Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-16 00:00:00

12 березня 2025 року до Дарницького районного суду міста Києва через підсистему «Електронний суд» в порядку окремого провадження надійшла заява [PERSON] про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території. Свої вимоги мотивує тим, що вона є донькою [PERSON] , який помер [INFO] в с. Іванівське Бахмутської міської територіальної громади Донецької області (тимчасово окупована територія України), причина смерті - кульове поранення. Отримати свідоцтво про смерть у відділі реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України. Встановлення факту смерті батька необхідно для отримання свідоцтва про його смерть встановленого законодавством України зразка. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 березня 2025 року заяву передано до провадження судді Шаповаловій К.В. Ухвалою суду від 13 березня 2025 року було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду на 17 березня 2025 року на 12:30 год. 17 березня 2025 року від заінтересованої особи надійшла заява про розгляд справи за відсутності їх уповноваженого представника. У судовому засіданні заявниця та її адвокат підтримали подану заяву, вказали, що батько фактично помер [INFO] під час обстрілів, проте оскільки с. Іванівське є окупованою територією матері заявниці відмовились видавати документи та зазначати причину смерті кульове поранення. Подане свідоцтво про смерть та медична довідка про причини смерті були отримані вже після рішення про оголошення [PERSON] померлим, тому там вказана дата смерті [INFO] . Просила заяву задовольнити, встановити факт смерті [PERSON] [INFO] на території с. Іванівське Бахмутської міської територіальної громади Донецької області. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, заслухавши пояснення адвоката та заявниці, суд доходить наступного. Відповідно до пункту 8 частини першої статті 315 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно із пунктом 2 частини першої статті 317 ЦПК України визначено, заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. [INFO] народилася [PERSON] батьками якої зазначено [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, яке видане відділом РАЦС виконкому Артемівської міськради Донецької області серія [NUMBER], актовий запис № 65. З викладеного вбачається, що заявниця [PERSON] є донькою [PERSON] . Як зазначає у заяві заявниця, [INFO] помер її батько [PERSON] . На підтвердження факту смерті заявницею надано суду: копію рішення Артемівського районного суду Луганська ЛНР від 28 листопада 2024 року про оголошення [PERSON] померлим, копію свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 16 січня 2025 року, виданого Артемівським ВРАЦС м. Луганська, копію довідки про смерть № С-00147, у якій зазначено, що [PERSON] помер [INFO] , місце смерті та причина смерті не зазначено. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Відповідно до частини першої статті 18 цього Закону громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Згідно з частиною першою статті 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Згідно з частин 2, 4 статті 317 ЦПК України справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Згідно з частиною другою статті 319 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Відповідно до Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України, яким затверджено зміни до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309, Бахмутська міська територіальна громада включена до переліку територіальних громад, які перебувають в тимчасовій окупації російською федерацією. Чинний ЦПК України містить чотири процедури, наслідком якої є ухвалення судового рішення, на підставі якого органами Державної реєстрації актів цивільного стану може бути видано свідоцтво про смерть, зокрема: встановлення факту смерті особи в певний час в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті (п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України); встановлення факту смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (п. 9 ч. 1 ст. 315 ЦПК України); встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України або на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан (ст. 317 ЦПК України); визнання фізичної особи померлою (ст. 46 ЦК України та ст.ст. 305-309 ЦПК України). У постановах від 26 квітня 2023 року у справі № 337/3725/22 та від 29 березня 2023 року у справі № 753/8033/22 Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду дійшов висновків, що підставою для встановлення факту смерті (зокрема, й на підставі ст. 317 ЦПК України) є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Доказами, що підтверджують факт смерті особи в умовах воєнного стану або на тимчасово окупованій території України, можуть бути зокрема письмові докази; речові докази, у тому числі звуко- і відеозаписи; висновки експертів; копії лікарського свідоцтва/довідки про смерть; показання свідків, що можуть підтвердити ті обставини, на які посилається заявник; заяви до правоохоронних органів про зникнення особи, в тому числі при обставинах, що загрожували їй смертю. Вказаний перелік доказів не є вичерпним та може бути конкретизований у кожній справі залежно від встановлених у ній обставин. За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи в межах вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених процесуальним законом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не можуть ґрунтуватись на припущеннях. Заявниця просить суд встановити факт смерті свого батька [PERSON] , датою смерті вважати [INFO] , місцем смерті вважати с. Іванівське, Бахмутський р-н, Донецька обл. При цьому, жодних доказів, які б підтверджувати факт смерті [PERSON] до заяви не долучено. Водночас, надані копії рішення суду, свідоцтва про смерть та довідки про причини смерті, якій не зазначено ані місце смерті, ані причину смерті [PERSON] , та в яких дата смерті вказана [INFO] , а не як зазначає заявниця [INFO], не можуть достовірно свідчити про смерть [PERSON] саме [INFO] в конкретний час і за конкретних обставин, зокрема заявниця стверджує, що фактично батько помер від кульового поранення [INFO], ця ж інформація вказана у заяві до Дарницького УП ГУ НП в м. Києві. У судовому засіданні заявниця вказала, що будь-яких інших відомостей (фото могили, запису про захоронення батька, тощо) чи свідків, які б могли підтвердити саме факт смерті її батька [INFO] ( [INFO] ) - відсутні. У зв`язку з викладеним, заява [PERSON] про встановлення факту смерті задоволенню не підлягає. Слід зауважити, що у постановах від 28.02.2024 у справі № 506/358/22, від 13.03.2024 у справі № 204/7924/23 Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду дійшов висновку про те, що за наявності припущень про факт смерті фізичної особи, у тому числі у зв`язку з воєнними діями, без достовірних доказів, які свідчать про цей факт, правильним буде звернення до суду із заявою про оголошення судом особи померлою, а не із заявою про встановлення факту смерті цієї фізичної особи. Так, суд звертає увагу сторону заявника, що фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців (ч. 2 ст. 46 ЦК України).

Outcome: dismissed