Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-10 00:00:00

ТОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс» (далі ТОВ «ФК «Прайм Альянс») звернулось до суду з вищевказаною позовною заявою, в обґрунтування якої зазначили, що 28.04.2015 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» (далі ПАТ «ОТП «Банк») та [PERSON] був укладений кредитний договір № 2010664798, відповідно до умов якого, відповідач отримав кошти у розмірі 74639 грн. 41 коп. із нарахуванням процентів за користування кредитними коштами у розмірі 0,01% річних, зі строком повернення до 28.04.2020 року. 13.06.2016 року між ПАТ «ОТП «Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (далі ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія») був укладений договір факторингу № 29/01/19-2, відповідно до якого до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] в сумі 92709 грн. 53 коп. за кредитним договором № 2010664798 від 28.04.2015 року. 29.01.2019 року між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ТОВ «ФК «Прайм Альянс» був укладений договір факторингу № 13/06/16, відповідно до якого ТОВ «ФК «Прайм Альянс» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за вищевказаним кредитним договором. Разом з тим, відповідач не виконав свої зобов`язання, передбачені вищевказаним кредитним договором. У зв`язку з чим [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «Прайм Альянс» за кредитним договором № 2010664798 від 28.04.2015 року в розмірі 65535 грн. 97 коп., яка складається в межах трирічного терміну з 28.03.2017 року по 28.04.2020 року із заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 49759 грн. 41 коп., заборгованості за відсотками в розмірі 8 грн. 07 коп., 3 % річних за користування кредитом у розмірі 4584 грн. 68 коп. та інфляційних втрат у розмірі 11183 грн. 81 коп., яку ТОВ «ФК «Прайм Альянс» просили стягнути з [PERSON] , разом із витратами зі сплати судового збору в розмірі 2684 грн. 00 коп. та витратами на професійну правничу (правову) допомогу у розмірі 10736 грн. 00 коп. Заочним рішенням суду від 18.01.2024 року позовні вимоги ТОВ «ФК «Прайм Альянс» задоволені. Стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Прайм Альянс» заборгованість за кредитним договором № 2010664798 від 28.04.2015 року в розмірі 65535 грн. 97 коп., яка складається із заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 49759 грн. 41 коп., заборгованості за відсотками в розмірі 08 грн. 07 коп., 3 % річних за користування кредитом у розмірі 4584 грн. 68 коп. та інфляційних втрат у розмірі 11183 грн. 81 коп., та стягнуто витрати на професійну правничу (правову) допомогу у розмірі 10736 грн. 00 коп. та судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2684 грн. 00 коп. Ухвалою суду від 28.08.2024 року вказане судове рішення від 18.01.2024 року скасоване, справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. У відповідності до вимог ст. 178 ЦПК України [PERSON] подав до суду відзив на позовну заяву, в якому виклав заперечення проти позову, згідно яких зазначив, що заявлені позовні вимоги ТОВ «ФК «Прайм Альянс» є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Просив застосувати строки позовної давності до вказаної заборгованості, оскільки, перебіг строку позовної давності по стягненню суми основного боргу (тіла кредиту) розпочався не пізніше 13.06.2016 року, та сплив не пізніше 13.06.2019 року в зв`язку з чим, просив відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «Прайм Альянс» у повному обсязі. Також просив врахувати, що в рамках виконавчого провадження за виконавчим написом нотаріуса щодо стягнення заборгованості за кредитним договором № 2010664798 від 28.04.2015 року з нього було стягнуто та перераховано стягувачу 8889 грн. 88 коп. Вказав про зменшення витрат на правову допомогу. 06.11.2024 року представник ТОВ «ФК «Прайм Альянс» подав письмові пояснення, в яких зазначив, що твердження відповідача є безпідставними та необґрунтованими. Заявлені позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Зазначив, що сума заборгованості [PERSON] за кредитним договором була зменшена з урахуванням 8889 грн. 88 коп., які були стягнуті за виконавчим написом нотаріуса. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Надав до суду клопотання про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та місце його проведення завчасно та належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до вимог ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини. Згідно ст. ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Судом встановлено, що 28.04.2015 року між ПАТ «ОТП «Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 2010664798, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в сумі 74639 грн. 41 коп. зі строком повернення кредитних коштів до 28.04.2020 року, із нарахуванням процентів за користування кредитними коштами у розмірі 0,01% річних (а.с. 5-8). За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ст. 1046 ЦК України). Як зазначено у ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 13.06.2016 року між ПАТ «ОТП «Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», був укладений договір факторингу № 13/06/16, відповідно до умов якого ПАТ «ОТП «Банк» передало ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» належне йому право грошової вимоги, а ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» прийняло належне ПАТ «ОТП «Банк» право грошової вимоги до боржника і стало кредитором за вищевказаним договором (а.с. 13-16). Згідно витягу з реєстру прав вимоги № 2 до договору факторингу № 13/06/16 від 13.06.2016 року, ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 92709 грн. 53 коп., яка складається із заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 61545 грн. 18 коп., заборгованості строкових нарахованих відсотків в розмірі 965 грн. 35 коп., заборгованості простроченого тіла кредиту в розмірі 13094 грн. 23 коп. та заборгованості нарахованих прострочених відсотків по кредиту в розмірі 17104 грн. 77 коп. (а.с. 17). 29.01.2019 року між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ТОВ «ФК «Прайм Альянс», був укладений договір факторингу № 29/01/19-2, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Прайм Альянс» набуло права грошової вимоги до [PERSON] (а.с. 19-22). Згідно витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 29/01/19-2 від 29.01.2019 року, ТОВ «ФК «Прайм Альянс» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 92709 грн. 53 коп. (а.с. 23). Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що первісним кредитором (ПАТ «ОТП Банк») умови вказаного кредитного договору були виконані належним чином. Банк надав [PERSON] кредит у розмірі 74639 грн. 41 коп. строком до 28.04.2020 року, зі сплатою процентної ставки за користування кредитом 0,01 % річних. Відповідачем [PERSON] у добровільному порядку отримані кредитні кошти в повному обсязі не були повернуті кредитору у повному розмірі, в результаті чого утворилась заборгованість. Як вбачається із розрахунків заборгованості, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «Прайм Альянс» за кредитним договором № 2010664798 від 28.04.2015 року в розмірі 65535 грн. 97 коп., яка складається в межах трирічного терміну з 28.03.2017 року по 28.04.2020 року із заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 49759 грн. 41 коп., заборгованості за відсотками в розмірі 08 грн. 07 коп., 3 % річних за користування кредитом у розмірі 4584 грн. 68 коп. та інфляційних втрат у розмірі 11183 грн. 81 коп. (а.с. 3-4, 7, 120-127). Разом з тим, як встановлено під час судового розгляду, 16.03.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравцовим О.О., вчинено виконавчий напис № 149 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК\~«Прайм Альянс»заборгованості за кредитним договором № 2010664798 від 28.04.2015 року за період з 29.01.2019 року по 28.02.2020 року у розмірі 92709 грн. 53 коп. За вказаним виконавчим написом було розпочато виконавче провадження № 62442338, в рамках якого з [PERSON] було стягнуто та перераховано ТОВ «ФК «Прайм Альянс» 8889 грн. 88 коп. як стягувачу, про що фактично зазначили у письмових зверненнях представник позивача та відповідач (а.с. 98-102, 132-140). Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 17.11.2021 року визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 149 від 16.03.2020 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравцовим О.О. щодо звернення стягнення заборгованості за кредитним договором № 2010664798 від 28.04.2015 року з [PERSON] (а.с. 83-91). З наданого представником позивача розрахунку заборгованості вбачається, що останній проведений без урахування стягнутих з [PERSON] 8889 грн. 88 коп. в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 2010664798 від 28.04.2015 року за період з 29.01.2019 року по 28.02.2020 року, а тому суд приходить до висновку про необхідність зменшення розміру заборгованості на вказану суму. Заборгованість за основною сумою боргу становить 40869 грн. 53 коп. (49759 грн. 41 коп. 8889 грн. 88 коп.). Щодо застосування строку позовної давності, суд зазначає наступне. Відповідно до ст.\~256\~ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Як зазначено у ст.\~253\~ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2 ст.\~258\~ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Згідно зі ст.\~266\~ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. За загальним правилом згідно ч. 1 ст.\~261\~ЦК України перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Таким чином, зазначеними нормами закону початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи. У зв`язку з цим початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право у примусово-судовому порядку. У відзиві відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог, застосувавши строк позовної давності. Даючи оцінку доводам відповідача в цій частині суд виходить з наступного. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12 провадження № 14-10 цс 18 зробила наступні правові висновки: «Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Початок перебігу позовної давності визначається ст. 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 цієї статті). Оскільки договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування, право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі ст. 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів». Згідно графіку платежів, який є невід`ємною частиною Кредитного договору, відповідач мав вносити кошти на погашення кредиту щомісяця, у визначену Графіком дату, у рівних частинах. Отже, строк позовної давності необхідно визначати за кожним окремим платежем, вказаним у Графіку. Згідно з Графіком, перший платіж по кредиту мав бути внесений 28.05.2015 року, а останній 28.04.2020 року. Позивач у своїх вимогах, посилаючись на п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України стверджує, що починаючи з 12 березня 2020 року (час введення карантину) було продовжено строки позовної давності, а тому просить стягнути заборгованість по тілу кредиту за період з 28.03.2017 року по 28.04.2020 року. Відповідно до п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України: Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст. ст. 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Згідно п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України: У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені ст. ст. 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Отже, з встановленням карантину 12.03.2020 року в Україні продовжено строки позовної давності. Виходячи із загального строку позовної давності у три роки, у березні 2020 року кредитор за Договором кредиту мав право звернутися до боржника (в межах строку позовної давності) про стягнення кредитних платежів, починаючи з 28.03.2017 року. За таких обставин, позовна вимога про стягнення заборгованості за основною сумою кредиту 40869 грн. 53 коп. та процентів у сумі 06 грн. 07 коп. підлягає задоволенню. Щодо вимог про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних, суд звертає увагу на наступне. У Постанові Верховного Суду від 21.12.2022 року справа № 602/1082/19 провадження № 61-7521св22 зазначено: «У постанові від 08.11.2019 року у справі № 127/15672/16-ц (провадження № 14-254цс19) Велика Палата Верховного Суду сформулювала правовий висновок, що правовий аналіз положень ст. ст. 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК України за весь час прострочення. Право на позов про стягнення коштів на підставі ст. 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення, і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Як вже зазначалося, відповідно до п. п. 12, 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, в Україні продовжуються строки позовної давності. Верховний Суд, сформувавши судову практику про застосування позовної давності щодо інфляційних втрат та 3% річних на три останні роки, що передували зверненню до суду, звернув увагу на ретроспективний характер позовної давності у вказаних правовідносинах. Отже, факт продовження законодавцем дії позовної давності на час карантинних обмежень, не є підставою для застосування позовної давності до вказаних вимог не на три роки, що передували зверненню до суду, а на більший термін. ТОВ «ФК «Прайм Альянс» звернулось до суду із вказаним позовом 09.10.2023 року. Таким чином, право на позов про стягнення інфляційних втрат і трьох процентів річних виникло з цієї дати по 09.10.2020 року включно. Таким чином, у задоволенні позову в частині стягнення інфляційних втрат і трьох процентів річних за період з 29.01.2019 року по 08.10.2020 року слід відмовити через пропуск строку позовної давності. В той ж час, відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Тому суд вважає, що задоволенню підлягає позовна вимога про стягнення трьох процентів річних за період з 08.10.2020 року по 23.02.2022 року, а саме: 40869 грн. 53 коп. х 3 х 504 (кількість днів прострочення) : 365 : 100 = 1693 грн. 00 коп. Також, задоволенню підлягає позовна вимога про стягнення інфляційних втрат за вказаний період у сумі 6902 грн. 97 коп. Згідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, які передбачають рівність прав сторін щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості та обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як зазначено у ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З урахуванням вищевикладеного, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, суд приходить до висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог ТОВ «ФК «Прайм Альянс» та їх задоволення в частині стягнення заборгованості за кредитним договором № 2010664798 від 28.04.2015 року в розмірі 49471 грн. 57 коп., яка складається із заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 40869 грн. 53 коп., заборгованості за відсотками в розмірі 06 грн. 07 коп., 3 % річних за користування кредитом у розмірі 1693 грн. 00 коп. та інфляційних втрат у розмірі 6902 грн. 97 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Матеріали справи свідчать, що позивачем було сплачено судовий збір за подання позовної заяви 2684 грн. 00 коп. Судовий збір визначається пропорційно розміру задоволених позовних вимог на загальну суму 49471 грн. 57 коп., що складає 75,49 % від 65535 грн. 97 коп., відповідно сума судового збору становить 2026 грн. 15 коп. (8,95 % від 2684 грн. 00 коп.). За таких обставин з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «ФК\~«Прайм Альянс»підлягає стягненню витрати зі сплати судового збору в розмірі 2026 грн. 15 коп. Щодо стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 10736 грн. 00 коп. суд зазначає наступне. Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ст.\~1\~Закону України\~«Про адвокатуру\~та адвокатську\~діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону). Згідно з положеннями ч. ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Судом встановлено, що позивачем були понесені судові витрати на професійну правничу допомогу, що підтверджується укладеним між ТОВ «ФК «Прайм Альянс» та адвокатом Дорошенко М.А. договором про надання правової допомоги від 06.06.2023 року, відповідно до якого вартість 1 години її роботи при наданні відповідної правничої допомоги складає 50% вартості прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на день оплати (а.с. 25-26), додатком до вказаного договору (а.с. 27), копією свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС № 10289/10 від 11.10.2021 року (а.с. 30). Як убачається із розрахунку щодо надання професійної правничої (правової) допомоги у розмірі 10736 грн. 00 коп., а саме первинної консультації та ознайомлення з матеріалами кредитної справи 2 години, підготовка позовної заяви 4 години, підготовка відповіді на відзив 2 години, що в загальній кількості витраченого часу адвокатом складає 8 годин. Згідно з визначеної сумою одного часу роботи адвоката у розмірі 50% вартості прожиткового мінімуму для працездатних осіб, складає 1342 грн. 00 коп. (а.с. 9). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до п. 1, п. 2 ч. 3 ст. 141\~ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною 8\~ст.141\~ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою або тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 та ч. 8 ст. 141 ЦПК України). Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у постанові від 28.06.2023 року у справі №463/2001/19 де зазначено, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 та ч. 8 ст. 141 ЦПК України). Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. При цьому неспівмірність витрат на правничу допомогу й передбачених законом критеріїв є підставою для подання стороною-опонентом клопотання про зменшення розміру витрат, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка подає таке клопотання. Кодексом не передбачено можливості суду ініціювати питання про зменшення витрат на правничу допомогу. Враховуючи досліджені під час розгляду справи докази, а також, докази надані позивачем на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу щодо об`єму та складності справи, виходячи з критерію реальності адвокатських послуг та розумності їхньої вартості, суд дійшов висновку, що відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4000 грн. 00 коп. буде розумним та співмірним заявленим позовним вимогам позивача. На підставі викладеного,

Outcome: partial