Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що [INFO] помер [PERSON] , спадкоємцем якого є його син [PERSON] , який 16.05.2023 подав заяву про прийняття спадщини. Інших заяв про прийняття спадщини чи про відмову до нотконтори не надходило. У зв`язку з тим, що правовстановлюючий документ на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] , який належав [PERSON] у позивача відсутній, державним нотаріусом Полтавської районноїдержавної нотаріальної контори Замулко Л.В. відмовлено спадкоємцю у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказаний житловий будинок (постанова провідмову у вчиненні нотаріальної дії від 08.02.2024 року). Просив визнати право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою : [ADDRESS] , що відповідає наступним характеристикам: житловий будинок літ. А-1, загальною площею 70,7 м.кв., житловою площею 43,8 м.кв.; сарай літ. Б, загальною площею 21,9 м.кв.; погріб літ. б2, загальною площею 7,1 м.кв.; гараж літ. Б1, загальною площею 20,8 м.кв.; літня кухня літ. Б2, загальною площею 14,5 м. кв.; сарай літ. БЗ, загальною площею 18,7 м.кв.; сарай літ. б, загальною площею 5,6 м.кв.; сарай літ. б1, загальною площею 8,9 м.кв.; літня кухня літ. В, загальною площею 13,9 м.кв.; сарай літ. в, загальною площею 10,1 м.кв.; навіс літ. Г, загальною площею 15,5 м.кв.; погріб літ. Д, загальною площею 6,0 м.кв.; вбиральня літ. Ж, загальною площею 1,0 м.кв.; колодязь №1; ворота №2; хвіртка №3; огорожа №4; огорожа №5; хвіртка №6. в порядку спадкування за заповітом після [PERSON] , померлого [INFO] . У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, попередньо представник надав заяву про розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, попередньо надавши заяву про розгляд справи без його участі, при розгляді справи поклався на розсуд суду. Третя особа, будучи повідомленим про дату та час судового розгляду справи, у судове засідання не з`явився. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 статті 12 ЦПК України та частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що відповідно до виписки з погосподарської книги №3 за 1986-1990, особовий рахунок № [NUMBER] , головою домогосподарства та власником житлового будинку загальною площею\~70,7\~м.кв.,\~житловою площею\~43,8\~м.кв. за адресою [ADDRESS] є [PERSON] (а. с. 10). Рішенням Василівської сільської ради від 26.03.2013 року "Про впорядкування номерації житлових будинків" домоволодінню [PERSON] в [ADDRESS] (а. с. 14). В довідці ПП Полтавського бюро технічної інвентаризації "Інвентаризатор" від 18.12.2015 №11672 вказано, що згідно технічного паспорту станом на 14.12.2015 житлового будинку (А-1) 1965 року побудови загальною площею\~70,7\~м.кв.,\~житловою площею\~43,8\~м.кв. з господарськими будівлями та спорудами за адресою [ADDRESS] самочинне перепланування та реконстукція відсутня. (а.с. 141). Згідно технічного паспорту на житловий будинок садибного типу за адресою [ADDRESS] , виготовленого ПП ПБТІ «Інвентаризатор», станом на 01.01.2021 житловий будинок літера А-1 загальною площею 70,7 м.кв., житловою площею 43,8 м.кв., допоміжною площею 26,9 м. кв. 1965 року побудови; сарай 1969 року побудови, літера Б загальною площею 21,9 м.кв.; погріб 1969 року побудови, літера б2 загальною площею 7,1 м.кв.; гараж 1975 року побудови, літера Б1 загальною площею 20,8 м.кв.; літня кухня 1966 року побудови, літера Б2 загальною площею 14,5 м. кв.; сарай 1966 року побудови, літера Б3 загальною площею 18,7 м.кв.; сарай 1975 року побудови, літера б загальною площею 5,6 м.кв.; сарай 1980 року побудови, літера б1 загальною площею 8,9 м.кв.; літня кухня 1965 року побудови, літера В загальною площею 13,9 м.кв.; сарай 1968 року побудови, літера в загальною площею 10,1 м.кв.; навіс 1975 року побудови, літера Г загальною площею 15,5 м.кв.; погріб 1967 року побудови, літера Д загальною площею 6,0 м.кв.; вбиральня 1964 року побудови, літера Ж загальною площею\~1,0\~м.кв.;\~колодязь 1964\~за №1 року\~побудови;\~ворота за\~№2,\~2000\~року побудови;\~хвіртка за\~№ 3,\~2000\~року побудови;\~огорожа за\~№ 4,\~2000\~року побудови;\~огорожа за\~№5,\~2000\~року побудови;\~хвіртка за\~№ 6,\~2000\~року побудови\~ (а.с.11-13). Згідно відомостей з державного реєстру речових прав від 11.12.2024 №407692083 зазначено, що власником житлового будинку літ. А-1 загальною площею (кв. м.): 70.7, житлова площа (кв. м.): 43.8, складовими частинами якого є сарай літ. Б, гараж літ. Б1, літня кухня літ. Б2,сарай літ. Б3, сарай літ. б, сарай літ. б1, погріб літ. б2, літня кухня літ. В, сарай літ. в, навіс літ. Г, погріб літ. Д, вбиральня літ. Ж, колодязь №1, ворота, хвіртка, огорожа №2-6 за адресою [ADDRESS] , Полт. р-н., Полт. обл. є [PERSON] . Підставою внесення запису є рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер:28114359 від 06.02.2016 державного реєстратора Полтавського районного управління юстиції Полтавської облласті Погорілої Вікторії Володимирівни (а. с. 99). На ухвалу суду від 19.12.2024 про витребування документів надана відповідь від 23.01.2025 №10/2/01-29, де долучені належним чином завірені копії документів, які були подані для державної реєстрації речових прав на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 06 лютого 2016 року, № 28114359 (а. с. 120). Згідно запису у погосподарській книзі №8, особовий рахунок № [NUMBER] зазначено голову домогосподарства [PERSON] за адресою [ADDRESS] . В розділі ІІ значиться 1965 рік побудови житлового будинку та його загальну площу 70, 7 м. кв., житлова площа 43, 8 м. кв. (а. с. 139). Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно із частиною четвертою статті 3 зазначеного Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Тобто, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинними нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Отже,\~право власності\~на збудоване\~до набрання\~чинності Законом\~України «Про\~державну реєстрацію\~речових прав\~на нерухоме\~майно та\~їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, як офіційного визнання державою такого права, а не підставою його виникнення. Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Крім того, згідно з частинами першою та другою статті 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Державна реєстрація права на житлові будинки, споруди, що побудовані до 05 серпня 1992 року, регулювалася зокрема, нормами Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах та селищах міського типу Української PCP, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української PCP 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56. Зазначений нормативний акт передбачав державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будівлі та споруди не залежало від державної реєстрації. Відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31.01.1966 (чинної на час спорудження житлового будинку) реєстрацію будинків з обслуговуючими їх будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР провадять бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих Рад депутатів трудящих. Отже, з норм Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах, селищах міського типу УРСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української УРСР 31.01.1966, погодженої заступником Голови Верховного Суду УРСР від 15.01.1966, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13.12.1995 № 56 вбачається, що державній реєстрації підлягали лише будинки та домоволодіння в межах міст і селищ міського типу, будинки ж, розташовані у селах реєстрації не підлягали. Постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення» (втратила чинність) було вперше встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва. Тобто, до 05 серпня 1992 року не передбачалася процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності. Ураховуючи зазначене, індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 05 серпня 1992 року, не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію. Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації (лист Міністерства юстиції України від 23 лютого 2016 року № 8.4-35//18/1). Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 10.10.2018 у справі №557/1209/16-ц. Відповідно до Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 01.03.2013 за змістом пункту 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР від 31.10.1975 № 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. За таких обставин запис у погосоподарський книзі та технічний паспорт від 11.02.2013 у [ADDRESS] , згідно якого усі будівлі та споруди побудовані у період 1965-1980 роки є достатніми доказами належності [PERSON] зазначеного домоволодіння на час його смерті [INFO] . Окрім того, з матеріалів справи вбачається, що за життя за [PERSON] 03.02.2016 року було проведено державну реєстрацію спірного домоволодіння. Таким чином, судом встановлено, що спірне нерухоме майно належало спадкодавцю [PERSON] на праві власності на момент смерті. Встановлено, що [PERSON] помер [INFO] у віці 87 років згідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 13 лютого 2023 року виконавчим комітетом Коломацької сільської ради Полтавського району Полтавської області за актовим записом № 12 (а. с. 53). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 11.05.1971, [PERSON] народився [INFO] . Батько [PERSON] , мати [PERSON] (а. с. 9). Довідкою виконавчого комітету Коломаціької сільської ради Полтавського району Полтавської області № 68 підтверджується, що [PERSON] постійно проживав та був зареєстрований в [ADDRESS] до моменту смерті [INFO] . У домоволодінні за вищевказаною адресою зареєстрований син померлого [PERSON] (а. с. 58). Полтавською районною державною нотаріальною конторою 16.05.2023 відкрита спадкова справа №84/2023 після померлого [INFO] [PERSON] . З матеріалів спадкової справи №84/2023 вбачається, що із заявою від 16 травня 2023 року про прийняття спадщини за заповітом за померлим [INFO] звернувся син померлого [PERSON] (а. с. 45). Окрім того, позивач [PERSON] був зареєстрований разом із спадкодавцем до моменту смерті, [INFO] (а.с.58). Також із заявою від 12 липня 2023 року про прийняття спадщини за заповітом за померлим [INFO] звернувся син померлого [PERSON] (а. с. 47). Тобто, позивач [PERSON] дотримався строку в 6 місяців для прийняття спадщини, який починається з дня смерті спадкодавця [PERSON] . [PERSON] \~відповідно до\~складеного заповіту від 05.01.2017, який посвідчено секретарем Василівської сільскої ради за реєстровим №1, заповів йому належну йому ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 1,3800 га, кадастровий номер 5324080501:01:001:0449, яка розміщена на території Василівської сільської ради Полтавського району Полтавської області [PERSON] , [INFO] , а все інше належне йому майно, де б воно не знаходилося та де б воно не складалося заповів [PERSON] , [INFO] (а. с. 54). Таким чином, спадкоємцями за заповітом, які прийняли спадщину за померлим [INFO] [PERSON] є його сини [PERSON] та [PERSON] .Відповідно до положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 статті 12 ЦПК України та частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Інформація про наявність інших спадкоємців у матеріалах спадкової справи відсутня. У зв`язку з відсутністю у спадкоємця [PERSON] згідно до чинного законодавства правовстановлюючого документа на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] , який належав [PERSON] , що унеможливлює видачу свідоцтва про право на спадщину та проведення державної реєстрації права власності згідно вимог чинного законодавства, постановою державного нотаріуса Полтавської районної державної нотаріальної контори Замулко Л.В. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями побудовами, що знаходиться в [ADDRESS] , який належав [PERSON] (а.с.8). У відповідності до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до\~ч.1,3.\~ст.1223\~ЦК України\~право на\~спадкування мають\~особи,\~визначені у\~заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини раво на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ч.1,5.ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Таким чином, судом встановлено, що спірне нерухоме майно належало спадкодавцю [PERSON] на праві власності на момент смерті та це право перейшло до [PERSON] в порядку спадкування за заповітом. Відповідно до ст.16 ЦК України одним із способів захисту права є його визнання. Згідно з ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до положень ст.317, ст.319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. За нормами ст.391, ст.392 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Суд вважає, що неможливість оформлення права власності позивачем на спадкове майно у встановлений законом спосіб в порядку спадкування порушує законні права власності на спадкове майно позивача, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Outcome: approved