Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-12 00:00:00

22 квітня 2024 року [PERSON] , діючи через свого представника\~адвоката Снігир Т.А., в порядку цивільного судочинства, звернувся до суду з вищезазначеним позовом до Прибужанівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області, який обґрунтовував наступним. 09 березня 2006 року між ПП [PERSON] та Вознесенською районною адміністрацією Миколаївської області був укладений договір оренди землі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (риборозведення), загальною площею 284,82 га, посвідчений державним нотаріусом Другої Вознесенської державної нотаріальної контори Миколаївської області Кучеровою Н.М. за № 302. 13 березня 2006 року цей договір був зареєстрований у Вознесенському районному секторі реєстрації Миколаївської філії ДП «Центр ДЗК» №040601100001. [INFO] [PERSON] помер. На підставі заповіту [PERSON] , посвідченого 16 березня 2021 року приватним нотаріусом Вознесенського районного нотаріального округу Миколаївської області Франкевич І.М. за реєстровим № 195, єдиним спадкоємцем всього майна та прав [PERSON] став його онук - позивач [PERSON] . Під час оформлення спадщини позивач дізнався про одностороннє припинення відповідачем права оренди [PERSON] , шляхом прийняття рішення Прибужанівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області № 17 від 17 листопада 2023 року про припинення оренди. Посилаючись на порушення своїх прав на спадщину, умов договору оренди землі, якими передбачено перехід до спадкоємців прав на орендовану земельну ділянку у разі смерті орендаря, [PERSON] просив: -визнати недійсним рішення Прибужанівської сільської ради №17 від 17 листопада 2023 року про припинення права оренди за договором оренди землі, укладеним 09 березня 2006 року між ПП [PERSON] та Вознесенською районною адміністрацією Миколаївської області; -визнати за ним право оренди земельної ділянки кадастровий номер 4822083800:09:000:0349, загальною площею 284,82 га місце розташування Миколаївська область Вознесенський район Прибужанівська сільська рада на умовах договору оренди землі від 09.03.2006 року №302, зареєстрованого у Вознесенському районному секторі реєстрації Миколаївської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» 13.03.2006 р. за №040601100001, укладеного з Вознесенською районною адміністрацією Миколаївської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] на строк дії вищевказаного договору до 09.03.2031 року Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 17 червня 2024 року відкрито провадження по справі та справа призначена до розгляду в порядку загального позовного провадження. 08 липня 2024 року від представниці відповідача адвоката Вуїв О.В. надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона просила відмовити в задоволенні позову, оскільки право оренди [PERSON] було припинено на підставі п.28 розділу «Зміна умов договору, припинення дії, договору, розірвання договору» Договору оренди від 09.03.2006 року, яким передбачено одну з підстав припинення дії Договору припинення діяльності приватного підприємця - Орендаря. Оскільки орендар [PERSON] помер, то його підприємницька діяльність припинилась і як наслідок припинилась дія Договору оренди. А отже рішення, яке було прийнято Прибужанівською сільської радою за №17 від 17.11.2023 року «Про припинення права оренди», яким було припинено право оренди [PERSON] земельної ділянки загальною площею 284,82 га для ведення товарного сільськогосподарського призначення є законним та не підлягає скасуванню в судовому порядку. 21 серпня 2024 року від представниці позивача адвоката Снігир Т.А. надійшла відповідь на відзив, в якому вона заперечує проти аргументів представниці відповідача з огляду на те що відповідно до п. 28 Договору оренди дія договору припиняється у випадку смерті Орендаря виключно за умови відмови спадкоємців від виконання укладеного договору оренди. Позивач не тільки не відмовився від оренди земельних ділянок, але й повідомив відповідача про свій намір продовжувати дію договору. Крім того сам договір прямо передбачає, що в разі смерті фізичної особи-підприємця Орендаря, договір зберігає чинність для спадкоємців і право оренди переходить до спадкоємця. Крім того висновок відповідача про те, що воля спадкодавця не поширювалася на майнові права (право на оренду землі за договором) є помилковим, оскільки відповідно до ст..190 ЦК України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Ухвалою суду від 10 грудня 2024 року закрито підготовче провадження та справа призначена до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представниця позивача адвокат Снігир Т.А. підтримала позовні вимоги у повному обсязі. Представниця відповідача адвокат Вуїв О.В. заперечувала проти задоволенні позовних вимог. \~\~\~\~\~\~ Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 09 березня 2006 року між ПП [PERSON] та Вознесенською районною державною адміністрацією Миколаївської області укладений договір оренди землі строком на 25 років. Предметом договору є земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (риборозведення), яка знаходиться в межах території Прибужанівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області. Відповідно до п. 15 Договору оренди землі від 09 березня 2006 року у разі смерті Орендаря договір зберігає чинність для спадкоємця, який прийняв спадщину, на умовах, передбачених договором на момент смерті Орендаря. Відповідно до п.28 Договору оренди землі від 09 березня 2006 року дія договору припиняється у разі смерті Орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмовити спадкоємців, членів сім`ї, громадян, які використовують земельну ділянку разом з Орендарем від виконання укладеного договору оренди. [INFO] [PERSON] помер. За життя, 16 березня 2021 року [PERSON] склав заповіт, за яким все своє майно, яке буде належати на день смерті, а також все те, на що він матиме права, повністю заповів [PERSON] . Позивач [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Вознесенського районного нотаріального округу і на підставі його заяви відкрито спадкову справу №39/2023. 26 березня 2024 року приватним нотаріусом Вознесенського районного нотаріального округу Миколаївської області Франкевич І.М. позивачу [PERSON] були видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом № 222 та № 221. Рішенням Прибужанівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області від 17 листопада 2023 року № 17 припинено право оренди ФОП [PERSON] щодо земельної ділянки загальною площею 284,82 га для ведення товарного сільськогосподарського призначення (риборозведення) у межах території Прибужанівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області. Позивач [PERSON] зареєстрований як фізична особа-підприємець з основним видом господарської діяльності «Прісноводне рибальство», що необхідно йому для використання орендованої землі за цільовим призначенням\~для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (риборозведення), копія витягу з ЄДРЮОФОПГФ від 16 квітня 2024 року. Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-4800580162024 від 30.09.2024 року земельній ділянці площею 284,82 га, що розташована Миколаївська область Вознесенський район Прибужанівська сільська рада присвоєно кадастровий номер 4822083800:09:000:0349. Обґрунтовуючи підставність позову, позивач посилався на порушення своїх прав на спадщину\~права на оренду земельної ділянки на умовах договору оренди землі. Слід відзначити, що згідно\~ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин», право розпорядження земельною ділянкою кадастровий номер 4822083800:09:000:0349 перейшло до Прибужанівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області - \~відповідача у справі. За ч.2\~ст.124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, яка відповідно до ст.9 Конституції України\~є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Ст.1 Протоколу №1 Конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном: «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права». Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ч.1ст.1221 ЦК). Ст.1268\~ЦК передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Відповідно до\~ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За\~ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.4 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», право оренди земельної ділянки відноситься до речових прав, похідних від прав власності. На майно, що переходить за правом спадкування до спадкоємців, згідно\~ст.66 ЗУ «Про нотаріат»\~нотаріусом за місцем відкриття спадщини видається свідоцтво про право на спадщину. Законодавче відображення переходу права оренди земельної ділянки закріплено в\~ст.7 ЗУ «Про оренду землі». Відповідно до ч.1, 2 статті 7 Закону України «Про оренду землі» право на оренду земельної ділянки переходить після смерті фізичної особи-орендаря, якщо інше не передбачено договором оренди, до спадкоємців, а в разі їх відмови чи відсутності таких спадкоємців - до осіб, які використовували цю земельну ділянку разом з орендарем і виявили бажання стати орендарями в разі, якщо це не суперечить вимогам\~Земельного кодексу України\~та цього Закону. У разі засудження фізичної особи-орендаря до позбавлення волі або обмеження його дієздатності за рішенням суду право на оренду земельної ділянки переходить до одного з членів його сім`ї, який виявив бажання і може відповідно до закону стати орендарем, а в разі його відмови або відсутності таких - до осіб, які використовували цю земельну ділянку разом з орендарем, за їх згодою, якщо це не суперечить вимогам\~Земельного кодексу України\~та цього Закону. Аналогічні умови передбачені в Договорі оренди землі від 09 березня 2006 року в п.15 та п.28 договору. Верховний Суд у постанові від 02.06.2021 у справі № 351/1785/19 зазначив, якщо умовами договору оренди земельної ділянки, укладеного сторонами, не передбачається заборона переходу права на оренду в порядку спадкування, то спадкоємці орендаря (фізичної особи-підприємця) після його смерті можуть успадкувати право на оренду земельної\~ділянки, яка є предметом цього договору. Виходячи з цього, якщо умовами договору оренди не заборонено перехід прав оренди в порядку спадкування, то спадкоємці фізичної особи (ФОП)\~орендаря можуть успадкувати право на оренду земельної ділянки, визначеної цим договором. Відповідно до ч.1 ст.31 ЗУ «Про оренду землі», договір оренди землі припиняється у разі смерті фізичної особи-орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови спадкоємців від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки. Таким чином, у разі відсутності такої відмови, укладений договір оренди землі є чинним та обов`язковим для виконання спадкоємцем [PERSON] . В судовому засіданні встановлено, що позивач як спадкоємець померлого Орендаря виявив бажання одержати право на оренду земельної ділянки сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, про що також свідчить його лист від 31 жовтня 2023 року на адресу сільського голови Прибужанівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області (а.с.17). Згідно із ч.1.2 ст.651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Враховуючи ч.1\~ст.31 ЗУ «Про оренду землі»\~та п.35 Договору оренди землі, спадкоємець майна померлого [PERSON] від виконання умов укладеного договору оренди земельної ділянки не відмовляється, сплачує визначену договором оренду плату та виконує інші умови договору, бажає оформити в порядку спадкування право оренди на земельну ділянку. Прямої заборони на успадкування права оренди земельної ділянки кадастровий номер 4822083800:09:000:0349 спадкоємцями орендаря, договір оренди не містить. Із аналізу досліджених в судовому засіданні доказів в сукупності, позивач прийняв спадщину після смерті орендаря [PERSON] , тим самим набув право на оформлення права оренди на земельну ділянку в порядку спадкування. Відповідно до ч. 2\~ст. 16 ЦК України\~способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Згідно зі\~ст. 152 ЗК України\~власник земельної ділянки або користувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою і відшкодування завданих збитків. У пункті 7 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №\~7\~від 16\~квітня\~2004\~року «Про\~практику застосування\~судами земельного\~законодавства при\~розгляді цивільних\~справ» роз`яснено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152\~ЗК України шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (стаття 16 ЦК України). Отже, відповідно до ст.\~16,\~21 ЦК України,\~ст. 152 ЗК України\~одним зі способів захисту цивільних прав є визнання незаконними рішень органів місцевого самоврядування. Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто, таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №338/180/17, від 11.09.2018 у справі №905/1926/16, від 30.01.2019 у справі №569/17272/15-ц, від 04.06.2019 у справі № 916/3156/17. У постанові від 15.09.2020 року у справі № 469/1044/17 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування за умови його невідповідності закону не тягне тих юридичних наслідків, на які спрямоване, тому його оскарження має на меті не позбавлення рішення юридичної сили, а захист інтересу у юридичній визначеності на майбутнє. Такий інтерес порушується, допоки існує незаконне рішення (триваюче порушення). Враховуючи викладене, оскільки рішення Прибужанівської сільської ради №17 від 17 листопада 2023 року «Про припинення права оренди», яким було припинено право оренди ФОП [PERSON] земельної ділянки загальною площею 284,82 га для ведення товарного сільськогосподарського призначення (риборозведення) у межах території Прибужанівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області не відповідає вимогам земельного законодавства, на підставі\~ст. 21 ЦК України\~має бути визнано незаконним та скасовано. Суд, давши мотивовану оцінку кожному аргументу, наведеному позивачем в позовній заяві, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог повністю. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог у разі задоволення позову на відповідача. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір за позовну вимогу немайнового характеру в розмірі 1211,20 грн. та за позовну вимогу майнового характеру в розмірі 3827,59 грн. Крім того позивачем був сплачений судовий збір в розмірі 605,60 грн. за подання заяви про забезпечення позову від 07 жовтня 2024 року. Тому з відповідача на корись позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 5644 (п`ять тисяч шістьсот сорок чотири) гривні 39 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved