Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-03 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач, [PERSON] ) звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі - відповідач, [PERSON] ), в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Договором позики від 15.09.2022 року в розмірі 2 520 000,00 грн. - сума основного боргу, 252 000,00 грн. - націнка, 2 419 200,00 грн. - відсотки, 60 000,00 грн. - штраф, 411 543,97 грн. - пеня, 86 903,98 грн. - інфляційні витрати, 52 732,68 грн. - три проценти річних за період прострочення грошового зобов`язання, а також судові витрати, які складаються з витрат по сплаті судового збору у розмірі 15 140,00 грн., та витрат на правничу допомогу у розмірі 64 000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 15.09.2022 року між ним та відповідачем було укладено письмовий договір позики, посвідчений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войстрік О.В., відповідно до умов якого Позикодавець передав у власність Позичальника грошові кошти у розмірі 2 520 000,00 грн., що еквівалентно 60 000,00 доларів США відповідно до курсу Національного банку України станом на день підписання Договору, а Позичальник зобов`язався повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) з урахуванням націнки 10 % не пізніше ніж через один рік з моменту укладення цього договору, тобто, до 15.09.2023 року. Проте, відповідач не виконав свої зобов`язання за договором позики у повному обсязі та ухиляється від повернення коштів. За таких обставин, позивач просить стягнути з відповідача на його користь суму боргу за Договором позики від 15.09.2022 року у розмірі 2 520 000,00 грн., націнку у розмірі 252 000,00 грн. та відсотки у розмірі 2 419 200,00 грн. Крім того, позивач вважає, що він має право на стягнення з відповідача штрафу у розмірі 60 000,00 грн., пені у розмірі 411 543,97 грн., інфляційних витрат у розмірі 86 903,98 грн. та трьох процентів річних за період прострочення грошового зобов`язання у розмірі 52 732,68 грн. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.06.2024 року, справу було розподілено та 06.06.2024 року передано судді Печерського районного суду м. Києва Григоренко І.В. На виконання ч. 6 ст. 187 ЦПК України, судом було зроблено запит до Єдиного державного демографічного реєстру щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача та 07.06.2024 року отримано відповідь № 631717. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 10.06.2024 року в порядку загального позовного провадження відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики та підготовче засідання у справі призначено на 09.09.2024 року. 09.09.2024 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача - адвоката Пащенка Л.В. надійшла заява про розгляд справи, призначеної на 09.09.2024 року, без фіксування технічними засобами. 09.09.2024 року з використанням системи «Електронний суд» на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника відповідача - адвоката Кулика В.Б. надійшло клопотання про знайомлення з матеріалами справи та відкладення розгляду справи. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 09.09.2024 року, у зв`язку із задоволенням клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи, згідно п. 3 ч. 2 ст. 198 ЦПК України, підготовче засідання було відкладено до 05.11.2024 року. 30.09.2024 року з використанням системи «Електронний суд» на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника відповідача - адвоката Кулика В.Б. надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній зазначив, що відповідач позовні вимоги не визнає частково. Вказує, що відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України в період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування, не підлягають стягненню з відповідача інфляційні витрати, пеня, три відсотки річних та штраф. Зазначає, що відповідач періодично здійснював платежі за Договором позики. Окрім того, просить зменшити суму витрат на правову допомогу. 04.11.2024 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи без його участі. 05.11.2024 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача - адвоката Пащенка Л.В. надійшла заява про розгляд справи, призначеної на 05.11.2024 року, без фіксування технічними засобами, в якій останній зазначив, що проти закриття підготовчого провадження не заперечує. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 05.11.2024 року закрито підготовче провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики та справу призначено до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні на 21.01.2025 року. 06.11.2024 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від позивача надійшла відповідь на відзив, яка була передана судді 07.11.2024 року, в якій останні вказав, що відповідачем не надано жодних належних та допустимих доказів вчинення періодичних платежів. 21.01.2025 року справу знято зі складу, у зв`язку із розглядом головуючим суддею Григоренко І.В. клопотань слідчих органів, судове засідання призначено на 04.03.2025 року. 04.03.2025 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача - адвоката Пащенка Л.В. надійшла заява про розгляд справи без його участі, в якій останній позовні вимоги підтримав, просив задовольнити в повному обсязі. 04.03.2025 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника відповідача - адвоката Кулика В.Б. надійшла заява про розгляд справи без його участі, в якій останній проти позовних вимог заперечував, з вказаних у відзиві підстав. В судове засідання 04.03.2025 року учасники судового процесу не з`явились, про дату, час і місце цього засідання повідомлені належним чином, в тому числі, засобами мобільного зв`язку та електронною поштою, причини неявки невідомі. Дослідивши письмові докази у справі у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне. Суд встановив, що 15.09.2022 року між [PERSON] (Позикодавець) та [PERSON] (Позичальник) було укладено договір позики (Договір позики), посвідчений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войстрік О.В., зареєстрований в реєстрі за № 501, відповідно до умов якого, Позикодавець передає у власність Позичальнику, а Позичальник приймає у власність від Позикодавця грошові кошти в загальній сумі 2 520 000 (два мільйони п`ятсот двадцять тисяч) гривень 00 копійок, що є еквівалентом 60 000 (шістдесят тисяч) доларів США за офіційним валютним (обмінним) курсом Національного банку України, встановленим на день укладення цього договору, та зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів, а саме 2 520 000 (два мільйони п`ятсот двадцять тисяч) гривень 00 копійок, що є еквівалентом 60 000 (шістдесят тисяч) доларів США за офіційним валютним (обмінним) курсом Національного банку України, встановленим на момент повернення грошових коштів з урахуванням націнки у розмірі 10 (десяти) %, не пізніше, ніж через один рік з моменту укладення цього договору, тобто до 15.09.2023 року (п. 1. Договору позики від 15.09.2022 року) (а. с. 16 - 18). Відповідно до п. 2 Договору позики, за кожен місяць користування грошовими коштами Позичальник зобов`язаний сплатити Позикодавцю від 8 (восьми) до 20 (двадцяти) відсотків, але не нижче 8 (восьми) відсотків від суми, визначеної в п. 1 даного Договору. Згідно з п. 3 Договору позики, підписанням даного Договору, Сторони підтверджують, що сума позики у розмірі 2 520 000 (два мільйони п`ятсот двадцять тисяч) гривень 00 копійок, що є еквівалентом 60 000 (шістдесят тисяч) доларів США за офіційним валютним (обмінним) курсом Національного банку України, встановленим на момент укладення цього договору, отримана Позичальником від Позикодавця до моменту підписання цього договору в повному обсязі. У пункті 6 Договору позики сторони погодили, що позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, зазначеної в п. 1 цього договору, з урахуванням відсотків, нарахованих за користування грошовими коштами у відповідності до п. 2 даного договору, на банківський рахунок позиколавця IBAN [NUMBER] в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» або готівкою в м. Світловодськ, Кіровоградської області. Згідно п. 8 Договору позики, у разі прострочення виконання зобов`язання Позичальником за цим договором, Позичальник зобов`язаний сплатити Позикодавцю суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Позичальник сплачує штраф у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок за кожен випадок прострочення виплати процентів та пеню у розмірі подвійної ставки НБУ за несвоєчасно сплачену суму позики, що визначена п. 1 даного Договору. Відповідно до п. 9 вказаного Договору позики, у випадку невиконання Позичальником зобов`язання за цим договором, цей договір може бути поданий Позикодавцем до стягнення. Звернення стягнення за цим договором здійснюється у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса або в судовому порядку. Як визначено у ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Частиною 1 ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Як визначено у ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ст. 627 ЦК України, ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Як визначено у ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У статті 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. За приписами ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Як визначено у ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. [PERSON] виконав взяті на себе за договором позики зобов`язання та передав [PERSON] грошові кошти у розмірі 2 520 000,00 грн., що станом на дату укладення договору згідно офіційного курсу Національного банку України еквівалентно 60 000,00 доларів США, що підтверджується п. 3 Договору позики. Проте, [PERSON] в порушення взятих на себе зобов`язань за договором позики у строк до 15.09.2023 року не повернув позивачу суму позики з відсотками. Згідно ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як визначено у ч. 1 та ч. 2 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідач не надав належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження повернення боргу позивачу у визначений договором позики строк. Твердження відповідача про часткове повернення боргу не знайшло свого підтвердження в матеріалах справи. Відтак, позовні вимоги [PERSON] про стягнення з [PERSON] за Договором позики основного боргу у розмірі 2 520 000,00 грн., відсотків у розмірі 2 419 200,00 грн., та націнки у розмірі 252 000,00 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Крім того, позивач також просить стягнути з відповідача на підставі ст. 625 ЦК України інфляційні нарахування за несвоєчасне виконання зобов`язань за Договором позики за період з 16.09.2023 року по 25.05.2024 року у розмірі 86 903,98 грн., штраф у розмірі 60 000,00 грн., пеню за період з 16.09.2023 року по 15.03.2024 року у розмірі 411 543,97 грн. та три відсотки річних за період з 16.09.2023 року по 07.05.2024 року у розмірі 52 732,68 грн. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Разом з тим, п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що в період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який продовжений і на даний час. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Так, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 06.09.2023 року в справі № 910/8349/22 зробив висновки, щодо застосування пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України до зобов`язань, які виникли на підставі окремих договорів, зокрема виснував наступне: тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: (1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; (2) в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; (3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 31.01.2024 року у справі № 183/7850/22. За таких обставин, правові підстави для стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] інфляційних нарахувань за період з 16.09.2023 року по 25.05.2024 року у розмірі 86 903,98 грн., штрафу у розмірі 60 000,00 грн., пені за період з 16.09.2023 року по 15.03.2024 року у розмірі 411 543,97 грн. та трьох відсотків річних за період з 16.09.2023 року по 07.05.2024 року у розмірі 52 732,68 грн. відсутні, а позові вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Як визначено у ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем за подачу позову до Печерського районного суду м. Києва сплачено судовий збір у розмірі 15 140,00 грн., що підтверджується квитанцією № 0.0.3674219462.1 від 29.05.2024 року. З урахуванням того, що суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 13 474,60 грн. (5 191 200,00 грн. (задоволені позовні вимоги) х 100% : 5 802 380,63 грн. (заявлені позовні вимоги) = 89 % (процент задоволених позовних вимог), 15 140,00 грн. (загальні судові витрати) х 89 % : 100% = 13 474,60 грн.). Як визначено у ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно попереднього (орієнтовного) розрахунку витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи становлять 79 140,00 грн. та складаються з: судовий збір за подання позовної заяви - 15 140,00 грн.; витрати по підготовці до розгляду справи - 64 000,00 грн. Так, на підтвердження понесених витрат на правову допомогу представником позивача додано до позовної заяви: копію Договору № 40 про надання правничої допомоги від 22.05.2024 року, укладеного між [PERSON] (Клієнт) та Пащенком Л.В. (Адвокат), що діє на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, серія КС № 7487/10 від 01.03.2019 року; копію акту № 1 приймання-передачі наданих послуг за Договором № 40 від 22.05.2024 року, та копію ордеру на надання правничої допомоги № 1697411 від 09.09.2024 року. Відповідно до п. 1 акту № 1 приймання-передачі наданих послуг за Договором № 40 про надання правничої допомоги від 22.05.2024 року Адвокат надав, а Клієнт прийняв юридичні послуги: усна консультація щодо підготовки та подання позовної заяви про стягнення заборгованості за договором позики у розмірі 4 000,00 грн.; вивчення документів наданих [PERSON] для складення позовної заяви про стягнення заборгованості за договором позики у розмірі 8 000,00 грн.; здійснення розрахунку націнки, відсотків, штрафу, пені, інфляційних втрат, три проценти річних у розмірі 16 000,00 грн.; складання позовної заяви про стягнення заборгованості за договором позики у розмірі 36 000,00 грн. Вартість послуг, визначених в п. 1 цього акту, становить 64 000,00 грн. Жодних претензій по якості, повноті, строках та обсягу в цілому послуг Клієнт до Адвоката не має. Згідно ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. У частині 3 ст. 141 ЦПК України визначене загальне правило розподілу судових витрат. Разом із тим, у частині п`ятій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії,

Outcome: partial