Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-11 00:00:00

10 січня 2025 року ТОВ «Коллект Центр» звернулося до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] , в якій прохає стягнути із нього заборгованість за Договором № 77541639 від 06 вересня 2021 року, у сумі 15611 гривень 30 копійок (а. с. 1-4 та на звороті). В обґрунтування позовних вимог вказано, що 06 вересня 2021 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] було укладено Договір № 77541639, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 7000 гривень з базовою фіксованою процентною ставкою 1,6% за кожен день користування позикою. Підписанням договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма його істотними умовами та йому була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. Таким чином, відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання договору шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, Кредитодавцем було перераховано грошові кошти у розмірі, встановленому Договором. 27 січня 2022 року було укладено Договір №27/01/2022 відповідно до якого ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за Договором №77541639. 10 березня 2023 року було укладено Договір №10-03/2023/01 відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за Договором №77541639. Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом вимоги до відповідача за Договором №77541639. Станом на сьогоднішній день заборгованість за договором відповідачем не погашається, проценти за користування кредитними коштами не сплачуються, у зв`язку з чим у відповідача обліковується прострочена заборгованість. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Договором №77541639 від 06 вересня 2021 року, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 15611 гривень 30 копійок, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 7000 гривень; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 8483 гривні 20 копійок; інфляційні збитки 112 гривень; 3% річних 16 гривень 10 копійок, які прохає стягнути позивач з відповідача разом із судовим збором у сумі 2422 гривні 40 копійок та витрати на правову допомогу у сумі 9000 гривень. Ухвалою суду від 16 січня 2025 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін (а. с. 58), копія якої надіслана сторонам у справі за вихідним № 2061/25-вих/2/204/1302/25 від 16 січня 2025 року (а. с. 58а). Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позові з поміж іншого прохав про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти ухвалення заочного рішення (а. с. 4 та на звороті). Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, місце та час розгляду справи повідомлена належним чином (а. с. 64), причини неявки суду не відомі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням кожен окремо та в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог та, спираючись на вимоги ст. ст. 223, 247, 280 ЦПК України, ухвалив заочне рішення без фіксування судового процесу технічними засобами. Судом встановлено, що 06\~вересня 2021\~року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] було укладено Договір позики № 77541639 (а.\~с.\~19) за умовами якого Позикодавець передає Позичальнику у власність грошові кошти, без забезпечення, на погоджений строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Позичальника на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов?язується повернути Позику та сплачувати проценти Позикодавцю відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах, тобто Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів та сплатити плату (Проценти) від суми Позики протягом Строку Позики згідно Графіка платежів, або достроково. Відповідно до п. 2 Договору, сума позики становить 7000 гривень, строком на 64 днів, з фіксованою базовою процентною ставкою 1,6 %. В графіку\~платежів за\~Договором \~позики №\~77541639\~ від 06 вересня 2021 року, ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] узгодили суму кредиту, проценти за користування кредитом, реальну річну процентну ставку та загальну вартість кредиту (а. с. 19 на звороті). Відповідно до п. 5.2. Договору, Позичальник до моменту підписання Договору вивчив цей Договір та Правила надання грошових коштів у позику на умовах ануїтету (надалі «Правила»), розміщені за посиланням https://mycredit.ua/ua/documents-license/, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань та наслідки укладення цього Договору йому зрозумілі. Згідно п. 12. Договору, цей договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» Договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі. ТОВ «1\~БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО\~НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ»\~зобов`язання за\~Договором №\~77541639\~ від\~06\~вересня 2021\~року виконало в повному обсязі, шляхом переказу на рахунок відповідача грошових кошти в сумі 7000 гривень, що підтверджується довідкою ТОВ «ФК «Фінекспрес» про підтвердження прийняття до виконання платіжної інструкції про переказ коштів (а. с. 26 та на звороті). Відповідно до\~розрахунку заборгованості\~ТОВ «1\~БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО\~НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ»\~за Договором\~№ 77541639\~ від 06 вересня 2021 року, загальна заблоргованість [PERSON] станом на 27 січня 2022 року становить 15483 гривні 20 копійок, що складається з: заборгованості за тілом кредиту 7000 гривень; заборгованості за нарахованими процентами 8483 гривні 20 копійок (а. с. 29-30 та на звороті). 27 січня 2022 року між ТОВ ««1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФК «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено Договір факторингу № 27/01/2022 (а. с. 33-35), відповідно до умов якого Первісний Кредитор зобов`язується відступити за плату право грошової вимоги у сумі, а Фактор зобов`язується, здійснивши Фінансування в порядку передбаченому цим Договором, прийняти право грошової вимоги до Боржників, що належить Клієнту, і стає Новим Кредитором за договорами позики, укладеними між Клієнтом і Боржниками. За цим Договором Фактор одержує право (замість Клієнта) вимагати від Боржників належного виконання всіх грошових зобов`язань за договорами позики, Право Вимоги за якими передається (п. 2.1., 2.4. Договору). Відповідно до\~вимог п.\~6.1.4\~вказаного Договору,\~Право вимоги\~переходить до\~Фактора після\~здійснення повного\~Фінансування з\~моменту підписання\~сторонами Акту\~приймання-передавання\~Реєстру Боржників\~електронному вигляді,\~(додаток\~№ 2),\~який є\~підтвердженням передачі\~Фактору права\~грошової вимоги\~до Боржників,\~після чого\~Фактор стає\~новим кредитором\~по відношенню\~до Боржників\~стосовно переданого\~Права вимоги. Згідно з п. 7.1. вказаного Договору, сторони домовились, що розмір Фінансування за Реєстром Боржників складає 6405568 гривень 95 копійок. На підтвердження набуття права вимоги за вказаним договором до боржників позивачем надано копію Акту приймання-передавання Реєстру Боржників підписаний сторонами 27 січня 2022 року (а. с. 35 на звороті), що підписаний сторонами договору та скріплений їх печатками. \~ \~ \~ \~Як вбачається з платіжного доручення № 32465, Фактором ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було перераховано розмір Фінансування за Реєстром Боржників у сумі 6405568 гривень 95 копійок Клієнту - ТОВ ««1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ»27 січня 2022 року за Договором факторингу № 27/01/2022\~від 27\~січня 2022\~року,\~ що підтверджується платіжним дорученням № 32465 (а. с. 35 на звороті). З Витягу реєстру боржників №1 до Договору факторингу № 27/01/2022 вбачається, що ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» набуло право вимоги до відповідача за Договором № 77541639 від 06 вересня 2021 року (а. с. 38) у сумі 15843 гривні 20 копійок, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту 7000 гривень; заборгованості за нарахованими процентами 8483 гривні 20 копійок. Відповідно до розрахунку заборгованості [PERSON] перед ТОВ «ВЕРДИКТ-КАПІТАЛ» станом на 10 березня 2023 року, загальна заборгованість [PERSON] становить 15611 гривень 30 копійок, що складається із: заборгованості за тілом кредиту 7000 гривень; заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 8483 гривні 20 копійок; інфляційних збитків 112 гривень; 3% річних 16 гривень 10 копійок (а. с. 31). Тобто, ТОВ «ВЕРДИКТ-КАПІТАЛ» було нараховано за період з 27 січня 2022 року по 10 березня 2023 року інфляційні збитки 112 гривень та 3% річних 16 гривень 10 копійок, відповідно до ст. 625 ЦК України. 10 березня 2023 року між ТОВ «ФК «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» було укладено Договір відступлення прав вимоги № 10-03/2023/01 (а. с. 39-41 та на звороті), відповідно до умов якого Первісний кредитор відступає шляхом продажу Новому кредитору належий Первісному кредитору, в Новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначних цим Договором, права вимоги Первісного кредитора до боржників, зазначених у Додатках № l та № 3 до цього Договору, включаючи прана вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників або які зобов`язані виконати обов`язки Боржників, за Договорами позики (Кредитними договорами), з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них. Новий кредитор сплачує Первісному кредитору за Права вимоги гротові кошти у розмірі та у порядку, визначених цим Договором. Відповідно до вимог п. 5.2. вказаного Договору, Права вимоги вважаються відступленими (переданими) Первісним кредитором та набутими (прийнятими) Новим кредитором в день належного підписання Сторонами Акту приймання-передачі Реєстру Боржників в друкованому (підписаному) вигляді (Додаток № 4). На підтвердження набуття права вимоги за вказаним договором до боржників позивачем надано копію Акту приймання-передавання Реєстру Боржників підписаний сторонами 10 березня 2023 року (а. с. 42), що підписаний сторонами договору та скріплений їх печатками. З Витягу реєстру боржників до Договору про відступлення прав вимоги № 10-03/2023/01 від 10 березня 2023 року вбачається, що ТОВ «КОЛЛЕКТ-ЦЕНТР» набуло право вимоги до відповідача за Договором № 77541639 від 06 вересня 2021 року (а. с. 5) у сумі 15611 гривень 30 копійок, що складається із: заборгованості за тілом кредиту 7000 гривень; заборгованості за нарахованими процентами 8483 гривні 20 копійок; відповідальність за порушення грошового зобов`язання згідно ст. 625 ЦК України 128 гривень 10 копійок. Відповідно до розрахунку заборгованості [PERSON] перед ТОВ «КОЛЛЕКТ-ЦЕНТР» станом на 06 грудня 2024 року, загальна заборгованість [PERSON] становить 15611 гривень 30 копійок, що складається із: заборгованості за тілом кредиту 7000 гривень; заборгованості за нарахованими процентами 8483 гривні 20 копійок; інфляційних збитків 112 гривень; 3% річних 16 гривень 10 копійок (а. с. 32). Згідно з вимогами ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог ст. ст. 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Нормами ст.\~89\~ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Приписами п. 1 ч. 2 ст.\~11\~ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Вимогами ч.\~2\~ст. 207\~ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з вимогами ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Положеннями ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з вимогами ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Приписами ч. 1 ст. 623 ЦК України визначено, що боржник, що порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Згідно з вимогами ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до вимог ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 1049 ЦК України,\~позичальник зобов`язаний\~повернути позикодавцеві\~позику у\~строк та\~в порядку,\~що встановлені договором. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. Отже, передумовою для виникнення у позичальниці обов`язку повернути кредитні кошти та сплатити проценти за користування ними має бути встановлений факт отримання і використання кредитних коштів відповідачкою. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином відступлення права вимоги. Відповідно до статті 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Виходячи зі змісту статей 512, 514\~ЦК України та ст. 442 ЦПК України,\~заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. З наведених норм чинного законодавства України та фактичних обставин справи випливає наступне. Між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] було укладено договір позики, право вимоги за якими перейшло позивачу. Позичальник умови договору належним чином не виконує, тому позивач має право вимагати стягнення заборгованості із [PERSON] , яке він реалізував, звернувшись до суду, натомість відповідач заявлені позивачем вимоги не спростував. На підтвердження переходу права вимоги позивача за Договором № 77541639 від 06 вересня 2021 року позивачем надано суду Договір відступлення прав вимоги № 10-03/2023/01 від 10 березня 2023 року, що був укладений між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», реєстр боржників до договору № 10-03/2023/01 від 10 березня 2023 року. Таким чином, Товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» є правонаступником Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та стало новим кредитором у зобов`язанні за договором позики, який укладений з відповідачем. Згідно з розрахунком заборгованості станом на 06\~грудня 2024\~року [PERSON] заборгував позивачу суму у розмірі 15611 гривень 30 копійок, що складається із: заборгованості за тілом кредиту 7000 гривень; заборгованості за\~нарахованими процентами\~ \~8483\~гривні 20\~копійок;\~інфляційних збитків\~ 112\~гривень;\~3%\~річних \~16\~гривень 10\~копійок (а. с. 32). Враховуючи викладене, суд дійшов переконливого висновку, що з відповідача [PERSON] на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» слід стягнути заборгованість за Договором позики № 77541639 від 06 вересня 2021 року у загальному розмірі 15611 гривень 30 копійок, що складається із: заборгованості за тілом кредиту 7000 гривень; заборгованості за\~нарахованими процентами\~ \~8483\~гривні 20\~копійок;\~інфляційних збитків\~ 112\~гривень;\~3%\~річних \~16\~гривень 10\~копійок,\~а отже\~позовні вимоги\~ТОВ «КОЛЛЕКТ\~ЦЕНТР» в\~цій частині підлягають задоволенню. Щодо вимог про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу суд зазначає наступне. Частиною 1 статті 133\~ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст.\~133\~ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Приписами ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Відповідно до роз`яснень, наведених у п. 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року № 10, підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді регламентовано ЦПК України. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Верховний Суд у постанові від 21 січня 2021 року у справі № 280/2635/20 висловив свою позицію про те, що для цілей відшкодування витрат на правову допомогу заявник може використовувати будь-який документ, який свідчить про фактичне понесення таких витрат. Як вбачається з матеріалів справи, правову допомогу ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» у даній справі на підставі Договору № 02-09/2024-2 про надання правової допомоги від 02 вересня 2024 року надавав адвокат Воронков О.М. (на підставі Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії КР №000118 від 08 серпня 2017 року) (а. с. 10-12). На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано Заявку про надання юридичної допомоги № 18 від 01 листопада 2024 року (про надання правової допомоги по даній справі на загальну суму 9000 гривень) (а. с. 17). Також надано суду Витяг від 29 листопада 2024 року з Акту № 3 про надання юридичної допомоги від 29 листопада 2024 року, якою сторони погодили розмір правових послуг у відповідності до заявки на надання юридичної допомоги у сумі 3000 гривень за 1 годину вивчення документації клієнта з посиланням на нормативні акти та підготовки аналогічної довідки щодо судової практики, також у сумі 6000 гривень за 2 години складання позовної заяви для подачі до суду (а. с. 18). На підтвердження вказаних сум позивачем надано Тарифи на послуги адвоката Воронкова О.М., підписаний позивачем та адвокатом та скріплений печатками (а. с. 14-15). На підтвердження оплати за надання правової допомоги, згідно договору № 02-09/2024-2 від 02 вересня 2024 року про надання правової допомоги, надано суду платіжну інструкцію № 0482140002 від 16 грудня 2024 року у розмірі 108000 гривень (а. с. 16), що не узгоджується з сумою вказаною ані в заявці про надання юридичної допомоги № 18 від 01 листопада 2024 року, ані у витязі від 29 листопада 2024 року з акту № 3 про надання юридичної допомоги від 29 листопада 2024 року (а. с. 18). Верховний суд у складі Касаційного адміністративного суду у постановах від 16 травня 2019 року у справі № 823/2638/18 та від 13 грудня 2018 року у справі № 816/2096/17 вказав на те, що від учасника справи вимагаються докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, а не докази обґрунтування часу, витраченого фахівцем у галузі права, тому достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, що саме така кількість часу витрачена на відповідні дії. Також, Верховний суду у складі Касаційного адміністративного суду у своїй постанові від 16 квітня 2020 року у справі № 727/4597/19 зазначив про те, що аналіз спеціального законодавства щодо діяльності адвоката дає право зробити висновок про те, що законодавством України не встановлено відповідних вимог до розрахункового документа, який повинен надати адвокат при оплаті клієнтом послуг, а також не встановлено форми такого документа. Урахувавши наведене та той факт, що відкриття власного рахунку не є обов`язком адвоката, ВС дійшов висновку, що адвокат може видати клієнту на його вимогу складений у довільній формі документ (квитанція, довідка, тощо), який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта. Крім того, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 зробила висновок про законність включення «гонорару успіху» адвоката до судових витрат і наголосила на необхідності визначення сторонами розумних меж такого гонорару. ВП ВС виходила із того, що домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом і клієнтом, у межах правовідносин, між якими й може розглядатися питання щодо обов`язковості такого зобов`язання. Суд зазначив, що в контексті вирішення судом питання про розподіл судових витрат суд повинен оцінювати розумність витрат, їх сумірність із ціною позову та складністю справи. Також судом враховано правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19, відповідно до якої витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України). Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору. Крім того, при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд має виходити з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін). Чинне процесуальне законодавство не обмежує сторін спору жодними нормативними рамками у контексті очікуваного розміру компенсації їхніх витрат, пов`язаних із правничою допомогою адвоката. Отже, за умови дотримання визначеної законом процедури попереднього визначення суми судових витрат, а також порядку подання необхідного об`єму доказів на підтвердження понесених витрат, сторона може розраховувати на відшкодування витрат на правничу допомогу в повному розмірі. Верховний Суд у своїй постанові від 01 вересня 2020 року у справі № 640/6209/19 зазначив, що розмір відшкодування судових витрат повинен бути співрозмірним із ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також суд має враховувати критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Таким чином, беручи до уваги принцип співмірності, слід пам`ятати, що свобода сторін у визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу не є абсолютною та безумовною навіть у разі їхньої повної документальної доведеності. З огляду на викладене, з урахуванням складності справи, заявлену позивачем ціну позову у розмірі 15611 гривень 30 копійок, співмірність та пропорційність понесених витрат щодо предмета спору, значення справи для сторін, враховуючи обсяг\~наданих адвокатом\~послуг,\~суд дійшов\~обґрунтованого висновку про можливість стягнення з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 3000 гривень. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства. Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити про те, що стаття 6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод гарантує\~право на\~справедливий і\~публічний розгляд\~справи упродовж\~розумного строку\~незалежним і\~безстороннім судом,\~встановленим законом,\~при визначенні\~цивільних прав\~і обов`язків\~особи чи\~при розгляді\~будь-якого\~кримінального обвинувачення,\~що пред`являється особі. Отже, при ухваленні рішення по суті, суд повинен вживати всіх заходів задля того, щоб судове рішення було не лише законним, але й справедливим. Європейський суд з прав людини вказав у своєму рішенні «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року вказав на те, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. Згідно з вимогами ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Учасники мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Понесені позивачем судові витрати суд стягує з відповідача на користь позивача, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved