Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою в якій, із врахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просила встановити факт родинних відносин, а саме, що [PERSON] , яка померла [INFO] є рідною бабусею позивача [PERSON] , [INFO] . На обґрунтування позову вказала, що [INFO] помер її батько [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку розміром 1,82 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка залишилась йому у спадок після смерті матері [PERSON] . Вказує, що батько не переоформив вказану земельну ділянку після смерті матері, так як вважав, що окремого оформлення зазначене майно не потребує. Позивач звернулась до нотаріуса для оформлення спадкових прав після смерті батька. Однак нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із недоведеністю родинних відносин між бабою позивача - [PERSON] та батьком позивача [PERSON] . Причиною слугувало, те що у свідоцтві про смерть баба по батькові зазначена як [PERSON] , а у свідоцтві про народження батька позивача - [PERSON] , що на думку позивача пов`язано із перекладом документів на українську мову. Зазначає, що звернулася до суду із позовом про встановлення факту родинних відносин в порядку загального позовного провадження, оскільки встановлення даного факту необхідно позивачу в подальшому для реалізації права на спадкування, яке заперечується відповідачами у справі, які також претендують на земельну ділянку, яка належала [PERSON] , що було встановлено в ході розгляду судової справи №680/206/24 за заявою [PERSON] про встановлення факту родинних відносин. Представник відповідача\~ [PERSON] \~ адвокат\~Соловей О.В.\~подав до суду відзив, в якому просив відмовити у позові. Свої заперечення мотивував тим, що спадщина після смерті [PERSON] відкрилась [INFO] , а тому дані правовідносини мають регулюватись ЦК УРСР. Заповіту [PERSON] не складала. Відповідно до статті 549 ЦК УРСР спадщина приймається шляхом фактичного вступу у володіння та управління спадковим майном або подачі до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини протягом шестимісячного строку для прийняття спадщини. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном відповідно до п. 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 14 червня 1994 року (чинної на момент виникнення спадкових правовідносин) є довідка про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю проживав із спадкодавцем, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця. Довідками №133 від 27 лютого 2024 року, №179, 180 від 28 березня 2024 року, виданими Новоушицькою селищною радою, підтверджується факт реєстрації місця проживання [PERSON] разом із [PERSON] в [ADDRESS] . Однак вказані довідки не можуть свідчити про їх спільне проживання та вступ у фактичне володіння та управління майном, оскільки згідно даних акту від 22 листопада 2023 року [PERSON] фактично проживав по [ADDRESS] з 1986 року до дня смерті. Таким чином, факт прийняття спадщини [PERSON] після [PERSON] є недоведеним. Окрім того, [PERSON] померла [INFO] , а державний акт на спірну земельну ділянку виданий 20 червня 2004 року, тобто після її смерті, а тому вона не набула права власності на земельну ділянку, відтак зазначена земельна ділянка не може бути успадкована позивачем. Зазначає, що позивачем визначений неналежний спосіб захисту, справи про встановлення фактів родинних відносин не можуть розглядатися в порядку позовного провадження, оскільки не заявлена інша позовна вимога. Позивач [PERSON] правом на подання відповіді на відзив не скористались. Представник позивача адвокат Петрунькова Т.Ф. позовну заяву підтримала з підстав викладених у ній. Повідомила, що позивач є спадкоємцем після смерті батька [PERSON] , а до спадкового майна входить земельна ділянка, належна бабі [PERSON] на підставі державного акту на право колективної власності на землю. Також зауважила, що між [PERSON] та [PERSON] виник спір після того, як відповідач [PERSON] виявила намір продати земельну ділянку іншим особам, а [PERSON] запропонувала виплатити відповідачам компенсацію, проте [PERSON] відмовилась. Щодо фактичного місця проживання [PERSON] пояснила, що батько позивача зловживав алкогольними напоями, тому з дружиною майже не проживав, оскільки вона його проганяла, тому він йшов до будинку своєї матері [PERSON] . Обраний нею спосіб захисту представник позивача обґрунтувала тим, що встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, які померли закон не дозволяє. Представник відповідача [PERSON] адвокат Соловей О.В. заперечив проти задоволення позову з підстав викладених у відзиві. Додатково зазначив, що факту родинних відносин між позивачем [PERSON] та [PERSON] він не визнає, оскільки відсутні докази кровної спорідненості між [PERSON] та [PERSON] , як і докази спільного проживання вказаних осіб. [PERSON] проживала одна, тому [PERSON] не прийняв спадщину після її смерті, оскільки не подав протягом 6-місячного строку заяву про прийняття спадщини нотаріусу, а докази фактичного вступу у розпорядження та управління спадковим майном відсутні. Право власності [PERSON] на земельну ділянку, про яку зазначає представник, не виникло, оскільки державний акт на право власності на земельну ділянку виданий після смерті [PERSON] . Позивач обрала неналежний спосіб захисту, оскільки звернулась із заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] і їй нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки не доводяться родинні відносини між [PERSON] та [PERSON] як рідних сина та матері. Проте позивач просить встановити зовсім інший юридичний факт, що не породить для неї юридичні наслідки. Крім того відповідачу [PERSON] нотаріус видав свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON] на право на земельну частку (пай) на підставі сертифікату. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, правом на подання відзиву не скористався, про дату час і місце розгляду справи повідомлений шляхом здійснення оголошення на офіційному вебпорталі судової влади України. Фактичні обставини справи, встановлені судом, оцінка доказів, мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права Позивач [PERSON] є донькою [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про народження, свідоцтво про одруження (арк. спр.5,6). [INFO] помер\~ [PERSON] ,\~що підтверджується\~ свідоцтвом\~про смерть\~(арк.\~спр.\~7). Спадкова справа після смерті [PERSON] заведена 25 травня 2023 року, про що свідчить витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі (арк. спр.10). Позивачу [PERSON] приватним нотаріусом 12 липня 2023 року видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 0,1144 га після смерті [PERSON] . Право власності на вказану земельну ділянку зареєстроване за позивачем 12 липня 2023 року, що підтверджується свідоцтвом, витягом з Державного реєстру речових прав (арк. спр.9). Позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] у зв`язку з неможливістю доведення факту родинних відносин між [PERSON] , який помер [INFO] та [PERSON] , яка померла [INFO] , що підтверджується постановою нотаріуса від 05 квітня 2024 року (арк. спр.13). Згідно даних свідоцтва про народження [PERSON] народився [INFO] , його матір`ю зазначена [PERSON] (арк. спр. 8). [INFO] померла [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про смерть. Відповідно до довідок від 28 березня 2024 року №179, 180 [PERSON] на день смерті проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею на день смерті був зареєстрований [PERSON] - син (арк. спр. 22,23). Відповідно до довідки №133 від 27 лютого 2024 року, виданої старостою Новоушицької селищної ради Л. Худняк [PERSON] прийняв спадщину та фактично вступив в управління спадковим майном після смерті [PERSON] (арк. спр.21). 20 червня 2004 року на ім`я [PERSON] видано державний акт на право власності на земельну ділянку, площею 1,82 га на території Вахнівської сільської ради (арк.спр.12) Рішенням Новоушицького районного суду Хмельницької області від 08 травня 2024 року заяву [PERSON] , заінтересована особа Новоушицька селищна рада Хмельницької області про встановлення факту родинних відносин задоволено, - встановлено юридичний факт родинних відносин між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , яка померла [INFO] , як рідних доньки та матері (арк. спр.14-15). Однак, постановою Хмельницького апеляційного суду від 05 серпня 2024 року апеляційну скаргу [PERSON] задоволено та скасовано зазначене вище рішення Новоушицького районного суду Хмельницької області від 08 травня 2024 року, а заяву [PERSON] залишено без розгляду у зв`язку із тим, що між [PERSON] та [PERSON] виник спір про право щодо спадщини, яка залишилась після смерті [PERSON] . Роз`яснено право [PERSON] на подачу позову на загальних підставах (арк. спр.18-21). Даними спадкової справи № 63/2024, заведеної після смерті [PERSON] підтверджується, що 17 червня 2024 року приватним нотаріусом Кам`янець-Подільського районного нотаріального округу Шевченко Н.В. [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом на частку земельної частки (паю), посвідченого сертифікатом серії ХМ № 065618, виданим Новоушицькою районною державною адміністрацією Хмельницької області 15 липня 1996 року у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Родина» с. Вахнівці, розміром 2,65 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі. Також у свідоцтві вказано, що іншим спадкоємцем [PERSON] є її син [PERSON] , проте свідоцтво на право на іншу частку зазначеного майна ще не видано. Також у спадковій справі міститься заява [PERSON] , згідно з якою він повідомив, що на спадщину після смерті матері [PERSON] він не претендує, спадщину не прийняв. Згідно зі статтею 293 ЦПК України, окреме провадження це вид непозовного в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами (п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України). Суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання спадщини в органах, що вчиняють нотаріальні дії, тощо. Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду (частина четверта статті 315 ЦПК України). Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне. Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, під час розгляду справ у порядку окремого провадження виключається існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права. У даній справі представник відповідача [PERSON] - [PERSON] заперечує проти заявлених [PERSON] вимог та не визнає за нею право на спадкування після смерті [PERSON] майна, яке належало [PERSON] , подав до суду відзив, в якому просив відмовити у позові, отже, існує спір. З огляду на викладене суд відхиляє твердження представника відповідача [PERSON] про необхідність розгляду даної справи у порядку окремого провадження. Такі доводи цілком суперечать висновкам, викладеним Хмельницьким апеляційним судом у постанові від 05 серпня 2024 року по справі № 680/206/24. Суд відхиляє\~доводи представника\~відповідача [PERSON] \~про відсутність\~спадкового майна\~після смерті\~ [PERSON] .\~ Зазначений\~спір є\~не спором\~про визнання\~права власності\~на спадкове\~майно,\~вимоги позивача\~спрямовані на\~підтвердження у\~судовому порядку\~підстав для\~ здійснення спадкових прав. Крім того ці доводи спростовуються свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим відповідачу [PERSON] після смерті [PERSON] [INFO] , державним актом на право колективної власності на землю з додатком. Суд не надає оцінки доводам сторін щодо фактичного прийняття спадщини чи не прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON] , оскільки нотаріус не відмовляв позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину з цієї підстави і вимог щодо визнання права власності у порядку спадкування не заявлено. Виходячи з підстав та предмету позову, судом не беруться до уваги показання свідка [PERSON] щодо обставин видачі довідки про реєстрацію місця проживання спадкодавця [PERSON] на час її смерті, виписки з погосподарської книги на час смерті спадкодавця [PERSON] , а також довідки про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . [PERSON] , а також акт від 22 листопада 2023 року. Щодо посилань представника відповідача [PERSON] про те, що встановлення даного факту не породить для позивача жодних юридичних наслідків, та неналежного способу захисту, суд зазначає наступне. Предметом дослідження у даній справі, з огляду на змінені позовні вимоги, є наявність чи відсутність родинних відносин між позивачем [PERSON] та [PERSON] як рідних онучки та баби. Як зазначено у п. 4.2. гл. 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, доказом родинних та інших відносин спадкоємців зі спадкодавцем є: свідоцтва органів реєстрації актів цивільного стану, повний витяг з реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису, копії актових записів, копії рішень суду, що набрали законної сили, про встановлення факту родинних та інших відносин. При цьому саме на нотаріуса покладається обов`язок щодо перевірки наявності підстав для закликання до спадкування осіб, які подали заяви про видачу свідоцтва, шляхом з`ясування відомостей стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Підтвердження родинних відносин між родичами другого ступеня споріднення - онуки та баби здійснюється через доведення родинних відносин між родичами першого ступеня прямої спорідненості, тобто між дитиною із її батьком (матір`ю), а після цього між батьком (матір`ю) та його (її) батьками (бабою, дідом). Родинні відносини між позивачем [PERSON] та [PERSON] підтверджуються свідоцтвом про народження позивача. Родинні відносини між [PERSON] та [PERSON] документами, визначеними у п. 4.2. гл. 10 Порядку не підтвердженні, оскільки існують розбіжності у написанні по батькові [PERSON] у свідоцтві про смерть (зазначена [PERSON] ) та у графі мати свідоцтва про народження [PERSON] (зазначена [PERSON] ), що й стало підставою для відмови [PERSON] нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , як спадкоємця за законом після смерті [PERSON] . Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] жителі с. Вахнівці, підтвердили, що [PERSON] мала трьох дітей [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Крім того відомості про те, що [PERSON] значиться сином [PERSON] містяться у досліджених судом виписках з погосподарських книг (арк.спр.22), довідці № 133 від 27 лютого 2024 року (арк.спр.21), а також у заяві представника [PERSON] [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину, поданій приватному нотаріусу Шевченко Н.В. 17 червня 2024 року. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні обґрунтовувала вимогу щодо встановлення факту родинних відносин між онукою (позивачем) та бабою [PERSON] тим, що батько позивача [PERSON] та баба [PERSON] померли, а тому не можливо встановити між ними родинні відносини у судовому порядку. Суд вважає такі доводи помилковими, оскільки вони суперечать висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 03 листопада 2021 року у справі № 691/1237/20. Водночас розпорядження своїм правом на захист є приписом цивільного законодавства і полягає в наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Незважаючи на заперечення представника відповідача щодо обраного позивачем способу захисту, суд вважає, що він не суперечить закону, та зважаючи, що встановлення юридичного факту щодо наявності родинних відносин потрібно позивачу для досягнення юридичних наслідків у вигляді реалізації своїх спадкових прав після смерті батька [PERSON] як такого, що прийняв спадщину після смерті своєї матері [PERSON] , а зібрані у справі докази підтверджують цей юридичний факт, суд вважає, що вимоги про встановлення юридичного факту родинних відносин між позивачем та її бабою [PERSON] по лінії батька [PERSON] підлягають задоволенню. Водночас відповідно до статті 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Відповідачем є особа, яка має безпосередній зв`язок із спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси, і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами. Визначення кола відповідачів, предмета та підстав позову є правом позивача, а встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову (постанова Верховного Суду від 29 серпня 2019 року у справі №642/6181/16-ц). Позивач [PERSON] пред`явила позов до іншого спадкоємця після смерті [PERSON] [PERSON] , між якими існує спір, оскільки остання претендує на спадкове майно та їй нотаріус видав свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] . Водночас із матеріалів спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , видно, що інший визначений позивачем відповідач - [PERSON] спадщину після смерті [PERSON] не прийняв та не претендує на неї, про що свідчить заява останнього. Спір між позивачем та [PERSON] відсутній. Отже, [PERSON] є неналежним відповідачем у цій справі, а тому у позові до нього суд відмовляє з цієї підстави.

Outcome: approved