Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-06 00:00:00

у вересні 2024 року до Октябрського районного суду м. Полтави надійшла зазначена позовна заява, мотивована тим, що 07.06.2023 [PERSON] уклала з ТОВ «Авентус Україна» договір про надання споживчого кредиту № 6741483, відповідно до умов якого відповідачу надано грошові кошти у сумі 15 000,00 грн, які вона зобов`язалась повернути в повному обсязі, сплатити проценти та виконати інші обов`язки, передбачені договором. 14.02.2024 ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» уклали договір факторингу № 14.02/24-Ф, згідно якого позиавач набув статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до осіб, які являлись боржниками ТОВ «Авентус Україна», в тім числі і до [PERSON] за кредитним договором № 6741483 від 07.06.2023. Відповідач не виконала умов договору, у зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань за кредитним договором виникла заборгованість, яка не була погашена у встановлений строк, а тому позивач просить стягнути за вищезазначеним кредитним договором 37 048,92 грн та понесені судові витрати. 05.09.2024 ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави матеріали справи передані на розгляд до Машівського районного суду Полтавської області за підсудністю (а.с.90, 97). Ухвалою від 12.11.2024 Машівський районний суд Полтавської області відкрив провадження у справі за цим позовом за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначив судове засідання для розгляду справи по суті (а.с. 109). У судове засідання сторони не з`явилися вдруге та повторно, про розгляд справи повідомлені належним чином та завчасно, зокрема, позивач шляхом направлення електронного листа на електронну адресу, вказану у позовній заяві (а.с.112, 113, 114, 115), відповідач рекомендованим повідомленням, яке 21.11.2024 та 19.02.2025 повернуто з відміткою про відсутність адерсада за вказаною адресою (а.с. 116,117,142,143). Позивач в позовній заяві просить розгляд справи здійснювати без участі їх представника (а.с.6). Ураховуючи викладене, суд вирішив можливим розглянути справу за відсутності сторін та, дослідивши надані письмові докази, дійшов такого висновку. Судом установлено, що 07.06.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачкою за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства було укладено договір № 6741483 про надання споживчого кредиту, підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором А5616, за умовами якого споживачу надано кредит у розмірі 15 000,00 грн, строком на 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів, стандартною процентною ставкою 1,99% в день або зниженою процентною ставкою 0,02% в день, яка застосовується за умови сплати споживачем до 07.07.2023 або протягом трьох календарних дінв, що слідують за вказаною датою, коштів у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту(а.с.12-21). В Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором, що є Додатком №1 до договору про надання споживчого кредиту № 6741483 від 07.06.2023 та Графіку платежів, зазначені детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів (а.с.22, 24). Згідно з паспортом споживчого кредиту, підписаним відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором, в якому зазначена інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит, а саме: сума кредиту складає 15 000,00 грн на споживчі потреби, шляхом перерахування грошових коштів за реквізитами платіжної картки, строком на 360 днів, стандартна процентна ставка 726,35% річних (1,99% в день), знижена процентна ставка 7,30 річних (0,02% в день), орієнтовна загальна вартість кредиту за стандартною процентною ставкою за весь строк користування кредитом - 122 460,00 грн та реальною процентною ставкою 29653,85%, за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки - 113 595,00 грн та реальною процентною ставкою 7004,75% (а.с.27-29). Довідкою про ідентифікацію підтверджено, що клієнт [PERSON] , [INFO] , з якою укладений договір № 6741483 від 07.06.2023, ідентифікована ТОВ «Авентус Україна». Договір зі сторони клієнта було підписано електронним підписом, створеним шляхом використання клієнтом одноразового ідентифікатора, який сформовано на стороні товариства автоматично та направлено клієнту 07.06.2023, на номер телефону [NUMBER] (а.с. 36-37). Відповідно до розрахунку заборгованості, наданої ТОВ « Авентус Україна», загальна заборгованість [PERSON] за договором № 6741483 від 07.06.2023 станом на 13.02.2024 складає 37 048,92 грн (а.с.38-51). 14.02.2024 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу № 14.02/24-Ф за умовами якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити фактору право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, перелік яких та сума грошових вимог, зазначені в Реєстрі боржників, який формується згідно Додатку №1 та є невід`ємною частиною договору, в тім числі до [PERSON] у розмірі 37 048,92 грн (а.с.52-62). Згідно платіжної інструкції № 75117 від 14.02.2024 позивачем здійснено плату ТОВ «Авентус Україна» за відступлення права вимоги згідно договору факторингу №14.02/24-Ф від 14.02.2024 (а.с.64). 28.08.2024 ТОВ «ФК Кредит-Капітал» направило відповідачу досудову вимогу про негайну сплату заборгованості за кредитним договором № 6741483 від 07.06.2023 у сумі 37 048,92 грн (а.с.66). За інформацією ТОВ «ФК «Контрактовий дім», 07.06.2023 згідно договору з ТОВ «Авентус Україна» №087/20-П від 08.07.2020р. було перераховано грошові кошти у сумі 15 000,00 грн на картку за номером [NUMBER] (а.с.108). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Положення ч. 1 ст. 205 ЦК України визначають, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до частини першої ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів (частина третя статті 207 ЦК України). Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. ст. 205, 207 ЦК України). Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Частиною 1 ст. 204 ЦК України визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно із ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Положення ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», передбачають, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Так, відповідно до п. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Ураховуючи викладені обставини, суд доходить висновку, що спірний кредитний договір укладено в електронному вигляді з використанням електронного підпису за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, який надісланий первісним кредитором на номер телефону, зазначений [PERSON] що і є її безпосереднім підписом, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію». Без здійснення вказаних дій відповідачем кредитний договір не був би укладений між сторонами. Наведене свідчить, що при укладенні цього договору сторони договору досягли згоди щодо всіх його істотних умов та у сторін, відповідно до приписів статті 11 ЦК України, виникли права та обов`язки, які витікають із кредитного договору. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі статтями 526, 530, 610 ЦК України та частиною 1 статті 612 ЦК України зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Згідно зі статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно частини першої статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до частини першої статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Отже, оскільки відповідач не виконала свої зобов`язання щодо погашення заборгованості за кредитним договором № 6741483 від 07.06.2023 в установлені договором строки, позивач набув право вимоги до відповідача згідно з договором факторингу № 14.02/24-Ф від 14.02.2024, а тому з відповідача на користь позивача потрібно стягнути заборгованість за вище зазначеним кредитним договором у загальному розмірі 37 048,92 грн. та позов задовольнити. У відповідності зі ст.141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved