Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-09 00:00:00

03.11.2023 року до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області звернувся представник позивача адвокат Миргородський В.П. в інтересах [PERSON] із позовною заявою до відповідача про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. У позовній заяві представник позивача посилався на те, що 01 березня 2023 року [PERSON] була працевлаштована на роботу до ТОВ «Млин Синельникове» на посаду водія. Як вбачається з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування заробітна плата позивача складала 6800,00 грн. за місяць. 07 квітня 2023 року позивач [PERSON] написала на адресу роботодавця ТОВ «Млин Синельникове» письмову заяву про її звільнення з роботи за угодою сторін. В подальшому, пропрацювавши два тижні, як передбачено діючим законодавством України, позивач 19 квітня 2023 року була звільнена з роботи, що також підтверджується копією Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Однак, при звільненні трудову книжку та копію наказу про звільнення позивач не отримала і на сьогоднішній день їй трудова книжка і копія наказу про звільнення не вручені, на її неодноразові письмові звернення до відповідача з відповідною вимогою відповіді не отримала. Кількість відпрацьованих позивачем робочих днів у березні 2023 року складає 23 робочих дня, у квітні -13 робочих днів. Загальна кількість відпрацьованих робочих днів становить 36 днів. Середня заробітна плата за відпрацьований період з 01 березня 2023 року до 19 квітня 2023 року складає 11198,05 грн. (6800,00 грн. за березень + 4398,05 грн, за квітень). Шляхом ділення вказаного середнього заробітку на кількість відпрацьованих робочих днів (11198,05: 36) розмір середньоденного заробітку позивача складає 311,06 грн. Кількість робочих днів з 20 квітня 2023 року до 03 листопада 2023 року (день звернення до суду з позовом) становить 142 дні. Так, у квітні - 7 робочих днів; у травні - 23 робочих дня; у червні - 22 робочих дня; у липні - 21 робочий день; у серпні - 23 робочих дня; у вересні - 21 робочий день; у жовтні - 22 робочих дня; у листопаді - 3 дні. Загальна кількість складає 142 робочих дні. Тому позивач у позовній заяві просить стягнути на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 44170,52 грн. Ухвалою суду від 20.11.2023 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено до підготовчого засідання. 26.12.2023 року від представника відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, у якому просили відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що на підставі Наказу (розпорядження) про прийняття на роботу №12/к від 28 лютого 2023 року [PERSON] була прийнята на роботу до ТОВ «Млин Синельникове» з 01 березня 2023 року на посаду водія автотранспортних засобів, з посадовим окладом 6 800 грн. До посадових обов`язків водія автотранспортного засобу ТОВ «Млин Синельникове» входить зокрема: - керування спеціалізованими автомобільним транспортним засобом «Рено мастер», д.н. [NUMBER] за різних дорожніх та кліматичних умов з урахуванням будови, технічних можливостей і вимог правил експлуатації зазначеного транспортного засобу; - виконання вимог правил дорожнього руху, правил перевезення вантажів та людей; - контролювання правильність завантаження, розміщення та кріплення вантажів у кузові; - забезпечення належного технічного стану автотранспортного засобу «Рено мастер», д.н. [NUMBER] ; - виконання робіт зі щоденного технічного обслуговування автотранспортного засобу; - контролювання ефективності витрат паливно-мастильних матеріалів та інших експлуатаційних матеріалів; - перевірка технічного стану автотранспортного засобу «Рено мастер», д.н. [NUMBER] перед виїздом з території підприємства та після повернення на територію; - заправлення автотранспортного засобу «Рено мастер», д.н. [NUMBER] паливом та іншими експлуатаційними матеріалами; - дотримання правил безпеки під час експлуатації, ремонту та евакуації автотранспортного засобу «Рено мастер», д.н. [NUMBER] . Через тиждень після прийняття [PERSON] на роботу, автотранспортний засіб «Рено мастер», д.н. [NUMBER] вийшов з ладу, через пошкодження стартера (електромеханічний пристрій, призначений для запуску двигуна внутрішнього згоряння) та був доставлений на технічну станцію обслуговування для здійснення ремонту. Пошкодження стартера відбулось через неправильний запуск двигуна внутрішнього згорання водієм [PERSON] . Разом з тим, ідучи на зустріч та розуміючи складну фінансову ситуацію робітників, керівництво ТОВ «Млин Синельникове» здійснило ремонт за власні кошти, не зважаючи на те, що пошкодження відбулось з вини водія [PERSON] . Протягом березня 2023 року керівники підприємства ТОВ «Млин Синельникове» перебували в м. Чернівці, де відкривали склад для оптової торгівлі продукцією власного виробництва. 03 квітня 2023 року керівники ТОВ «Млин Синельникове» повернулись до м. Синельникове на територію підприємства, де під час огляду виявили відсутність автотранспортного засобу «Рено мастер», д.н. [NUMBER] . З приводу відсутності автотранспортного засобу «Рено мастер», д.н. [NUMBER] на території підприємства ТОВ «Млин Синельникове» водій [PERSON] пояснила, що зазначений транспортний засіб в черговий раз перебуває на станції технічного обслуговування, де здійснюється черговий ремонт ходової частини автомобіля, проте 05 квітня 2023 року ремонт має бути закінчено після чого автомобіль буде доставлено на територію підприємства. Однак, 05 квітня 2023 року автотранспортний засіб «Рено мастер», д.н. [NUMBER] на територію підприємства доставлено не було. При цьому водій [PERSON] починаючи з 05 квітня 2023 року перестала виходити на роботу не попередивши та не повідомивши про причини своєї неявки на робоче місце. 15 квітня 2023 року керівником ТОВ «Млин Синельникове» було подано до Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області заяву про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, за фактом незаконного заволодіння [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] транспортним засобом, вчиненого за попередньою змовою групою осіб. Зазначена заява була зареєстрована в ЖЕО №3294 від 15 квітня 2024 року. Виїздом на місце слідчої оперативної групи було встановлено місцезнаходження автотранспортного засобу «Рено мастер», д.н. [NUMBER] , після чого даний автотранспортний засіб було доставлено на територію підприємства ТОВ «Млин Синельникове». Позивачка в позовні заяві стверджує, що 07 квітня 2023 року написала на адресу підприємства заяву про звільнення за угодою сторін після чого, пропрацювавши два тижні, як то передбачено чинним законодавством України 19 квітня 2023 року, була звільнена з роботи. Однак, зазначене твердження не відповідає дійсності та спростовується наступним. Так, згідно табелю використання робочого часу ТОВ «Млин Синельникове» від 30 квітня 2024 року, у звітному періоду із 01 квітня 2023 року по 30 квітня 2023 року, вбачається, що [PERSON] в квітні 2023 року була присутня на робочому місці лише 03 та 04 квітня 2023 року. Починаючи з 05 квітня 2024 року [PERSON] жодного разу не з`явилась до ТОВ «Млин Синельникове». 07 квітня 2023 року через співробітника підприємства [PERSON] передала заяву про звільнення з займаної посади за згодою сторін. Відповідачем вживались неодноразові заходи за для того щоб зв`язатись з [PERSON] та вирішити питання щодо її належного звільнення, але всі спроби виявились марними. Відповідно до наказу про припинення трудового договору (контракту) № 6 від 17 квітня 2023 року [PERSON] , водія автотранспортного засобу ТОВ «Млин Синельникове» звільнено з роботи за заявою працівника на підставі ст. 38 КЗпП України 17 квітня 2023 року. При цьому сама [PERSON] жодного разу не зверталась до підприємства ТОВ «Млин Синельникове» ані в письмовій формі ані в будь-якій іншій із заявою про видачу копії наказу про звільнення та видачі трудової книжки. [PERSON] дійсно не була ознайомлена з наказом про звільнення та не отримала трудову книжку, проте це відбулось не з вини відповідача, як стверджує позивач, а через те, що [PERSON] жодного разу не з`явилась до підприємства відтак відповідач був позбавлений можливості виконати вимоги чинного законодавства, ознайомити останню з наказом про звільнення та видати трудову книжку. [PERSON] працювала на посаді водія автотранспортного засобу ТОВ «Млин Синельникове» з 01 березня 2023 року та була звільнена за її заявою від 07 квітня 2023 року. Причинами того, що працівник не виконувала свої трудові обов`язки і не отримувала заробітну плату, є заява працівника про звільнення за згодою сторін, а не винні дії (бездіяльність) роботодавця. Разом з тим, представник звертає увагу суду, що [PERSON] була прийнята на роботу 01 березня 2023 року, а починаючи з 05 квітня 2023 року перестала з`являтись на своє робоче місце без поважних причин та не повідомивши про причини своєї неявки. Відповідно до наказу про припинення трудового договору (контракту) № 6 від 17 квітня 2023 року [PERSON] була звільнена із займаної посади на підставі її заяви від 07 квітня 2023 року. Тобто загальна кількість фактично відпрацьованих днів, що [PERSON] працювала на ТОВ «Млин Синельникове» складає 25 робочих днів, між тим кількість відпрацьованих днів згідно відомостей з Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування складає 33 дні. Але в будь-якому випадку, з огляду на загальну кількість відпрацьованих позивачем у ТОВ «Млин Синельникове» днів, застосувати Порядок обчислення середньої заробітної плати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 не вдається можливим. Відтак, відповідач вважає, що вимоги [PERSON] про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу не обґрунтовані та не підлягають задоволенню. Ухвалою суду від 06.09.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У сьогоднішнє судове засідання позивач та представник позивача не з`явилися, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують повністю та просять їх задовольнити. Представник відповідача до судового засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Відповідно до\~ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог, враховуючи наступне. Судом встановлено, що позивач [PERSON] відповідно до наказу (розпорядження) №12/К від 28.02.2023 року була прийнята з 01.03.2023 року на посаду водія автотранспортних засобів до Товариства з обмеженою відповідальністю «Млин Синельникове» із встановленим окладом (тарифною ставкою) 6800,00 грн. (а.с.49), про що було зроблено відповідний запис від 01.03.2023 року у трудовій книжці серії [NUMBER] (а.с.54-59). 07.04.2023 року [PERSON] написала заяву на ім`я директора ТОВ «Млин Синельникове» про її звільнення за згодою сторін (а.с.47). Наказом (розпорядженням) від 17.04.2023 №6 позивача звільнено з посади у ТОВ «Млин Синельникове» з 17.04.2023 року на підставі ст. 38 КЗпП України. Підпис працівника про ознайомлення з наказом (розпорядженням) відсутній (а.с.48). 03.11.2023 року позивач звернулася до суду з вимогою про виплату суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 20 квітня 2023 року по 03 листопада 2023 року включно у розмірі 44170,52 грн. За змістом частини першої\~статті 4 ЦПК України,\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 5 ЦПК України\~передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Частиною третьою\~статі 43 Конституції України\~передбачено право кожного на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Відповідно до частини другої\~статті 97 КЗпП України,\~форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Якщо колективний договір на підприємстві, в установі, організації не укладено, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом. У Рішенні від 15 жовтня 2013 року № 9-рп/2013 у справі № 1-18/2013 щодо тлумачення положень частини другої статті 233 КЗпП України, статей 1,12\~Закону №\~108/95-ВР Конституційний\~Суд України вказав, що під заробітною платою, що належить працівникові, або, за визначенням, використаним у частині другій статті 233 КЗпП України, належною працівнику заробітною платою необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат. Правова природа середнього заробітку за час вимушеного прогулу відрізняється від правової природи середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Середній заробіток за час вимушеного прогулу - це заробітна плата, а середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні таким не є. Заробітна плата не може сплачуватися особі, яка не перебуває в трудових відносинах з роботодавцем, який проводить виплату. При виплаті середнього заробітку за час вимушеного прогулу особа поновлюється на роботі з дня звільнення, тобто вважається такою, що весь цей час перебувала в трудових відносинах. Таким чином, середній заробіток за час вимушеного прогулу входить до структури заробітної плати, бо є заробітною платою. Згідно із ч.5 ст.235 КЗпП у разі затримки видачі копії наказу (розпорядження) про звільнення з вини роботодавця працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Середній заробіток за час вимушеного прогулу підлягає стягненню за період з 20.04.2023 року по 03.11.2023 року. Відповідно до абзацу третього пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100\~(далі - Порядок) середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи. Згідно з пунктом 5 розділу IV Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна заробітна плата працівника, яка згідно з пунктом 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на кількість відпрацьованих робочих днів, а у випадках, передбачених чинним законодавством - календарних днів за цей період. Відповідно до абзацу другого пункту 8 Порядку після визначення середньоденної заробітної плати, як розрахункової величини для нарахування виплат працівникові здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячну кількість робочих днів у розрахунковому періоді. Позивачем надано розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 20.04.2023 року по 03.11.2023 року, відповідно до якого середній заробіток складає 44170,52 грн. (311,06 грн.*142 робочих дні). Також суд зазначає, що податки і збори із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, присудженої за рішенням суду, підлягають нарахуванню роботодавцем при виконанні відповідного судового рішення та, відповідно, відрахуванню із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу при виплаті працівнику, внаслідок чого виплачена працівнику на підставі судового рішення сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу зменшується на суму податків і зборів. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 910/4518/16 (провадження № 12-301гс18) та у постановах Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 522/13736/15 (провадження № 61-25545св18), від 10 жовтня 2019 року у справі № 369/10046/18 (провадження № 61-9664сво19), від 27 листопада 2019 року у справі № 401/1813/16-ц (провадження № 61-29744св18), від 22 березня 2023 року у справі № 136/423/22 (провадження № 61-9636св22). Таким чином, позов [PERSON] про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу підлягає задоволенню за наведених вище підстав. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved