Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-04 00:00:00

27 лютого 2024 року представник акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» (далі АТ «ТАСКОМБАНК») звернувся до Криворізького районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Ухвалою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 28 лютого 2024 року справу передано за підсудністю до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області. Ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 березня 2024 року справу прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження. Позовна заява мотивована тим, що 14.04.2020 між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» (далі ТОВ «ФК «ЦФР») та [PERSON] було укладено кредитний договір № 9684657887, за умовами якого позичальниці було надано кредит у розмірі 45 875,32 грн строком користування на 36 місяців, зі сплатою річних процентів 11,99 % від суми боргу за договором, та щомісячних процентів 2,99 % від суми кредиту. 20.09.2021 права вимоги за кредитним договором відступлені АТ «ТАСКОМБАНК» на підставі договору факторингу № 200921. Умови кредитного договору позичальницею не виконані, кредитні кошти у строки не повернені, у зв`язку з чим станом на 24.06.2023 заборгованість становить 61\~054,25 грн, з яких: 40\~988,64 грн заборгованість по тілу кредиту (в тому числі прострочена), 794,50 грн заборгованість по річних процентах (в тому числі прострочена), 19\~271,11 грн заборгованість по щомісячних процентах (в тому числі прострочена). Посилаючись на вищевикладені обставини представник позивача просив суд задовольнити позов. 03 червня 2024 року відповідачка звернулася до суду з відзивом на позов. Як на підставу заперечень посилалася на те, що у 2020 року на лікування її чоловіка необхідні були грошові кошти, у зв`язку з чим вона змушена була взяти кредит у ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень». Однак, вважає вимоги позивача незаконними з огляду на те, що починаючи з 12.03.2020 її повинні були звільнити від сплати штрафних санкцій та інших виплат встановлених договором, згідно постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19». Просила суд здійснити перерахунок заборгованості за кредитним договором з урахуванням вимог п. 15 Прикінцевих та Перехідних положень ЦПК України, та відмовити позивачу у позові. Представниця позивача Федорюк І. у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала в повному обсязі. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про час, день та місце слухання справи повідомлялася належним чином. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що 14.04.2020 між ТОВ «ФК «ЦФР» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 9684657887. Відповідно до п. 1.1 кредитного договору кредитодавець зобов`язується надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Також, п. 3.3 кредитного договору всі інші умови кредитного договору, викладені в паспорті кредиту та в Умовах отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР», які розміщені на сайті ТОВ «ФК «ЦФР». Позичальниці надано грошові кошти на наступних умовах: сума кредиту 45\~875,32 грн, строк кредитування 36 місяців, річні проценти 11,99 % від суми боргу за договором, щомісячні проценти 2,99 % від суми кредиту. 20 вересня 2021 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та АТ «ТАСКОМБАНК»\~укладено договір\~факторингу №\~200921,\~відповідно до\~умов якогоТОВ «ФК «ЦФР» відступив АТ «ТАСКОМБАНК» права вимоги за кредитним договорами, в тому числі за кредитним договором № 9684657887 від 14.04.2020 з усіма наступними додатками та змінами. 24 травня 2023 року [PERSON] було направлено повідомлення-вимогу, якою сповіщено про відступлення прав вимоги за кредитним договором, з вимогою достроково повністю повернути заборгованість за кредитом, станом на 23.05.2023, а саме: 40\~988,64 грн заборгованість за основною сумою боргу (в тому числі прострочена), 794,50 грн заборгованість по процентах (в тому числі прострочена), 19\~271,11 грн заборгованість по щомісячних процентах (в тому числі прострочена). Нормою статті 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 516 ЦК України, з аміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням Згідно ч. 2 ст. 517 ЦК України, боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 24.06.2023 заборгованість відповідачки становить 61\~054,25 грн, з яких: 40\~988,64 грн заборгованість по тілу кредиту (в тому числі прострочена), 794,50 грн заборгованість по річних процентах (в тому числі прострочена), 19\~271,11 грн заборгованість по щомісячних процентах (в тому числі прострочена). За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Частиною другою\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно з частиною першою\~статті 633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом\~статті 634 цього Кодексу\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей\~633,\~634 ЦК України\~можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальницею кошти в добровільному порядку не повернуті, а також вимоги частини другої\~статті 530 ЦК України\~за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому він вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Відповідно до ч. 1\~ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом\~статті 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою\~статті 551 ЦК України\~визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою\~статті 1050 ЦК України\~якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Таким чином, у разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У заяві позичальника відсутні умови договору щодо права на одержання від позичальника відсотків за користування кредитом та встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Разом з цим, позивач, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім заборгованості за кредитом (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість по річних процентах, та заборгованість по щомісячних процентах. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на Паспорт кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» № 4657887, як частину спірного договору, при цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Паспорт кредиту розуміла відповідачка та ознайомилася і погодилася з ним, підписуючи кредитний договір № 9684657887, та анкету-заяву. Таким чином суд вважає, що вимог про стягнення річних та щомісячних процентів за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, зокрема статтями 625, 1048 ЦК України позивач не пред`явив. Відповідно до п. 15 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення. Позивачем заявлено до стягнення заборгованість по тілу кредиту, та заборгованість по річних та щомісячних процентах, таким чином заперечення відповідачки щодо неправомірності нарахування їй заборгованості за кредитом із посиланням на п. 15 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України є безпідставним та не заслуговує на увагу. Враховуючи, що фактично отримані та використані відповідачкою кошти в добровільному порядку не повернуті, що свідчить про порушення прав позивача, як правонаступника, та наявність права на їх захист через суд шляхом зобов`язання виконати божником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Відповідно заявлених позовних вимог та наданого розрахунку розмір заборгованості за тілом кредиту складає 40\~988,64 грн, та підлягає стягненню в примусовому порядку з відповідачки. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За приписами ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та для позивача при зверненні до суду з даним позовом, станом на 2024 рік, складала 3028 грн. З урахуванням часткового задоволення позову з відповідачки на користь позивача підлягає відшкодуванню судовий збір в розмірі 2066,70 грн (40\~988,64 х 3028 : 60\~054,25 = 2066,70). На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial