Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача суми боргу, посилаючись на те що він за договором позики від 10.04.2011 року передав [PERSON] грошові кошти в розмірі 100000 дол.США, а останній, в свою чергу, отримавши грошові кошти зобов`язався їх повернути в строк до 01.09.2023 року, однак свої зобов`язання не виконав, грошові кошти не повернув. Посилаючись на вказані обставини просить стягнути з відповідача суму боргу. Наведені обставини стали підставою для звернення до суду. Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 29.01.2025 року відкрито провадження у вищенаведеній справі за правилами загального позовного провадження та призначено до підготовчого засідання. Позивач в підготовче засіданні не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач в підготовче засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав через свого представника адвоката Ковальчука О.О. заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав та не заперечував щодо їх задоволення. Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи в порядку загального позовного провадження, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 10.04.2011 року [PERSON] позичив [PERSON] грошові кошти в розмірі 100000 доларів США. [PERSON] отримавши грошові кошти в повному обсязі зобов`язався їх повернути в строк до 01.09.2023 року. Факт укладання між сторонами договору позики та виникнення у [PERSON] обов`язку по поверненню позичених грошових коштів підтверджується представленою позивачем розпискою від 10.04.2011 року. За твердженням позивача, що не спростовано відповідачем, в обумовлений сторонами в договорі строк [PERSON] позичені грошові кошти не повернув. Причини невиконання грошового зобов`язання та цільове використання позичених грошових коштів правового значення для розгляду справи по суті не мають. Правовідносини сторін виникли з зобов`язального права та регулюються главою 71, розділом ІІІ, Книгою п`ятою Цивільного кодексу України, зокрема статтею 1046 ЦК України, якою передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (частина 2 ст.1047 ЦК України). В силу статті 526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України). Отже, одностороння відмова [PERSON] від виконання грошового зобов`язання, яке виникло у нього за договором позики від 10.04.2011 року, є недопустимою та з урахуванням визнання відповідачем позовних вимог дає суду можливість дійти висновку, що пред`явлені позовні вимоги щодо стягнення суми боргу за договором позики є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до частини 2 статті 533 ЦК України, якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Відповідно до положень частини 2 статті 192\~ЦК іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок та правила використання іноземної валюти на території України на сьогодні встановлені Декретом від\~19\~лютого 1993\~р.\~№ 15-93\~«Про систему\~валютного регулювання\~і валютного\~контролю» (далі Декрет № 15-93), Правилами використання готівкової іноземної валюти на території України (затверджено постановою Правління Національного банку України (далі\~НБУ) від 30 травня 2007 р. № 200; зареєстровано в Міністерстві юстиції України 18 червня 2007 р. за № 656/13923), Положенням про порядок здійснення операцій з чеками в іноземній валюті на території України (затверджено постановою Правління НБУ від 29 грудня 2000 р. № 520; зареєстровано в Міністерстві юстиції України 21 лютого 2001 р. за № 152/5343) та іншими документами. Згідно зі статтею 524\~ЦК зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Разом з тим, незалежно від фіксації еквівалента зобов`язання в іноземній валюті, згідно з частинами 1 та 2 статті 533\~ЦК грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо в зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Зважаючи на зміст зазначеної статті, суд дійшов висновку про стягнення грошової суми в іноземній валюті із зазначенням в резолютивній частині рішення розміру суми, що підлягає стягненню, в іноземній валюті з вказівкою на конвертацію цієї суми в національну валюту на день здійснення платежу. Згідно із ст.141\~ЦПК України з відповідача на корить позивача слід стягнути судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 15140,00грн.

Outcome: approved