Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-05 00:00:00

У лютому 2025 року представницею товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЦИКЛ ФІНАНС» (далі, ТОВ «ФК «ЦИКЛ ФІНАНС», позивач) з використанням системи «Електронний суд» подано позов до Фастівського міськрайонного суду Київської області про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 35 041,4 гривень з [PERSON] (далі, відповідач). Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 18 вересня 2020 року між акціонерним товариством «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» (далі, АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО»), як позикодавцем, та [PERSON] , як клієнтом та позичальником, було укладено кредитний договір № 22033000408944. Згідно з умовами укладеного договору, тіло кредиту 24 800, дата повернення кредиту 18 вересня 2022 року, строк кредитування 24 місяці, фіксована процентна ставка 0,00 1% річних, також передбачена сплата комісії за обслуговування кредиту за змінною ставкою в залежності від періоду користування грошовими коштами. Банком, як кредитором, умови щодо надання грошових коштів у строкове платне володіння виконані повністю. Натомість, відповідач, як позичальник, умови щодо своєчасного повернення грошових коштів не виконав, внаслідок чого в останнього виникла заборгованість, яка станом на 27.03.2024 року становить 35 041,38 гривень та складається з: 20 284,85 гривень залишок простроченого кредиту, 14 756 гривень залишок прострочених комісій, 0,53 гривні залишок прострочених відсотків. В подальшому, відбулась заміна сторони кредитора в кредитних зобов`язаннях внаслідок укладення договору факторингу від 28.03.2024\~між АТ\~«БАНК КРЕДИТ\~ДНІПРО» та ТОВ «ФК «ЦИКЛ ФІНАНС» № 28/03/24. Внаслідок укладення договору факторингу № 28/03/24 від 28.03.2024 року до позивача, як нового кредитора, перейшло право вимоги за кредитним договором від 18 вересня 2020 року № 22033000408944. З урахуванням викладеного, позивач, діючи через свого представника, просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 18 вересня 2020 року № 22033000408944 у сумі 35 041, 4 гривень та відшкодувати витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви у сумі 2 422,4 гривні, а також витрати на професійну правничу допомогу у сумі 6 000 гривень. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 12 лютого 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду і відкрито провадження у справі, вирішено проводити судовий розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Судове засідання призначено на 06 березня 2025 року на 11 годину 30 хвилин. В судове засідання представниця позивача, будучи належним чином повідомленою про час і дату проведення судового засідання, не з`явилися, при цьому в позовній заяві просила провести розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити, у випадку неявки відповідача не заперечувала проти ухвалення заочного рішення (а. с. 10). В судове засідання відповідач, будучи належним чином повідомлений про час і дату проведення судового засідання, не з`явився, конверт з ухвалою про відкриття провадження, із судовою повісткою повернувся без вручення із зазначенням працівника поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою», про причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи та відзиву на позовну заяву не подав, що відповідно до ч. 1 ст.\~223\~ЦПК України не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до ч. 6 ст.\~128\~ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Як передбачено п. 2 ч . 7 ст.\~128\~ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно п. 3 ч. 8 ст.\~128\~ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст.\~128\~ЦПК України днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. У разі відсутності адресата (будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї) особа, яка доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення (ч. 4 ст. 130 ЦПК України). Крім того, як зазначено у постанові Верховного Суду від 10.05.2023 року у справі № 755/17944/18, довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. Також згідно висновків Європейського суду з прав людини, зазначеного у рішенні у справі «В`ячеслав Корчагін проти Росії» №12307 - учасник справи, що повідомлений за допомогою пошти за однією із адрес, за якою він зареєстрований, але ухилявся від отримання судової повістки. Тому йому повинно було бути відомо про час і місце розгляду справи. Він також міг стежити за ходом його справи за допомогою офіційних джерел, таких як веб-сторінка суду. З урахуванням наведеного, суд констатує, що відповідач вважається таким, що був належним чином повідомленим про час і дату проведення судового засідання, а його неявка не перешкоджає розгляду справи по суті. За згодою представниці позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Ознайомившись зі змістом позову та дослідивши долучені до матеріалів справи докази, суд вважає встановленими наступні обставини справи. Так, судом встановлено, що 18 вересня 2020 року між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО», як позикодавцем, та [PERSON] , як клієнтом та позичальником, було укладено кредитний договір № 22033000408944. Предметом цього договору є надання клієнту в строкове платне користування грошових коштів на умовах подальшого повернення зі сплатою процентів за користування кредитом та щомісячних комісійних платежів. У відповідності до пунктів 1.2, 1.4 договору кредит наданий шляхом зарахування на поточний рахунок клієнта, сума кредиту 24 800 гривень, строк кредитування 24 місяці, до 18 вересня 2022 року, процентна ставка за користування кредитом фіксована 0,001 річних щодо поточної заборгованості, 55 % річних для простроченої заборгованості; ставка щомісячної комісії за користування кредитом змінна, з 18 вересня 2020 року до 17 квітня 2021 року 7 % від суми кредиту, з 18 квітня 2021 року до 17 жовтня 2021 року 5,5 %, з 18 жовтня 2021 року до 17 квітня 2022 року 4 %, від 18 квітня 2022 року до 18 вересня 2022 року 2,25 %. В пункті 4о кредитного договору № 22033000408944 від 18 вересня 2020 року наведений графік щомісячних платежів протягом всього періоду кредитування. Цей договір підписаний відповідачем без зауважень. Умови щодо надання грошових коштів банком в борг виконані своєчасно та належним чином, проте відповідач, як позичальник, не виконав умови зобов`язання щодо повного та своєчасного погашення заборгованості. Факт надання грошових коштів кредитором та обставини щодо неповного та несвоєчасного повернення позичальником тіла кредиту, сплати процентів та комісій підтверджуються випискою по особовому рахунку, долученої до позовної заяви (а. с. 20- 136). Згідно з наданого позивачем розрахунку заборгованості, станом на 27 березня 2024 року загальна заборгованість становить 35 041,38 гривень, що складається з: 20 284,85 гривень заборгованість за кредитом, 0,53 гривні заборгованість за відсотками, 14 756 гривень заборгованість за комісійними платежами (а. с. 174-177). Відповідач не надав заперечень щодо отримання кредиту та суми боргу, доказів повного чи часткового погашення заборгованості чи іншого розрахунку заборгованості, відмінного від того, що долучений позивачем. Далі, 28 березня 2024 року між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та товариством з обмеженою відповідальністю «ЦИКЛ ФІНАНС» укладено договір факторингу № 28/03/24 (а.с. 147-153). Згідно з умовами зазначеного договору до позивача, як кредитора перейшло право вимоги за кредитним договором № 22033000408944 від 18 вересня 2020 року. Відповідач не заперечує обставини щодо укладення договору факторингу та переходу до позивача права вимоги за кредитним договором № 22033000408944 від 18 вересня 2020 року. Встановивши відповідні обставини справи, суд вважає, що спірні правовідносини сторін спору врегульовані нормами ЦК України, що регламентують укладення правочинів, виникнення прав та обов`язків в зобов`язанні, обов`язковість виконання зобов`язань та договорів і заміну кредитора в зобов`язання. Так, згідно приписів пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення\~цивільних прав\~та обов`язків,\~зокрема,\~є договори та інші правочини. Згідно приписів частини 1, 2, 4 статті 201 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. Згідно приписів частини 1 статті 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно приписів частини 1 статті 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно приписів абзацу 1, 2 частини 1 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно приписів частини 2 цієї статті, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Зміст процитованих вище правових норм свідчить про те, що правочин, в тому числі й договір, є законодавчо визначеною підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків. Формою правочину є усна, або письмова, специфічним видом якої є електронна форма правочину. При цьому,необхідною умовою для дотримання письмової, в тому числі й електронної форми правочину, є наявність підпису сторін. Далі, згідно приписів частини 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно приписів\~частини 1\~статті 638\~ЦК України,\~договір є\~укладеним,\~якщо сторони\~досягли згоди\~з усіх\~істотних умов\~договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно приписів частини 2 статті 638 ЦК України, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно приписів абзацу 2 частини 2 статті 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно приписів частини 1 статті 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Далі, згідно приписів частини 1 статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Далі, згідно приписів частини 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно приписів частини 1 статті 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. За змістом частини 2 статті 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики. Згідно приписів частини 1 статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно приписів частини 2 статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Далі, згідно приписів частини 1 статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно приписів частини 1 статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Далі, згідно приписів частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно приписів частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно приписів частини 1 статті 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно приписів пункту 5 частини 2 статті 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов`язку в натурі. Далі, згідно приписів пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно приписів частини 1 статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Зміст наведених правових норм свідчить про те, що договір є підставою для виникнення прав та обов`язків, правомірність договору, як двостороннього правочину презюмується, а заміна сторони договору може бути здійснена внаслідок відступлення права вимоги, в тому числі під час укладення договору факторингу. З урахування встановлених обставин справи та наведених вище правових норм, суд приходить до висновку, що до ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС», як до нового кредитора, перейшли права та обов`язки у зобов`язанні, що існує в межах кредитного договору, і позивач має достатні підстави для стягнення на його користь заборгованості за кредитними договорами. При цьому, суд погоджується з доводами позивача про необхідність стягнення на його користь з відповідача заборгованості за тілом кредиту та процентами за кредитним договором згідно з розрахунком, наданим до позовної заяви. Суд перевіривши зазначений розрахунок вважає його арифметично вірним та враховує, що відповідач не надав контр розрахунку та не висловив своїх заперечень щодо правильності нарахування суми боргу позивачем. Однак, суд не погоджується з доводами позивача щодо необхідності стягнення заборгованості за комісійними платежами. Зокрема, як слідує з пункту 1.2 кредитного договору встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту, в пункті 4 договору деталізовано, що комісія нараховується за розрахунково-касове обслуговування (а. с. 168-169). Зміст наведених пунктів договору свідчить про те, що банком, як кредитором не конкретизований зміст та перелік послуг, за надання яких встановлюється можливість нарахування комісії. Разом із тим, згідно правової позиції, висловленої в Постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року в справі з подібними правовідносинами № 204/224/21, якщо в\~кредитному договорі\~банк не\~зазначив та\~не надав\~доказів існування\~переліку додаткових\~та супутніх\~банківських послуг\~кредитодавця та/або\~кредитного посередника,\~які пов`язані\~з отриманням,\~обслуговуванням і\~поверненням кредиту,\~які надаються\~позивачу та\~за які\~банком встановлена\~щомісячна комісія\~за обслуговування\~кредиту (розрахунково-касове\~обслуговування),\~то положення\~кредитного договору\~щодо обов`язку\~позичальника щомісячно\~сплачувати плату\~за обслуговування\~кредиту (розрахунково-касове\~обслуговування)\~є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Аналогічна правова позиція щодо нікчемності умов кредитного договору в частині встановлення комісійних платежів за розрахунково-касове обслуговування АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» без конкретизації переліку та виду послуг, за надання яких сплачується комісія, викладена в Постанові ВС від 16 листопада 2022 року по справі № 755/9486/21. Підстав для відступу від зазначеної правової позиції суд не вбачає. З урахуванням\~викладеного,\~оскільки зі\~змісту кредитного\~договору 18.09.2020\~року №\~22033000408944 не вбачається конкретного переліку послуг, за які повинна сплачуватись комісія, суд вважає, що договір в частині нарахування комісії за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемним в силу закону та, відповідно, не породжує правових наслідків. Відтак, нарахована заборгованість зі сплати комісії не могла бути в подальшому відступлена новому кредитору за договором факторингу. Отже, суд відмовляє в частині позовних вимог щодо стягнення комісії за розрахунково-касове обслуговування у сумі 14 756 гривень. Далі, для підтвердження обставин надання професійної правничої допомоги позивачу та сплати останнім гонорару адвокату, до позовної заяви долучені копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, акт про підтвердження факту надання правової допомоги від 27 січня 2025 року, детальний опис наданих адвокатом послуг, договір № 43453613 про надання правової допомоги від 02 січня 2025 року та додаткова угода до договору , платіжне долучення від 27 січня 2025 року (а. с. 16, 19, 141, 142-146, 162, 165). Суд, аналізуючи долучені до матерів справи докази понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу та

Outcome: partial