Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-02 00:00:00

08.11.2024 року до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ») до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 13 245,70 грн., яка виникла через неналежне виконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором № 9545450897 від 07.06.2021 року, укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» (далі - ТОВ «ФК «ЦФР»), яке відступило право вимоги ПАТ «Таскомбанк», яке відступило право вимоги позивачу. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13.11.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідач не скористався процесуальним правом подання відзиву на позовну заяву, а також доказів на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Сторони у судове засідання не з`явилися. Представник позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» Кожухівський Я.І. у позові просив розглянути справу без участі представника, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився. Про час, дату та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не сповістив. Враховуючи вищевикладене, відповідно до ч.3 ст. 211, ч.4 ст.223, ч.1 ст.280, ст.281 ЦПК України, суд постановив розглядати справу за відсутності відповідача на підставі наявних у ній даних і доказів та ухвалити заочне рішення. Через неявку в судове засідання учасників справи, судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, доходить висновку, що вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з огляду на таке. У ході судового розгляду встановлено, що 07.06.2021 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та [PERSON] укладено кредитний договір № 9545450897, за умовами якого позичальник отримав кошти в розмірі 8 789 грн. та зобов`язався їх повернути зі сплатою процентів. На підтвердження укладення договору та його умов позивачем надано паспорт кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» № 5450897, заяву-анкету на отримання послуг в ТОВ «ФК «ЦФР», які підписані відповідачем. 07.10.2016 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та ПАТ «Таскомбанк» укладено договір про відступлення прав вимоги № ТАСЦФР-10-2016, у якому сторони договору погодили передачу первісним кредитором новому прав вимоги за кредитними договорами шляхом підписання відповідних реєстрів прав вимоги. 08.11.2023 року між АТ «Таскомбанк» і позивачем укладено договір факторингу № НІ/11/10-Ф, за умовами якого останнє набуло права вимоги до позичальників, зазначених у реєстрі прав вимог. Згідно з витягом з реєстру прав вимог до вказаного договору, позивач набув право вимоги до відповідача за кредитним договором № 9545450897 від 07.06.2021 року в сумі 13 245,70 грн., з яких 8 789 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 0,87 грн. - заборгованість за відсотками, 4 455,83 грн. - заборгованість за комісією. Згідно з розрахунком заборгованості за період з 08.11.2023 року по 31.08.2024 року позивачем не нараховувалися відсотки, відповідач заборгованість не сплачував, тому сума заборгованості не змінилася. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Згідно ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Враховуючи викладене, оскільки в порушення умов договору відповідач зобов`язання за вказаним вище договором не виконав, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в розмірі 13 245,70 грн. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 028 гривні.

Outcome: approved