Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-03 00:00:00

Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій позивач просить стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором у розмірі 31426,94 грн., судовий збір у розмірі 3028 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9200,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 06.09.2016 року [PERSON] та ТОВ «Фінансова компанія «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» уклали кредитний договір № 2311338555, за умовами якого кредитодавець надав позичальнику кредит на споживчі потреби з річною відсотковою ставкою за кредитом 11.99%. Загальний розмір кредиту 10 472,47 грн. На виконання своїх зобов?язань за Кредитним договором, ТОВ «ФК «ФР» було видано кредит Відповідачу, що підтверджується випискою по рахунку. В свою чергу позичальник не виконав умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів внаслідок чого виникла заборгованість. Згідно детального розрахунку заборгованості загальний розмір заборгованості становить 31426,94 грн. 26.06.2019 року між ТОВ «ФК «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір відступлення прав вимоги № 20190626, за умовами якого права вимоги за кредитним договором № 2311338555 від 06.09.2016 року до відповідача перейшло до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів». 29.05.2024 року між ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» було укладено договір факторингу № 29/05/2024 від 29.05.2024 року, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідача. Таким чином, ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» набуло статусу кредитора за кредитним договором №2311338555 від 06.09.2016 року. Зважаючи на вищевикладене, представник позивача просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 31426,94 грн., сплачений судовий збір та витрати на правову допомогу. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.12.2024 року цивільна справа розподілена та надійшла в провадження головуючого судді Чирського Г.М. Ухвалою суду від 23.12.2024 року прийнято справу до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у з викликом сторін. Відповідачу роз`яснено право на подачу відзива відповідно до вимог ст. 178 ЦПК України. Сторони у судове засідання не з`явились. Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, до суду надійшла заява представника позивача, у якій останній просив проводити розгляд справи без участі представника ТОВ «ФК «Еліт Фінанс», позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просив їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи за місцем реєстрації, а також шляхом розміщення оголошення на веб порталі «Судова влада», у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзиву (заперечень) на позовну заяву, клопотань до суду не подав. Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ч. 4 ст.223, ч. 2 ст.247, ч. 1 ст.280\~ЦПК\~України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін (їх представників) та без фіксування процесу технічними засобами. Дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного висновку. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права на належне виконання умов кредитного договору, внаслідок чого банк позивається про його відновлення шляхом стягнення з боржника заборгованості за кредитним договором. Згідно до вимог ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. З наявних письмових матеріалів вбачається, що 06.09.2016 року [PERSON] та ТОВ «Фінансова компанія «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» уклали кредитний договір № 2311338555, шляхом підписання Заяви № 2311338555 від 06.09.2016 на отримання кредиту від ТОВ «ФК «ЦРФ», за умовами якого кредитодавець надав позичальнику кредит на споживчі потреби з річною відсотковою ставкою за кредитом 11.99%, строком на 30 місяців. Загальний розмір кредиту 10 472,47 грн. На виконання своїх зобов?язань за Кредитним договором, ТОВ «ФК «ФР» було видано кредит Відповідачу, що підтверджується випискою по рахунку. Підписанням Заяви № 2311338555 від 06.09.2016 на отримання кредиту від ТОВ «ФК «ЦРФ», позичальник [PERSON] погодився з тим, що ця заява разом з умовами отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦРФ» становлять кредитний договір між ТОВ «ФК «ЦРФ» та позичальником; умови кредитного договору, зокрема, умови про сукупну вартість кредиту, йому роз`яснені та зрозумілі; ознайомився з кредитним договором до його укладення і згоден з усіма його умовами. Також позичальник підтвердив, що отримав примірник договору. На виконання своїх зобов?язань за Кредитним договором, ТОВ «ФК «ФР» було видано кредит Відповідачу, що підтверджується випискою по рахунку. З виписки по рахунку за кредитною карткою [PERSON] вбачається, що станом на 26.06.2019 року всього внесено коштів по кредиту 2817,90 грн. Згідно письмових матеріалів судом встановлено, що 26.06.2019 року між ТОВ «ФК «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір відступлення прав вимоги № 20190626, за умовами якого права вимоги за кредитним договором № 2311338555 від 06.09.2016 року до відповідача перейшло до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів». Відповідно до виписки з Додатку № 1 до договору відступлення прав вимоги № 20190626 від 26.06.2019, клієнт передав фактору в тому числі право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 2311338555 від 06.09.2016 року на загальну суму 27\~564,55 грн., з яких: залишок по тілу кредиту у розмірі 10\~171,31 грн.; залишок по відсотках 2201,96 грн.; залишок по комісіям 9956,04 грн.; залишок по заборгованості за штрафними санкціями 5236,24 грн. 29.05.2024 року між ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» було укладено договір факторингу № 29/05/2024 від 29.05.2024 року, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідача. Таким чином, ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» набуло статусу кредитора за кредитним договором №2311338555 від 06.09.2016 року. На підтвердження відступлення права вимоги позивачем надано суду Акт приймання-передачі Реєстру заборгованостей від 29.05.2024 року до Договору Факторингу 29/05/2024 від 29.05.2024 року, платіжну інструкцію № 2687 від 30.05.2024 року на підтвердження оплати ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» на рахунок ТОВ «ФК «ЄАПБ» за умовами договору факторингу, а також виписку з Додатку до договору факторингу (реєстр боржників). Відповідно до витягу з Додатку до договору факторингу № 29/05/2024 від 29.05.2024, клієнт передав фактору в тому числі право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №2311338555 від 06.09.2016 року на загальну суму 27565,55 грн., з яких: залишок по тілу кредиту у розмірі 10\~171,31 грн.; залишок по відсотках 2201,96 грн.; залишок по комісіям 9956,04 грн.; залишок по заборгованості за штрафними санкціями 5236,24 грн. Відповідно до частини першої\~статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених\~статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі\~статтею 514цього Кодексу\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~ст.1082 ЦК України, передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Згідно Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. ... неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Відповідно до ст.ст.\~1077,\~1078 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). При умові, що Відповідач з будь-яких підстав не отримав вищезазначене повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким Відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті існуючої заборгованості на рахунки Первісного кредитора, які вказані в Договорі позики, і таке виконання було б належним відповідно до вимог\~ст.516 ЦК України. Таким чином, наявними у матеріалах справи доказами підтверджується факт переходу права грошової вимоги від первісного кредитора ТОВ «Фінансова компанія «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», та від ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» до ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» за кредитним договором № 2311338555 від 06.09.2016, укладеним між ТОВ «Фінансова компанія «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» та [PERSON] . Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Верховний Суд у постанові від 07 червня 2023 року у справі № 234/3840/15-ц (провадження № 61-3014св22) зазначив, що встановивши факт існування між сторонами кредитних зобов`язань, суди попередніх інстанцій не врахували, що заборгованість визначається умовами кредитного договору та вимогами закону, а суд у будь-якому разі має стягнути ту суму, яка була доведена і щодо якої у суду немає сумніву, оскільки за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Звертаючись до суду з позовом позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 31\~426,94 грн. Проте згідно з письмовим розрахунком заборгованості за кредитом, долученим до позову, загальна сума заборгованості відповідача станом на 26.06.2019 року становить 27\~565,55 грн. Тому суд, розглядаючи позовні вимоги позивача, виходить саме із суми заборгованості, яка вказана у розрахунку. На підтвердження розміру заборгованості за кредитним договором позивачем надано характеристику права вимоги, переданих фактору клієнтом за договором та боржників за основними договорами та розрахунок заборгованості за кредитним договором, відповідно до яких станом на 26.06.2019 року позичальник мав заборгованість у розмірі 27\~565,55 грн. При цьому суд враховує, що стороною відповідача не спростовано факт отримання кредитних коштів, а також не подано доказів, які підтверджують повернення позичальником кредиту, та спростовують правильність наданого товариством розрахунку заборгованості За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, аналізуючи в сукупності наявні у справі докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позивачем не доведений належними та достатніми доказами розрахунок суми заборгованості [PERSON] за кредитним договором, яку позивач просить стягнути з відповідача. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд враховує наступне. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з урахуванням положень статті 141 ЦПК України з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» необхідно стягнути витрати зі сплати судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 2655,86 грн. (87,71%). Відповідно до положень ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 139 ЦПК України). Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Стосовно заявленої представником позивача вимоги про відшкодування витрат понесених на професійну правничу (правову) допомогу у розмірі 9200 грн. суд виходить з такого. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Такої правової позиції щодо застосування норм права дотримується Верховний Суд у постанові від 23 січня 2019 року по справі № 552/2145/16-ц. При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Подібні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних із оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) та додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19). Суд установив, що ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» в особі директора Наваренка В.Г. 03 липня 2024 року уклав з адвокатом Литвиненко О.І. договір про надання правничої допомоги №03-07/24. Відповідно до акту №1 приймання-передачі наданих послуг від 15.07.2024 року про надання юридичних послуг, адвокат Литвиненко О.І. надала клієнтові ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» послуги: надання первинної консультації замовнику у справі, правовий аналіз наявних документів у замовника, правової ситуації із застосуванням відповідного законодавства, правових висновків Верховного суду та ЄСПЛ, підготовка та подання позовної заяви. Вартість послуг 9 200 гривень. Вказана сума сплачена позивачем адвокату Литвиненко О.І., що підтверджено платіжною інструкцією №4938 від 01.10.2024 року. Тобто, позивач надав докази понесених витрат на професійну правову допомогу. Визначаючи розмір суми наданої правничої допомоги, з урахуванням виконаної адвокатом роботи, зважаючи на категорію справи, яка є малозначною за ціною позову, розгляд справи проводився за правилами спрощеного позовного провадження без участі представника позивача, а також враховуючи виконання роботи адвокатом у відповідності до детального опису робіт (наданих послуг), суд доходить висновку, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн., який буде достатнім, співмірним і справедливим, з огляду на категорію та складність справи. З урахуванням викладеного, позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості, підлягають задоволенню частково.

Outcome: partial