Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-03 00:00:00

У позовній заяві позивач [PERSON] просить ухвалити рішення про розірвання зареєстрованого 22 січня 2019 року з відповідачем [PERSON] шлюбу, у період якого у них [INFO] народилася дочка [PERSON] . Заявлені вимоги позивач обґрунтувала тим, що спочатку сімейне життя з відповідачем складалося добре, проте з часом їх шлюбні відносини почали погіршуватися, відповідач не піклувався про створення нормальних сімейних стосунків, взаємовідносин один до одного. Кожен із них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, на ґрунті чого між ними постійно виникали сварки і скандали. У вересні 2021 року зверталась до суду з аналогічним позовом, який з метою збереження сім`ї за її ж заявою був залишений без розгляду. Неодноразові спроби налагодити відносини не дали позитивного результату, взаєморозуміння між ними не досягнуто, характери несумісні. З серпня 2022 року проживають окремо, спільного господарства не ведуть, сімейних відносин фактично не підтримують, шлюб існує формально. У березні 2023 року повторно звернулась до суду із позовом про розірвання шлюбу, однак рішення місцевого суду було скасовано судом апеляційної інстанції, оскільки на той час вона була вагітною. Незважаючи на те, що завагітніла від іншого чоловіка, батьком народженої дитини був записаний відповідач відповідно до ст.ст.122, 123 СК України. Примирення не відбулося, тому подальше перебування з відповідачем у шлюбі суперечить її інтересам. Провадження в справі відкрито ухвалою суду від 18 жовтня 2024 року, розгляд позову постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Ухвалою суду від 22 листопада 2024 року за клопотанням відповідача сторонам надано термін на примирення строком на три місяці. Провадження у справі на цей строк зупинене. Після спливу терміну примирення ухвалою суду від 24 лютого 2025 року провадження в справі поновлено. Жодних заяв у період наданого строку для примирення сторони не зробили. Враховуючи вищевикладене та положення ст.279 ЦПК, суд розглянув справу за наявними у справі матеріалами. Аналізом доказів по справі суд встановив наступні фактичні обставини. Згідно із свідоцтвом серії [NUMBER] сторони уклали шлюб 22 січня 2019 року у Любомльському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області за актовим записом № 5. [INFO] у сторін народилася дочка [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва серії [NUMBER] . 07 вересня 2021 року позивач зверталась в Любомльський районний суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, який був їй повернутий за її ж заявою на підставі п.3 ч.4 ст.185 ЦПК України (справа №163/1985/21). В березні 2023 року позивач повторно зверталась в суд з аналогічним позовом, який рішенням Любомльського районного суду від 11 квітня 2024 року був задоволений, укладений з відповідачем шлюб розірваний. Постановою Волинського апеляційного суду від 26 липня 2023 року указане рішення Любомльського районного суду скасоване, а провадження в справі закрите (справа №163/574/23). Підставою для скасування рішення місцевого суду слугувало подання позивачем позову під час її вагітності, що суперечить приписам ч.2 ст.110 СК України. [INFO] позивач народила дочку [PERSON] , батьком якої записаний відповідач [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва серії [NUMBER] . Викладені у позові фактичні обставини взаємовідносин між сторонами відповідачем не спростовано. Наданий судом строк для примирення позитивного результату не дав. Позивач своєї позиції стосовно заявлених позовних вимог не змінила. За таких обставин суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами існує лише формально, перспектив збереження сім`ї не вбачається. Згідно із ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування чоловіка та жінки до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки збереження шлюбу суперечитиме її інтересам. Згідно із ч.1 ст.141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору слід покласти на відповідача.

Outcome: approved