Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-12 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін. 12.02.2025 директор ТОВ «Діджи Фінанс» Романенко М.Е., який діє на підставі Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 12.11.2022, звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості, в обґрунтування якого зазначив, що 23.05.2021 між ТОВ «Слон Кредит» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту №612134 . Відповідач підписання кредитного договору підтвердив, що перед укладенням цього договору йому була в чіткій та зрозумілій формі надана інформація про споживчий кредит відповідно до паспорту та Правилами надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, та отримав кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 20 000,00 грн. Відповідачем не виконані належним чином кредитні зобов`язання. 21.02.2024 року між ТОВ «Слон Кредит» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» укладено Договір факторингу №2102/24, до умов якого відступлено право вимоги до боржників за кредитними договорами зазначених у відповідних реєстрах, в тому числі за вище вказаним договором. Згідно з реєстром боржників №1 до Договору факторингу, позивач набув права грошової вимоги до відповідача у сумі 17658,89 грн., з яких: 12091,37 грн. сума заборгованості по тілу; 5567,52 грн. сума заборгованості за відсотками. Згідно з умовами кредитного договору, позичальник зобов`язалася повернути кредит, сплати проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання у повному обсязі і на умовах, передбачених кредитним договором. Незважаючи на це, відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому кредит у строки, передбачені кредитним договором. Позивачем було вжито заходів досудового врегулювання спору, шляхом направлення досудової вимоги до відповідача про погашення заборгованості за вказаним кредитним договором, проте дана вимога залишилася відповідачем без реагування. У зв`язку із вищенаведеним представник позивача звертається до суду з даним позовом. Вимогами позову представник позивача просить суд стягнути із [PERSON] на користь ТОВ «Діджи Фінанс» заборгованість за Кредитним договором № 612134 від 23.05.2021 у розмірі 17658,89 грн; судовий збір у розмірі 2422,40 грн; витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн. Явка та позиція сторін по справі: Представник позивача ТОВ «Діджи Фінанс» Романенко М.Е. в судове засідання не з`явився, згідно з поданою заявою від 25.02.2025 просив розгляд справи проводити без його участі, заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, відносно заочного розгляду справи не заперечив. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належно, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов про стягнення заборгованості разом з доказами, що підтверджують заперечення проти позову, до суду не подав. У зв`язку з неявкою відповідача та не повідомленням про поважність причин такої неявки, в порядку, визначеному статтею 280 ЦПК України, зі згоди позивача, суд постановив провести розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. Суд, відповідно до ст. 247 ЦПК України, розглядає справу у судовому засіданні за відсутності позивача і відповідача без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо з`ясувавши всі наявні докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, всі обставини, на які сторона посилалась як на підставу своїх вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Встановлено, що 23.05.2021 року [PERSON] , ознайомившись з умовами Публічної пропозиції на укладення Договору про надання споживчого кредиту ТОВ "СЛОН КРЕДИТ", (далі Публічна пропозиція), код ЄДРПОУ 42350798, Ліцензія на надання грошових коштів у позику, в тому числi на умовах фінансового кредиту, видана згідно з Розпорядженням Нацкомфіпослуг від 25.10.2018 року №1891, підписанням Договору №609188 про надання споживчого кредиту акцептує Публічну пропозицію ТОВ "Слон Кредит" (далі Фінансова Компанія, Кредитор, Кредитодавець, Товариство), яка розміщена на сайті Фінансової Компанії: https://sloncredit.ua/ (далі - сайт Фінансової Компанії), в повному обсязі, з урахуванням Паспорту споживчого кредиту (згідно вимог діючого законодавства), Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, Тарифів та складають Договір про надання споживчого кредиту (далі Договір, Кредитний договір), укладання якого підтверджено. Відповідач зобов`язався виконувати його умови. Згідно Договору про надання споживчого кредиту № 612134 від 23.05.2021 року відповідачу надається кредит у гривні в сумі 20000,00 грн., а Відповідач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Строк кредитування 365 днів з кінцевим терміном повернення 23.05.2022 року. Мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення 35432,43 грн. (а.с.30-зворот 31). Відповідно до п.2.1 Договору кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування: - у розмірі 20 000,00 грн. та реквізити платіжної картки № [NUMBER] або іншої платіжної картки, реквізити якої надані споживачем товариству у будь-якій спосіб; - у розмірі 5000,00 грн. на користь Товариства з метою виконання зобов`язань з оплати Процентів за перший день користування кредитом, відповідно до п.3.5 Договору. Договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором Н357 22.05.2021 року, та вважається укладеним у письмовій. Так, станом на 23.05.2022 року за договором №612134, у зв`язку з простроченням сплати відповідних платежів [PERSON] , утворилася заборгованість в розмірі 17658,89 грн., в тому числі 12091,37 грн. сума заборгованості по тілу; 5567,52 грн. сума заборгованості за відсотками. При цьому останній платіж внесений 22.05.2021 року в розмірі 1570,26 грн.(а.с.22). Надалі, 21 лютого 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» в особі директора Романенка М.Е. та Товариством з обмеженою відповідальністю «Слон Кредит» в особі директора Товариства Рохманійка М.В. було укладено Договор факторингу №2102-24, відповідно до умов якого ТОВ "\~Слон Кредит " відступлено право вимоги за Кредитним Договором №612134 від 23.05.2021 року на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», а відповідно ТОВ «Діджи Фінанс» набуло право вимоги до Відповідача. Відповідно до умов договору - п.4.1 - Перехід права вимоги: право вимоги переходить від Клієнта до Фактора з моменту підписання ними відповідного Реєстру прав вимог у формі наведеної в Додатку №1 до цього Договору. За умови виконання фактором вимог перерахування сум грошових коштів фінансування передбачених Розділом 3 Договору. Згідно витягу із Реєстру боржників до договору факторингу №2102-24 від 21.02.2024 року вбачається, що ТОВ «Діджи фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідача в загальною сумою 17658,89 грн., в тому числі: 12091,37 грн. сума боргу за тілом; 5567,52 грн. сума заборгованості за відсотками; який підписаний тією ж самою датою що й договір. Позивач ТОВ «Діджи фінанс» 27.06.2024 року за вих. №3533309691-АВ направив [PERSON] досудову вимогу про погашення заборгованості, де повідомив про зміну кредитора на ТОВ «Діджи фінанс» у кредитному Договорі № 612134 від 23.05.2021 року, а також заявив вимогу погасити заборгованість за вказаним кредитним Договором в загальним розміром 17658,89 грн. (а.с.11). \~ \~ \~Мотиви та застосовані норми права. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог чинного законодавства. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договір та інші правочини. Статтею ст.\~1054\~ЦК України передбачено, що \~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до положень\~ст. 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених\~ст.11 цього Кодексу. Зобов`язання, згідно із\~ст. 526 ЦК України, має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно із\~ст. 625 ЦК України\~боржник не\~звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст.\~627\~ЦК\~України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Порушення боржником умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки\~стаття 629 ЦК\~встановлює принцип обов`язковості виконання договору. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за основним боргом, що становить 12091,37 грн за кредитним договором № 612134 від 23.05.2021. Частиною 2\~ст. 1050 ЦК України\~встановлено, що, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ч. 1\~ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно з ч. 2\~ст. 1056-1 ЦК України\~розмір процентів,\~тип процентної\~ставки (фіксована\~або змінювана)\~та порядок\~їх сплати\~за кредитним\~договором визначаються\~в договорі\~залежно від\~кредитного ризику,\~наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. [PERSON] , будучи вільним в укладенні кредитного договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, будучи обізнаним з умовами кредитування, в тому числі з нарахуванням відсотків за користування кредитними коштами, з чим відповідач погодився, підписавши кредитні документи, таким чином погодивши умови сплати процентів за користування кредитними коштами, а отже позовна вимога ТОВ «Діджи Фінанс» щодо стягнення відсотків за кредитним договором № 612134 від 23.05.2021 в розмірі 5567,52 грн, також підлягає задоволенню. Щодо переходу до нового кредитора Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» прав первісного кредитора ТОВ «Слон кредит» у кредитних зобов`язаннях, суд зазначає наступне. Частинами 1 та 2\~ст. 512 ЦК України\~передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до\~ст. 514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1\~ст. 516 ЦК України\~передбачено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч.1\~ст. 1077 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Статтею 1078 ЦК України\~передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Відповідно до ст.ст.1080,\~1084 ЦК України\~договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги. Згідно з ст.\~514, ч.1 ст.516 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, позивач правомірно набув права вимоги до [PERSON] щодо виконання зобов`язання. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу адвоката, суд зазначає наступне. Відповідно до ст.133\~ЦПК\~України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких відносяться і витрати на професійну правничу допомогу. Частиною 8 ст.\~141\~ЦПК\~України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до ст.\~137\~\~ЦПК\~України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно з положеннями статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. В матеріалах справи наявний договір про надання правової допомоги № 42649746 від 01.11.2024, акт про підтвердження факту надання правничої допомоги від 28.01.2025 на суму 6000,00 грн. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інші проти України», від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Отже, аналіз наведених положень процесуального закону дає підстави для висновку, що вирішенню питання про розподіл судових витрат передує врахування судом, зокрема, обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору, значення справи для сторін. Принципи обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору повинні розглядатися, у тому числі, через призму принципу співмірності, який включає такі критерії: складність справи та виконаних робіт (наданих послуг); час, витрачений на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих послуг та виконаних робіт; ціна позову та (або) значення справи для сторони. Крім того, врахування таких критеріїв не ставиться законодавцем у залежність від результату розгляду справи. При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial