладаючи кредитний договір відповідач та ТОВ «МІЛОАН» вчинили дії визначені ст. 11 та ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідач підписав кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором (а.с. 14). Відповідно до пункту 1.2. Договору сума (загальний розмір) кредиту становить 5000 гривень. Згідно із пунктом 1.3. Договору кредит надається загальним строком на 105 днів з 15 жовтня 2022 року (дата надання кредиту) і складається з пільгового та поточного періодів. Пільговий період складає 15 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 30 жовтня 2022 року (рекомендована дата платежу). Поточний період складає 90 днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 28 січня 2023 року (дата остаточного погашення заборгованості). Відповідно до п. 1.4. Договору позичальник має повернути кредит, сплатити комісії за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу 30 жовтня 2022 року (день завершення пільгового періоду), але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 28 січня 2023 року (останнього дня строку кредитування). Згідно із підпунктом 1.5.1. пункту 1.5. Договору комісія за надання кредиту: 500 грн, яка нараховується за ставкою 10.00 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту. Відповідно до підпунктів 1.5.2., 1.5.3. пункту 1.5. Договору проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду: 1125.00 грн, які нараховуються за ставкою 1.50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду. Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду: 13500.00 грн, які нараховуються за стандартною процентною ставкою 3.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом поточного періоду. Кредитні кошти надаються Позичальнику безготівково на рахунок з виростання карти [NUMBER] *74 (п. 2.1. Договору). На підтвердження факту отримання [PERSON] кредитних коштів, позивачем надано копію платіжного доручення 84817640 від 15 жовтня 2022 року про перерахування від платника ТОВ «МІЛОАН» отримувачу [PERSON] на його рахунок [NUMBER] , через АТ БК «Приватбанк» кредитних коштів у сумі 5000 гривень (зв.а.с. 15). Відповідно до копії Графіку платежів за договором про споживчий кредит 6309216 від 15 жовтня 2022 року та копії Паспорта споживчого кредиту № 6309216, які є Додатками 1 та 2 до підписаного [PERSON] договору про споживчий кредит № 6309216 від 15 жовтня 2022 року вбачається, що [PERSON] визначені наступні умови кредитування: тип кредиту кредит, сума кредиту 5000 грн, строк кредитування 105 днів, пільговий період 15 днів, поточний період 90 днів, комісія за надання кредиту 500 грн, яка нараховується у сумі 10.00 відсотків від суми кредиту одноразово. Загальні витрати за пільговий період складають 1625 грн, загальні витрати за кредитом (за весь строк кредитування складають 15125 грн. Орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за пільговий період (у т.ч. тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі): 6625 гривень. Орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк кредитування (у т.ч. тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі): 20125 гривень (зв.а.с. 12, а.с. 13). 30 січня 202023 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» укладено Договір відступлення прав вимоги № 89-МЛ (зв.а.с. 17 - а.с. 21). За цим договором Кредитор передає (відступає) Новому Кредиторові за плату, а Новий Кредитор приймає належні Кредиторові права грошової вимоги (Права Вимоги) до Боржників за кредитними договорами вказаними у Реєстрі Боржників, укладеними між Кредитором і Боржниками (Портфель Заборгованості) (пункт 1.1. Договору відступлення). Права Вимоги переходять до Нового Кредитора у день здійснення фінансування (оплати) на користь Кредитора у повному обсязі суми вказаній у даному Договорі, після чого Новий Кредитор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно їх заборгованості. Оформлення відступлення Права Вимоги здійснюється шляхом підписання Акту приймання передачі Реєстру Боржників (Додаток № 2) відповідно до Договору (пункт 6.2.3 Договору відступлення). Акт прийому-передачі Реєстру Боржників від 30 січня 2023 року до Договору відступлення прав вимоги № 89-МЛ від 30 січня 2023 року було підписано сторонами та скріплений їх печатками 30 січня 2023 року (а.с. 22). На підтвердження повної оплати прав вимоги за договором Договір відступлення від 30 січня 2023 року позивачем було надане суду платіжне доручення від 30 січня 2023 року № 69902 (зв.а.с. 22). Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимог № 89-МЛ від 30 січня 2023 року ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло право грошової вимоги до відповідача за договором про споживчий кредит № 6309216 від 15 жовтня 2022 року в сумі 20125 грн, з яких: 5000 грн прострочена заборгованість за сумою кредиту; 14625 грн прострочена заборгованість за сумою відсотків; 500 грн прострочена заборгованість за комісією (а.с. 23). Отже, судом встановлено, що ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» наділене правом грошової вимоги до відповідача. Доказів погашення заборгованості за кредитним договором відповідачем суду не надано. Підставами позовних вимог ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» є неналежне виконання [PERSON] умов договору про споживчий кредит № 6309216 від 15 жовтня 2022 року, який останній підписав шляхом використання електронного підпису (одноразовим ідентифікатором). Підписавши договір про споживчий кредит № 6309216 від 15 жовтня 2022 року [PERSON] підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту та засвідчив у встановленій законом формі свою обізнаність з усіма умовами кредитування, зокрема, погодився і з обумовленою у п. 1.5 договору орієнтованою загальною вартістю кредиту на дату укладення договору (за весь строк кредитування) у сумі 20125 грн, що включає в себе: суму кредиту та проценти за користування кредитом та одноразову комісію. Тобто, умовами укладеного договору про споживчий кредит № 6309216 від 15 жовтня 2022 року погоджено та встановлено сплату позичальником процентів за користування кредитом, комісії, погашення заборгованості, та передбачено право позичальника вимагати від клієнта сплати сукупної вартості кредиту. Щодо посилання відповідача на ЗУ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15 березня 2022 року № 2120-IX (набрав чинності 17 березня 2022 року) та пункт 6-1 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» ЗУ «Про споживче кредитування» в редакції Закону № 2120-IX від 15 березня 2022 року, згідно яких передбачено звільняння споживача від відповідальності перед кредитодавцем за прострочення виконання зобов`язання (сплати відсотків) за договором про споживчий кредит у разі прострочення у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк з дня його припинення або скасування суд зазначає таке. Так, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено пунктом 18 такого змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця, (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)». Пунктом 6-1 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» ЗУ «Про споживче кредитування» в редакції Закону № 2120-IX від 15 березня 2022 року передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після дня його припинення або скасування у разі прострочення споживачем виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У разі допущення такого прострочення споживач звільняється, зокрема, від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за таким договором, підлягають списанню кредитодавцем. Суд вважає, що твердження позивача щодо звільнення його від сплати відсотків за користування кредитом є помилковими, оскільки зазначеним вище положеннями Закону передбачається звільнення споживача від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення, а саме: від обов`язків сплачувати кредитодавцю неустойку (штраф, пеню) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Однак позивачем не здійснювалося нарахування будь-яких штрафних санкції за порушення умов договору та не ставилося питання про стягнення неустойки, а заявляються вимоги про стягнення заборгованості по тілу кредиту, нарахованими відсотками та комісією у передбаченому договором розмірі. Помилковим є ототожнення відповідачем того, що проценти за користування кредитом (правове регулювання ст.ст. 1048, 1056-1 ЦК України), згідно пунктів 1.5.2, 1.5.3 Договору, що нараховуються протягом строку дії договору (розділ 1 Договору), є неустойкою (пенею) за невиконання боржником зобов`язань за договором. В свою чергу одноразова комісія у розмірі 500 грн була нарахована за ставкою 10.00 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту (п. 1.5.1), що було обумовлено умовами договору, із якими погодився відповідач підписавши його. У розділі 4 договору про споживчий кредит № 6309216 від 15 жовтня 2022 року передбачена відповідальність позичальника за неналежне виконання кредитного договору, однак кредитодавцем та позивачем не нараховано відповідачу жодних процентів, пені, штрафу або інших платежів, що визначені в п. 5 ч. З ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів та ст. 625 ЦК України за неналежне виконання умов кредитного договору, що вбачається з розрахунку заборгованості, наданого позивачем (а.с. 16). Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем вбачається, що ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» не здійснювалося будь-яких нарахувань (штраф, пеня) за порушення умов договору, а відтак відсутні порушення норм закону, що визначені в п. 5 ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів». Згідно наданого розрахунку заборгованості, ТОВ «МІЛОАН» здійснило лише нарахування по одноразовій комісії (згідно п. 1.5.1. Договору), по процентам (згідно пунктів 1.5.2, 1.5.2. Договору) за користування кредитом в строк договору (згідно п. 1.3 Договору), що погоджений між сторонами. Крім цього, посилання відповідача на положення ч. 15 ст. 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» щодо звільнення його від сплати процентів за кредитним договором є безпідставними, оскільки суду не надано доказів на підтвердження проходження позичальником військової служби за призовом під час мобілізації на момент укладення кредитного договору та у період виникнення заборгованості за процентами. Згідно умов договору заборгованість за відсотками нараховувалась відповідачу в межах дії договору, а саме з 15 жовтня 2022 року (дата укладення договору) по 28 січня 2023 року (дата закінчення строку договору, дата останнього дня строку кредитування). В свою чергу надана [PERSON] копія посвідчення ветерана [NUMBER] від 08 липня 2024 року, лише підтверджує наявний у нього статус учасника бойових дій, який він отримав більш ніж через півтора роки після закінчення строку договору (а.с. 74). Крім цього, відповідно Анкети-заяви на кредит № 6309216 від 14 жовтня 2022 року, станом на дату її складання відповідач працював найманим працівником у СБ «Карабинер», (охорона порядку, суди, прокуратура) (зв.а.с. 14- а.с. 15). Також, судом вживалися заходи, шляхом постановлення ухвали про витребування доказі від 27 лютого 2025 року, щодо отримання від відповідача інформації про проходження ним військової служби за призовом під час мобілізації у проміжок часу з 15 жовтня 2022 року по 28 січня 2023 року (а.с. 63-64). Однак, на виконання вказаної ухвали відповідачем надано суду лише належним чином завірену копію посвідчення ветерана [NUMBER] від 08 липня 2024 року, яка раніше ним вже додавалася разом із відзивом на позовну заяву. За таких обставин у суду відсутні докази, а відтак підстави застосування заявлених відповідачем пільг, передбачених вище законом. Крім того, процедура звільнення від сплати відсотків передбачає звернення позичальника до фінансової установи з відповідною заявою та її розгляд, чого у даній справі між сторонами не відбулось. За таких обставин суд вважає, що вимоги позивача ґрунтуються на законі. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір ). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Норми ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Станом на день подачі позовної заяви та розгляду справи в суді відповідачем умови договору не виконуються, кошти, відсотки та комісія за його користування не повертаються. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи. Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Згідно ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав, а також право вимоги, яке виникне в майбутньому. Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Відповідно до ст. 1080 ЦК України, договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. Згідно ст. 1084 ЦК України, якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги. Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно із ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідач, не сплативши у вказаний в договорі строк кошти, порушив вимоги ст. 530 ЦК України відповідно до якої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), тобто згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Отже, [PERSON] має перед ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за Договором про споживчий кредит № 6309216 від 15 жовтня 2022 року в сумі 20125 грн, з яких: 5000 грн прострочена заборгованість за сумою кредиту; 14625 грн прострочена заборгованість за сумою відсотків; 500 грн прострочена заборгованість за комісією. Розрахунок загальної суми заборгованості [PERSON] за Договором про споживчий кредит № 6309216 від 15 жовтня 2022 року наданий суду і відповідають вимогам закону (а.с. 16). З огляду на викладене позов підлягає задоволенню. Щодо стягнення із відповідача на користь позивача судового збору суд зазначає наступне. Так, із копії посвідчення ветерана [NUMBER] від 08 липня 2024 року вбачається, що [PERSON] має статус учасника бойових дій. Згідно із п. 13 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав. З цього приводу варто вказати, що зазначена норма має відсильний характер і не містить вичерпного переліку справ, в яких учасники бойових дій та прирівняні до них особи звільняються від сплати судового збору. Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей, встановлені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». У статті 22 цього ж Закону передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акта, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань. Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначені у статті 12 цього Закону. Отже, вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до нього особи), для правильного застосування норм пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» необхідно ураховувати предмет та підстави позову; перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень статей 12, 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Аналогічна правова позиція щодо застосування та тлумачення пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року у справі № 9901/311/19 (провадження № 11-795заі19) та від 12 лютого 2020 року у справі №545/1149/17 (провадження № 14-730цс19), а також у постановах Верховного Суду від 21 квітня 2021 року у справі № 240/8644/20, від 16 лютого 2022 року у справі № 560/4971/21, від 26 травня 2022 року у справі № 640/14577/20, від 08 березня 2023 року у справі № 701/589/22, від 20 липня 2023 року у справі № 160/20070/21 та багатьох інших. Отже, суд дійшов висновку, що хоча вказана норма не містить вичерпного переліку порушених прав, однак порушені права нерозривно пов`язані саме із статусом учасника бойових дій, який, як і права такої особи, визначається спеціальним законом, а не усіх прав людини і громадянина, які в свою чергу встановлені Конституцією України та іншими законами. Ураховуючи предмет спору в цій цивільній справі судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою судовий збір сплачується у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3028 грн) і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1059800 грн). Згідно із ч. 3 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору. Відповідно до платіжної інструкції N 6605 від 21 жовтня 2024 року вбачається, що ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», у відповідності до вказаних положень закону сплачено судовий збір за подання позовної заяви в електронній формі з використанням підсистеми Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» у розмірі 2422 гривень 40 копійок (а.с. 29). Отож, з урахуванням задоволення позову, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України та ч. 3 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», з відповідача на користь позивача також потрібно стягнути судовий збір в розмірі 2422 гривень 40 копійок. На підставі викладеного та

Outcome: approved