Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-09 00:00:00

У жовтні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (далі позивач, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» звернулося до Автозаводського районного суду міста Кременчука з позовом до [PERSON] (далі відповідач, [PERSON] ) про стягнення кредитної заборгованості у сумі 28489,84 грн та 2422,40 грн сплаченого судового збору. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 03 лютого 2020 року Акціонерне товариство «Укрсиббанк» (далі АТ «Укрсиббанк») та [PERSON] уклали договір №\~96161547000 про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування, за умовами якого відповідач отримав на споживчі цілі кредит у вигляді встановленого ліміту кредитування, та зобов`язався повернути наданий кредит шляхом сплати до 15 числа щомісячно мінімальної суми поповнення кредитного рахунку. 29 серпня 2023 року АТ «Укрсиббанк» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» уклали договір факторингу №\~252, відповідно до якого АТ «Укрсиббанк» передав (відступив), а ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» прийняло права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі до [PERSON] . Відповідач всупереч умовам кредитного договору тривалий час не здійснює своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості по кредиту, процентам, комісії, чим суттєво порушує взяті на себе договірні зобов`язання. Станом на 30 жовтня 2024 року заборгованість відповідача становить 28489,84 грн, з яких: 17793,31 грн заборгованість за основним боргом, 10696,53 грн заборгованість за відсотками. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позовній заяви просив проводити розгляд справи без його участі, проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчать зворотні конверти АТ «Укрпошта» з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», наявними в матеріалах справи, та опублікування оголошення про виклик відповідача на офіційному вебпорталі «Судова влада України», із клопотанням про відкладення розгляду справи не звертався, своїм правом подати відзив на позовну заяву не скористався. Згідно з частиною першою статті 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Відповідно до частини восьмої статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Частиною першою\~статті 280\~ЦПК\~України передбачено,\~що суд\~може ухвалити\~заочне рішення\~на підставі\~наявних у\~справі доказів\~за одночасного\~існування таких\~умов: 1)\~відповідач належним\~чином повідомлений\~про дату,\~час і\~місце судового\~засідання; 2)\~відповідач не\~з`явився в\~судове засідання\~без поважних\~причин або\~без повідомлення\~причин; 3)\~відповідач не\~подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі змісту статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, убачається, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У рішеннях ЄСПЛ, зокрема звертає увагу, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. За наведених обставин, відповідно до вимог частини першої статті 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення. Відповідно до частини першої, третьої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За правилами частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Суд встановив, що 03 лютого 2020 року [PERSON] особисто підписав анкету-заявку про надання йому споживчого кредиту АТ «Укрсиббанк» строком дії ліміту кредитування 24 місяці, із встановленням суми кредитного ліміту 12600 грн; строк користування 24 місяці (а. с. 8). Того ж дня позичальник підписав договір про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку № 96161547000, за умовами якого АТ «Укрсиббанк» надав кредит [PERSON] для особистих потреб у сумі 12544,00 грн на придбання товарів шляхом оплати банком з позичкового рахунку позичальника платіжних документів ТОВ «Комфі Трейд». Ціна продукції складає 12544,00 грн; дата повернення кредиту до 03 лютого 2022, при цьому згідно з умовами договору може бути встановлено інший термін повернення кредиту. Процентна ставка за договором встановлюється у розмірі 0,00001% річних. За користування кредитними коштами понад встановлений договором термін встановлюється процентна ставка в розмірі 7,00001% річних (а. с. 11). 29 серпня 2023 року АТ «Укрсиббанк» уклав договір факторингу №\~252 з ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», за умовами якого останнє отримало права вимоги до боржників, зазначених у реєстрі, у тому числі до [PERSON] за кредитним договором №\~96161547000 від 03 лютого 2020 року з загальною сумою заборгованості 28489,84 грн. Факт укладення вказаного договору підтверджується копією договору, платіжною інструкцією, витягом з реєстру боржників (а.с. 49-54). На підтвердження заборгованості за кредитним договором позивач надав розрахунок заборгованості за договором № 96161547000, відповідно до якого загальна сума заборгованості становить 28489,84 грн, з яких 17793,31 грн заборгованість за тілом кредиту, 10696,53 грн заборгованість по відсоткам (а.с. 46). Водночас до позовної заяви не додано жодних документів на підтвердження надання [PERSON] кредитних коштів, використання ним встановленого кредитного ліміту. Разом із тим, належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України від 16\~липня 1999\~року №\~996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з пунктом 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління НБУ від 04 липня 2018 року № 75, виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Саме такий висновок сформульовано у постанові Верховного Суду від 25 травня 2021\~року у справі №\~554/4300/16-ц. У постанові Верховного Суду від 11 вересня 2024 року у справі № 752/17604/15-ц зазначено, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаним положенням Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. У справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме: надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором. Відповідно до правового висновку, висловленого Верховним Судом у постанові від 13 травня 2020 року у справі №\~219/1704/17, суд в оцінці поведінки та способу ведення справ позивачем має враховувати, що банк є професійним учасником ринку надання банківських послуг, у зв`язку з чим до нього висуваються певні вимоги щодо дотримання певних правил та процедур, які є традиційними у цій сфері послуг, до обачності та розсудливості у веденні справ тощо. Відповідно, вимоги до рівня та розумності ведення справ позивачем є вищими, ніж до споживача фізичної особи, яка зазвичай є слабшою стороною у цивільних відносинах з такою кредитною установою. З врахуванням наведеного усі сумніви та розумні припущення мають тлумачитися судом саме на користь такої слабшої сторони, яка не є фактично рівною у спірних правовідносинах. Отже, з урахуванням положень статті 1054 ЦК України банк має довести надання позичальникові грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором. Втім, банком не надано виписок за картковим рахунком позичальника, які б підтверджували отримання відповідачем кредитних коштів у сумі 12544,00 грн на придбання товарів або інших належних доказів на підтвердження видачі кредиту, його розміру та наявної заборгованості. Так, з доданого до позовної заяви листа від 03 лютого 2020 року убачається, що АТ «Укрсиббанк» у межах договору, укладеного з ТОВ «Комфі Трейд» повідомляє про можливість своєчасної сплати кредитних коштів у позичальника [PERSON] на придбання товару на суму 12544,00 грн (а. с. 15). Також позивачем додано рахунок-фактуру №\~СФКRN-0000071318 від 03 лютого 2020 року на придбання товарів на суму 12544,00 грн у ТОВ «Комфі Трейд» (а.с. 16). При цьому доказів перерахування цих коштів від імені [PERSON] позивач не надав, а у рахунку-фактурі зазначено, що одержувача товарів буде зазначено при укладенні договору. Наявні у справі виписки з рахунку [PERSON] відображають частково рух коштів починаючи з 2021 року, у той час як кошти на придбання товарів за договором мали бути надані відповідачу 03 лютого 2020 року. Сам по собі ж наданий розрахунок заборгованості не є достатнім та належним доказом на підтвердження отримання кредитних коштів. Ураховуючи наведене, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову.

Outcome: dismissed