Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-13 00:00:00

До Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення інфляційних втрат і 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання. В обґрунтування\~позовних вимог\~позивач посилається\~на те,\~що 19.08.2008,\~між [PERSON] та ВАТ КБ «НАДРА» укладено кредитний договір № 205/112/МБ/2008-980 на підставі якого ВАТ КБ «НАДРА» надав відповідачу кредитні кошти на суму 173000,00 грн. Того ж дня, з метою забезпечення виконання умов кредитного договору між [PERSON] та ВАТ КБ «НАДРА» укладено договір поруки, відповідно до якого відповідач у разі невиконання [PERSON] умов кредитного договору, стає солідарним боржником та відповідає перед банком всім своїм майном, яке йому належить на праві власності та особистими коштами. Рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду від 22.06.2012 у справі №2310/1034/2012 позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково. Стягнуто солідарно із [PERSON] та [PERSON] заборгованість по кредитному договору № 205/112/МБ/2008-980 від 19.08.2008 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку Надра в сумі 257422,92 грн, судовий збір у розмірі 2574,22 грн. Дане рішення не виконане. Ухвалою Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 06.02.2023 по справі № 2310/1034/2012, провадження № 6/699/2/23, заяву ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» задоволено та замінено сторону стягувача у виконавчих листах, виданих на підставі рішення Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області у справі № 2310/1034/2012 про стягнення з [PERSON] , [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 205/112/МБ/2008- 980 від 19.08.2008 в сумі 257422,92 грн, судовий збір 2574,22 грн. Внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Трирічна позовна\~давність відраховується\~з дати\~нарахування інфляційних\~втрат та\~3%\~річних,\~а саме\~з 01.05.2017 року, з урахуванням змін до ЦК України, які введені в дію на підставі Закону України № 540-ІХ з 02.04.2020 та Закону України №2120-1X з 17.03.2022, то позовна давність щодо стягнення інфляційних витрат та 3% річних, починаючи з 02.04.2020 року була продовжена та станом на дату подачі цього позову не пропущена. Відповідно до розрахунку інфляційних втрат і 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов`язання, яке становить 257422,92 грн, за період з 01.05.2017 року по 23.02.2022 року (дата розрахунку до введення Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 воєнного стану) розмір нарахованих інфляційних втрат і 3% річних на суму боргу становить 158 637,85 грн., що складається з: інфляційне збільшення - 121 420,84 грн, 3% річних - 37217,01 грн. Позивач просить стягнути солідарно з відповідачів інфляційні втрати і 3% річних у розмірі 158 637,85 грн. Також просить стягнути судові витрати у справі. Представник відповідачів адвокат Перебийніс С.В. подала відзив на позов, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позову (а.с.47-55). У відзиві зазначено, що з ухваленням рішення про стягнення боргу зобов`язання відповідачів сплатити заборгованість за кредитним договором не припинилося та триває до моменту фактичного виконання грошового зобов`язання. Відтак кредитор має право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Разом з тим главою 19 ЦК України визначено строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, тобто позовну давність. Право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» пред`явило цей позов 15.08.2024. Тому позовні вимоги про стягнення розміру 3% річних та інфляційних за період з травня 2017 по 24.02.2022 частково знаходяться в межах трирічного строку, який передує зверненню позивача до суду період з 16.09.2021 до 15.08.2024. Представник відповідачів стверджує, що позивач неправомірно нарахував відповідачам три відсотки річних та інфляційні втрати в період з 16.09.2021 до 23.02.2022, який хоч і знаходиться в межах трирічного строку, проте позичальник звільняється у вказаний період від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, оскільки у період з 01.03.2020 до 30.06.2023 діяв карантин, а з 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан. Щодо нарахування 3% річних та інфляційних за період з 01.05.2017 до 15.09.2021 представник зазначила, що цей період перебуває поза межами трирічного строку позовної давності, а тому в цій частині позов задоволенню також не підлягає. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу від 23.10.2024 справу передано на розгляд судді Літвіновій Г.М. Відповідно до ухвали від 07.11.2024 прийнято справу до провадження, вирішено, що справа підлягає розгляду за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого судового засідання. Відповідно до ухвали від 17.12.2024 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду. Представник позивача у судове засідання не з`явився, до суду надійшла заява про розгляд справи у їхню відсутність, позов підтримують, просять задовольнити. Згідно додаткових пояснень зазначено, що під час дії карантину та на період дії воєнного стану строки позовної давності продовжені на строк дії указаних обставин. Оскільки трирічна позовна давність відраховується з дати нарахування інфляційних втрат та 3% річних, а саме з 01.05.2017 року, ураховуючи зміни до ЦК України, які введені в дію на підставі Закону України № 540-ІХ з 02.04.2020 та Закону України №2120-ІХ з 17.03.2022, то позовна давність щодо стягнення інфляційних втрат та 3% річних починаючи з 02.04.2020 була продовжена та станом на дату подачі цього позову не пропущена. Посилання сторони відповідачів на п.6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції, яка була чинною з 18.03.2020 до 24.12.2023), жодним чином не звільняє боржників від відповідальності, визначеної ст. 625 ЦК України, за невиконання рішення суду (а.с.118-123). Відповідачі, будучи повідомленими про розгляд справи, у судове засідання не з`явилися, причини неявки не повідомили. Представник відповідачів адвокат Перебийніс С.В. подала заяву про розгляд справи її відсутність та відсутність відповідачів. Просила відмовити у задоволенні позову з підстав, які викладені у відзиві. Відповідно до вимог ч. 14 ст. 7, ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини. 19.08.2008 між ВАТ комерційним банком Надра і [PERSON] був укладений договір Кредитування комерційного автотранспорту» № 205/112/МБ/2008-980 (а.с.22-24), згідно якого останньому був наданий кредит в сумі 173000,00 грн на придбання автотранспортного засобу, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,7 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом ( п.1.1.3.1, 1.1.4 договору). З метою належного виконання позичальником взятих на себе зобов`язань між Банком та [PERSON] 19.08.2008 укладено договір поруки (а.с.25). Згідно з п. 1.1. договору поруки поручитель поручається перед кредитором за належне виконання [PERSON] взятих на себе зобов`язань, що витікають з кредитного договору №205/112МБ/2008-980 від 19.08.2008, в тому числі повернути до 16.08.2013 року кредит в сумі 173000 грн., сплатити відсотки за користування кредитними коштами, сплатити можливі штрафні санкції (штраф, пеня). Відповідно до п.1.2. договору поруки позичальник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, що означає нічим не обумовлене і абсолютне право кредитора вимагати виконання зобов`язань, вказаних в п.1.1. цього договору повністю чи у будь-якій частині як від позичальника та поручителя разом, так і від кожного окремо. Рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду від 22.06.2012 у справі №2310/1034/2012 позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково. Стягнуто солідарно із [PERSON] та [PERSON] заборгованість по кредитному договору № 205/112/МБ/2008-980 від 19.08.2008 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку Надра в сумі 257422,92 грн, судовий збір у розмірі 2574,22 грн. Це рішення набрало законної сили 02.07.2012 (а.с.28-29). 20.08.2012 судом були видані виконавчі листи. Відповідно до Договору №GL48N718070_blank про відступлення прав вимоги від 05.08.2020 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» та ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» право вимоги за кредитним договором та всіма іншими похідними договорами перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» (а.с.12-16). Відповідно до Договору №GL48N718070_blank_08 про відступлення прав вимоги від 17.08.2021 року, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» (первинний кредитор) та ТОВ «Брайт Інвестмент» (новий кредитор) право вимоги за кредитним договором та всіма іншими похідними договорами перейшло до ТОВ «Брайт Інвестмент», разом з усіма додатками до нього (у т.ч. графіками здійснення платежів) та додатковими договорами (угодами), договорами про внесення змін, змінами і доповненнями, що є невід`ємними частинами (а.с.17-21). Ухвалою Корсунь-Шевченківського районного суду від 06.02.2023 замінено стягувача у виконавчих листах з виконання рішення Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 22.06.2012 у цивільній справі № 2310/1034/2012, провадження №2/2310/260/2012, за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк Надра до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, а саме стягувача Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» замінено на Товариство з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» (код ЄДРПОУ 43115064, місцезнаходження: 49019, м. Дніпро, вул. Академіка Белелюбського, будинок 54, офіс 402). Ця ухвала набрала законної сили 06.02.2023 (а.с.30-33). Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відтак, обставини щодо укладення кредитного договору, договору поруки, стягнення заборгованості за кредитним договором, заміни стягувача не підлягають доказуванню, оскільки такі установлені вище указаними рішеннями. Ураховуючи, що на дату подачі цього позову відповідачами не виконано рішення Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 22.06.2012 у справі №\~2310/1034/2012, то позивач уважає, що відповідачі, відповідно до ст. 625 ЦК України, зобов`язані сплатити суму боргу із урахуванням 3 % річних, що відповідно до розрахунку позивача становить 37217,01 грн, та суму нарахованих інфляційних втрат, що становить 121420,84 грн. Згідно із частиною першою статті 4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтями 15, 16\~ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст.\~509\~ЦК України зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11\~цього Кодексу (ч. 2 ст. 509 ЦК України). Частиною 2 ст.\~11\~ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Згідно із ч.1 ст.1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ст. 626, 628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Відповідно до ст.\~512\~ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, у тому числі внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). При цьому кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Відповідно до ст.\~514\~ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язаннів обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договоромабо законом. Відповідно до ч. 1 ст.\~546\~ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Частиною першою статті 553\~ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (ч. 1 ст. 554 ЦК України). Відповідно до ст.\~610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611\~ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Верховний Суд неодноразово наголошував, що за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат та трьох процентів річних на суму боргу входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц, постанова Верховного Суду від 06.12.2023 у справі № 522/12406/22 тощо). Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15 виклала висновок, що у статті 625\~ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань (пункт 45). Оскільки внаслідок невиконання боржниками грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК України, за весь час прострочення, таке прострочення є триваючим правопорушенням, а право на позов про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Відповідно до розрахунку позивач здійснив нарахування інфляційних втрат та 3% річних за період з 01.05.2017 до 23.02.2022, на що суд зазначає таке. Відповідно до пункту 15 Прикінцевих та\~Перехідних положень\~ЦК України у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення. Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19», прийнятої відповідно до ст.29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», на усій території України встановлений карантин з 12.03.2020 року, який, у свою чергу, постановами Кабінету Міністрів України був неодноразово продовжений. Постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 27.06.2023\~№ 651 відмінено з 24 години 00 хвилин 30.06.2023 на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. Відтак, у період дії карантину боржники за договорами кредиту звільнялися від оплати штрафу, пені, а не від нарахувань, передбачених ст. 625 ЦК України. Згідно з п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Відповідно до Указу Президенту України № 64/2002 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», з 05 год 30 хв 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан, який триває по теперішній час. Отже, з аналізу вищевказаних норм слід дійти висновку, що є правомірним нарахування позивачем інфляційних втрат та 3% річних у період з 01.05.2017 до 23.02.2022. Сторона відповідача заявила клопотання про застосування позовної давності, на що суд зазначає таке. Главою 19\~ЦК України визначено строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, тобто позовну давність. Аналіз змісту норм матеріального права у їх сукупності дає підстави для висновку, що до правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених статтею 625 ЦК України, застосовується загальний строк позовної давності тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (стаття 267 ЦК України). Порядок відліку позовної давності наведено у статті 261 ЦК України. Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.11.2019 у справі № 127/15672/16-ц. Як свідчать матеріали справи, датою звернення позивача із цією позовною заявою до суду є 16.08.2024, а заборгованість нарахована за період з 01.05.2017 до 23.02.2022. Постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 11.03.2020\~№ 211\~«Про запобігання\~поширенню на\~території України\~гострої респіраторної\~хвороби COVID-19,\~спричиненої коронавірусом\~SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12.03.2020 на всій території України карантин. Законом України\~від 30.03.2020\~№ 540-IX\~«Про внесення\~змін до\~деяких законодавчих\~актів України,\~спрямованих на\~забезпечення додаткових\~соціальних та\~економічних гарантій\~у зв`язку\~з поширенням\~коронавірусної хвороби\~(COVID-19)» розділ «Прикінцеві\~та перехідні\~положення» ЦК\~України доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». У пункті 12 розділ «Прикінцеві\~та перехідні\~положення» ЦК\~України у редакції Закону України\~від 30.03.2020\~№ 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19). Закон України\~від 30.03.2020\~№ 540-IX щодо продовження позовної давності на час дії карантину набрав чинності 02.04.2020. Надалі постановами Кабінету Міністрів України цей карантин на території України неодноразово продовжувався та був скасований з 30.06.2023 на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651. Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженого Законом України\~від 24.02.2022\~№ 2102-ІХ (далі Указ), в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022, який неодноразово продовжувався та діє до теперішнього часу. Відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Пунктом 19 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України передбачено, що у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Отже,\~слід дійти\~висновку,\~що позивач\~не пропустив трирічний строк позовної давності щодо вимог у цій справі. Посилання сторони відповідача на пункт 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції, яка була чинною з 18.03.2020 до 24.12.2023), не заслуговує на увагу, оскільки у цій справі предметом спору є нарахування сум відповідно до ст.625 ЦК України у зв`язку з невиконанням відповідачами рішення суду про стягнення заборгованості за кредитним договором. При цьому, кредитний договір був укладений 19.08.2008, а Закон України «Про споживче кредитування» набрав чинності 10.06.2017. Разом з тим, відповідно до ухвали Корсунь-Шевченківського районного суду у справі №2310/1034/2012 від 23.07.2024, яка набрала законної сили 07.08.2024, відмовлено у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання по справі №2310/1034/2012. Під час розгляду цієї справи було встановлено, що у період з 05.10.2012 до 21.07.2016 у провадженні державного виконавця перебувало виконавче провадження № 34597837 з виконання виконавчого листа 2310/1034/2012, виданого 20.08.2012 Корсунь-Шевченківським районним судом Черкаської області, про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Надра» боргу в сумі 257422,92 грн (солідарно). Державним виконавцем вжито заходів примусового виконання рішення та 21.07.2016 винесено постанову про завершення виконавчого провадження, на підставі п. 5 ч. 1 cт. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) (у редакції чинній на момент винесення рішення), у зв 'язку з тим, що неможливо встановити місце проживання, перебування боржника. При тлумаченні частини першої статті 509, частини першої статті 267, статті 625 ЦК України слід враховувати правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06.03.2019 у справі №\~757/44680/15-ц (провадження № 61-32171сво18), відповідно до якого «натуральним є зобов`язання, вимога в якому не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку, але добровільне виконання якої не є безпідставно набутим майном. Конструкція статті 625 ЦК України щодо нарахування 3 % річних та інфляційних втрат розрахована на її застосування до такого грошового зобов`язання, вимога в якому може бути захищена в судовому (примусовому) порядку. Кредитор в натуральному зобов`язанні не має права на нарахування 3 % річних та інфляційних втрат, оскільки вимога в такому зобов`язанні не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку». Як зазначено вище, ухвалою Корсунь-Шевченківського районного суду у справі №2310/1034/2012 від 23.07.2024, яка набрала законної сили 07.08.2024, позивачу як стягувачу відмовлено у видачі дубліката виконавчого документа та поновленні строку для пред`явлення його до виконання. Отже, вимоги позивача, які виникли на підставі рішення Корсунь-Шевченківського районного суду від 22.06.2012 у справі №2310/1034/2012, не можуть бути захищені в судовому (примусовому) порядку, оскільки зобов`язання стало натуральним. До натурального зобов`язання не можуть бути застосовані положення статті 625 ЦК України. Відтак, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач сплатив судовий збір у розмірі 2422,40 грн, отже судові витрати суд залишає за позивачем. На підставі статей 625,1054 ЦК України та

Outcome: dismissed