Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-11 00:00:00

20 вересня 2024 року представник позивача [PERSON] , представляючи інтереси позивача [PERSON] , звернувся до суду з указаним позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів. В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилався на те, що 04 грудня 2009 року сторони зареєстрували шлюб. Від цього шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . 07 березня 2017 року Носівським районним судом Чернігівської області ухвалено рішення про розірвання шлюбу між позивачем та відповідачем. Рішенням Носівського районного суду Чернігівської області від 07 березня 2017 року стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 19 січня 2017 року і до досягнення сином повноліття. На виконання даного рішення суду було видано виконавчий лист, який пред`явлено позивачем до виконання до Носівського відділу ДВС. У той же час із [PERSON] вже стягувалися аліменти на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дочкою повноліття. Після цього відповідач [PERSON] звернувся до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. Так, 26 червня 2017 року Носівським районним судом Чернігівської області ухвалено рішення,\~\~\~ яким\~\~\~ зменшено розмір аліментів, які стягуються із [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , з 1/4 частини до 1/6 частини доходу [PERSON] , а також зменшено розмір аліментів, які стягуються із [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , з 1/4 частини до 1/6 частини доходу [PERSON] , але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Рішення\~\~\~\~ Носівського\~\~\~ районного\~\~\~ суду Чернігівської області мотивовано тим, що [PERSON] має ІІІ групу інвалідності та дохід, який складається тільки з пенсії по інвалідності. Суд зробив висновок, що матеріальне становище відповідача змінилося в гіршу сторону, що не дозволяє йому сплачувати аліменти в розмірі 1/2 частини його доходу. Представник позивача вказує, що на даний час у відповідача змінилося матеріальне становище та обсяг доходів, адже дочка [PERSON] [PERSON] [INFO] , на користь якої з нього стягувалися аліменти, досягла повноліття, стягнення аліментів з відповідача на її утримання припинено. Відповідач перебуває на службі в ЗСУ, отримує відповідний заробіток, продовжує отримувати пенсію. Натомість із зростанням економічної кризи в державі матеріальне становище позивача змінюється, ріст цін спонукає до необхідності витрачати на утримання дитини значні кошти на відповідне харчування, шкільне приладдя, одяг, взуття, проїзд у транспорті, заняття в гуртках. Сума аліментів, яка стягується з відповідача, недостатня для дитини, тому дитина потребує більшого матеріального забезпечення з боку батька. Посилаючись на ст. ст. 180, 181, 182, 192 СК України, представник позивача просив збільшити розмір аліментів, які стягуються на підставі рішення Носівського районного суду Чернігівської області від 07 березня 2017 року із [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , з 1/6 частини до 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення сином повноліття. Ухвалою судді Носівського районного суду Чернігівської області від 23 вересня 2024 року відкрито провадження в цивільній справі, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 03 грудня 2024 року, задоволено клопотання представника позивача [PERSON] про витребування доказів, витребувано з [INFO] довідку про прийняття на військову службу по мобілізації [PERSON] та прийняття його на посаду (а. с. 18). Ухвалою Носівського районного суду Чернігівської області від 27 лютого 2025 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті на 12 березня 2025 року (а. с. 54). У судове засідання позивач та представник позивача не з`явилися, однак представник позивача подав до суду заяву, у якій указав, що він підтримує позовні вимоги\~ і просить їх задовольнити повністю, справу просить розглянути без участі позивача та її представника. Відповідач, який був належним чином повідомленим судом про дату, час і місце розгляду справи шляхом направлення судових повісток на адресу зареєстрованого місця проживання відповідно до ч. ч. 7, 8 ст. 128 ЦПК України, у судове засідання не з`явився, про причини неявки до суду не повідомив, правом на подання відзиву на позов не скористався, жодних заяв чи клопотань до суду не подав. Поштові конверти повернулися на адресу суду без вручення із зазначенням причин повернення: «Адресат відсутній\~ за вказаною адресою».\~ Відповідно до вимог ст. 44 ЦПК України учасники судового розгляду повинні добросовісно користуватися своїми правами. Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Рішенням ЄСПЛ у справі «В`ячеслав Корчагін проти Росії» (№ 12307/16) визначено, що якщо повістку було направлено за однією з відомих адрес, а особа ухиляється від її отримання то особа може стежити за ходом справи з офіційних джерел, таких як веб-сторінка суду, а тому права такої особи щодо розгляду справи у його відсутності, порушені не були. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий судовий розгляд справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя. Отже, сторони у справі на власний розсуд розпорядилися своїми правами щодо предмета спору, а тому несуть ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ними відповідних процесуальних дій (ч. 4 ст. 12 ЦПК України). Суд не постановляє заочне рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України, оскільки відсутня згода позивача на заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Ураховуючи ст. 223 ЦПК України, суд не знаходить підстав для відкладення розгляду справи та вважає за можливе розглянути справу та постановити рішення за відсутності відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд уважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з нижченаведених підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Згідно зі ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. А у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ст. 263 ЦПК України). Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин (ст. 264 ЦПК України). Так, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 4 грудня 2009 року перебували в шлюбі. Рішенням Носівського районного суду Чернігівської області від 07 березня 2017 року, яке набрало законної сили 20 березня 2017 року, шлюб між ними розірвано (а. с. 6). Від шлюбу у сторін по справі народився син [PERSON] , [INFO] ,\~\~\~ що\~\~ підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а. с. 5). Рішенням Носівського районного суду Чернігівської області від 07 березня 2017 року у справі № 741/96/17 із [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 19 січня 2017 року і до досягнення сином повноліття. На виконання вказаного рішення суду 21 березня 2017 року [PERSON] видано виконавчий лист про стягнення аліментів № 741/96/17, який пред`явлено позивачем до виконання (а. с. 7). Наразі виконавчий лист перебуває на виконанні Ніжинського ВДВС у Ніжинському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (а. с. 11). Однак, рішенням Носівського районного суду Чернігівської області від 26 червня 2017 року, яке набрало законної сили 11 липня 2017 року, задоволено позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про зменшення розміру аліментів, зменшено розмір аліментів, які стягуються із [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , з 1/4 частини до 1/6 частини доходу [PERSON] , але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, а також зменшено розмір аліментів, які стягуються із [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , з 1/4 частини до 1/6 частини доходу [PERSON] , але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку (а. с. 9-10). Так, указаним судовим рішенням встановлено, що відповідач ( [PERSON] ) має ІІІ групу інвалідності та має дохід, який складається тільки з пенсії по інвалідності. Судом зроблено висновок, що матеріальне становище відповідача змінилося в гіршу сторону, що не дозволяє йому сплачувати аліменти в розмірі 1/2 частини (сумарно) його доходу. Також при винесенні судового рішення судом враховано позиції відповідачів, які визнали позов та не заперечували проти зменшення розмірі аліментів до 1/6 частини доходу відповідача на кожну дитину. Із повідомлення Ніжинського ВДВС у Ніжинському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції № 123024 від 17 травня 2024 року вбачається, що\~\~\~ у\~\~\~\~ Ніжинському\~\~\~\~\~ відділі\~\~\~ ДВС на виконанні перебувають виконавчі провадження АСВП № 51833491 з виконання виконавчого листа № 741/373/13-ц від 15.04.2013, виданого Носівським районним судом Чернігівської області, про стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини доходу, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13.03.2013 року і до її повноліття. Рішенням Носівського районного суду Чернігівської області від 26 червня 2017 року зменшено розмір аліментів, які стягуються із [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , з 1/4 частини до 1/6 частини доходу [PERSON] , але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26.06.2017 року і до повноліття дитини. Станом на 17.05.2024 по вказаному виконавчому провадженню стягується заборгованість зі сплати аліментів, що становить 23647,76 грн. Також на виконанні у відділі перебуває АСВП № 54325843 з виконання виконавчого листа від 21.03.2017, виданого Носівським районним судом Чернігівської області, про стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 19 січня 2017 року і досягнення сином повноліття. Рішенням Носівського районного суду Чернігівської області від 26 червня 2017 року зменшено розмір аліментів, які стягуються із [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , з 1/4 частини до 1/6 частини доходу [PERSON] , але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26.06.2017 року і до повноліття дитини. Так, судом встановлено, що на даний час дочка [PERSON] [PERSON] , [INFO] , на утримання якої він сплачував аліменти на користь [PERSON] , досягла повноліття, станом на травень 2024 року із [PERSON] продовжувала стягуватися лише заборгованість зі сплати аліментів на утримання дочки [PERSON] .\~ Відповідно до повідомлення [INFO] № 3/15397 від 09 жовтня 2024 року та витягу з наказу начальника [INFO] (по стройовій частині) № 187 від 28 липня 2022 року з 28 липня 2022 року солдат [PERSON] призваний та направлений для\~\~\~\~ проходження\~\~\~ військової\~ служби у розпорядження командира військової частини [NUMBER] [ADDRESS] ( [NUMBER] ) (а. с. 28, 29). За клопотанням представника позивача Гунька О.Ю. судом витребувано відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела та суми доходів, отриманих [PERSON] упродовж 2023-2024 років. Відповідно до відповіді № 1137052 від 21 лютого 2025 року [PERSON] за період з 1 кварталу 2023 року по 4 квартал 2024 року отримано, крім іншого доходу, виплат військовослужбовцям на понад 2000000 грн, джерело отримання доходу військова частина [NUMBER] (а. с. 49-50). Тобто на даний момент матеріальний дохід відповідача [PERSON] значно покращився, що підтверджується вищезазначеною відповіддю з ДРФО, крім пенсії по інвалідності, яку він отримував на момент постановлення рішення про зменшення розміру аліментів, він отримує також виплати військовослужбовцю ЗСУ, орендну плату від здачі майна в оренду. Крім того, на покращення його матеріального стану також вплинуло закінчення обов`язку сплачувати аліменти на утримання старшої дочки [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з досягненням останньою повноліття. Відповідно до частин першої, другої, статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ч. 3 ст. 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. За положеннями ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У ч. 1 ст. 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Ураховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. При\~\~\~\~ розгляді\~\~\~ позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Указана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13.\~ Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Звертаючись до суду із позовом, позивач просила збільшити розмір аліментів, стягнутих на утримання сина [PERSON] за рішенням суду, з 1/6 частини до 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача, посилаючись на покращення матеріального стану відповідача, що пов`язано із закінченням в нього обов`язку сплати аліментів на повнолітню дочку [PERSON] та перебуванням його на службі в ЗСУ, а також на необхідність нести підвищені витрати на утримання сина [PERSON] у зв`язку зі зростанням цін на продукти харчування, шкільне приладдя, одяг, взуття, проїзд у транспорті, заняття в гуртках, що впливає на матеріальний стан позивача та не дає можливості забезпечувати сина відповідно до його вікових потреб. Як убачається з тексту рішення Носівського районного суду Чернігівської області від 26 червня 2017 року, судом було зменшено розмір аліментів, які стягуються з відповідача на користь позивача на утримання сина [PERSON] , з 1/4 частини його доходу до 1/6 частини його доходу. Зменшуючи розмір аліментів, суд виходив з того, що сумарний розмір аліментів, які стягуються із відповідача на утримання сина [PERSON] та дочки [PERSON] , становить 1/2 частини його заробітку. Відповідач має ІІІ групу інвалідності та має дохід, який складається тільки з пенсії по інвалідності, що не дозволяє йому сплачувати аліменти в розмірі 1/2 частини його доходу. Матеріали справи, що розглядається, свідчать про те, що на даний час відповідач є військовослужбовцем ЗСУ, отримує прибуток у виді виплат військовослужбовцям, розмір якого за 2023-2024 роки склав більше 2000000 грн, отримує дохід від здачі майна в оренду, крім того припинилося стягнення аліментів із [PERSON] на утримання старшої дочки [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з досягненням нею повноліття. Аналіз зазначених обставин свідчить про те, що зі зменшенням аліментних стягнень, проходженням військової служби в ЗСУ матеріальний стан відповідача покращився, тому суд уважає,\~\~\~ що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини свого доходу. Доказів неможливості сплачувати аліменти в заявленому позивачем розмірі або ж інших доводів проти позову відповідачем не надано. Проаналізувавши зазначені обставини у справі у їх сукупності, суд робить висновок, що наведені вище обставини свідчать про покращення матеріального стану відповідача по зрівнянню з тим, який був на час винесення рішення Носівського районного суду Чернігівської області від 26 червня 2017 року про зменшення розмір аліментів. Відсутність у справі даних про зміну матеріального становища позивача не має вирішального значення для прийняття рішення у цій справі, оскільки матеріалами справи підтверджено покращення матеріального становища відповідача. Отже, суд робить висновок, що заявлені позивачем вимоги про збільшення розміру аліментів ґрунтуються на положеннях Сімейного кодексу України та відповідають інтересам дитини, а тому необхідно збільшити розмір аліментів з 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача до 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Суд уважає, що саме такий розмір аліментів, спрямований на утримання неповнолітнього сина, відповідає вимогам розумності та витратам, пов`язаним із забезпеченням всебічного розвитку дитини. Відповідно до ч. 1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частина 6 ст. 141 ЦПК України передбачає, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. З урахуванням ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved