Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-06 00:00:00

До суду 10.01.2025 надійшов позов Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №501381917 від 29.10.2021 у розмірі 159\~450,08 грн та судовий збір. На обґрунтування позову зазначено, що між АТ «Альфа Банк» та [PERSON] 29.10.2021 було укладено угоду про надання споживчого кредиту №501381917. Банк належним чином виконав свій обов`язок щодо надання позичальнику кредиту. Позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого заборгованість становить 159\~450,08 грн. 12.08.2022 АТ «Альфа Банк» змінено назву на АТ «Сенс Банк». Ухвалою від 13.01.2025 провадження у справі відкрито, розгляд справи постановлено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання на 04.03.2025. До суду 12.02.2025 надійшов лист від [PERSON] , згідно якого зазначає, що він оформив кредит у листопаді 2022 року і щомісячні платежі регулярно вносив. В квітні 2023 року відповідач звернувся до відділення «Альфа-Банка» з проханням надати кредитні канікули, оскільки за місцем роботи почали затримувати виплати по заробітній платі, людей вимушено відправили у відпустку за власний рахунок. Банк надав кредитні канікули відповідачу. В кінці літа 2023 року представник «Сенс-Банку» в телефонному режимі повідомив, що Альфа-Банку більше не існує, а кредитні канікули скасовані. У відділені «Сенс-Банку» відповідачу повідомили, що банк в мінус працювати не буде, їм треба піднімати економіку України. Наразі відповідач має заборгованість по заробітній платі за 5 місяців 2023 року та за січень, лютий 2025 року. Сім`я відповідача живе за рахунок його пенсій, а його дружина втратила робоче місце. [PERSON] просить надати йому допомогу в наданні кредитних канікулів. У судове засідання 04.03.2025 учасники справи не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду повідомлялися належним чином. Представник позивача Альховська І.Б. звернулася до суду 28.02.2025 з заявою про розгляд справи за відсутності позивача, позовні вимоги підтримала, не заперечувала щодо заочного розгляд справи. [PERSON] звернувся до суду 04.03.2025 з заявою про розгляд справи за його відсутності, просить стягнути без штрафних санкції грошову суму, з урахуванням вже виплаченої суми. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Повне судове рішення виготовлене 07 березня 2025 року. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 29 жовтня 2021 року [PERSON] прийняв пропозицію АТ «Альфа-Банк» на укладення угоди про надання споживчого кредиту №501381971, за умовами якої отримав кредит у розмірі 110\~000 грн зі сплатою 35% річних строком на 36 місяців, тобто з датою повернення кредиту 29.10.2024 (а.с.42-43). Позивач надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 110\~000 грн, про що свідчить меморіальний ордер №661451582 від 29.10.2021 (а.с.8). З розрахунку заборгованості [PERSON] за кредитним договором №501381917, станом на 29.02.2024, [PERSON] має заборгованість у розмірі 159\~450,08 грн, з яких: - 93\~739,13 грн за кредитом; - 65\~710,95 грн за відсотками. При тому, з розрахунку заборгованості вбачається, що [PERSON] сплачував наступні щомісячні платежі: 12.11.2021 у розмірі 5\~085 грн; 08.12.2021 у розмірі 5\~085 грн; 10.01.2022 у розмірі 5\~185 грн; 07.02.2022 у розмірі 5\~185 грн; 04.03.2022 у розмірі 5\~985 грн; 07.03.2023 у розмірі 5\~200 грн (а.с.9). Надані квитанції відповідачем (а.с.69) відповідають вказаним сплатам у розрахунку заборгованості позивача. АТ «Сенс Банк» звернулося до [PERSON] з вимогою про усунення порушень та сплати заборгованості у розмірі 155\~713,53 грн (а.с.38). Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України в разі прострочення повернення чергової частини кредиту кредитор (Банк) має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків. Відповідно до п.1 ч.2 ст.11\~ЦК\~України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Статтею 629 ЦК України, передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною 2\~ст. 1054 ЦК України\~передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1\~глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Отже, згідно з ч. 2\~ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Відповідно до ст.ст.\~525,\~526 Цивільного кодексу України\~зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та\~Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Частиною 1\~ст. 530 Цивільного кодексу України, передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з положеннями статей\~530,\~612,\~625,\~1050,\~1054 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у термін, встановлений договором або законом. Жодних доказів щодо сплати грошових коштів у повному обсязі за кредитним договором, та які б спростовували суму заборгованості, відповідач суду не надав, адже надані квитанції збігають з розрахунком позивача. При тому, обставини викладені відповідачем не підтверджується належними, достатніми, допустимими та достовірними доказами, а надання кредитних канікул не входить до повноважень суду, є правом банку і з такою вимогою слід звертатися до позивача. Таким чином, на момент розгляду справи доказів погашення кредиту та сплати процентів у суду не має. Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.7 ст. 81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Аналізуючи положення вищезазначених процесуальних норм, під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача. На підставі вищенаведеного суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача всієї суми заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими та такими, що відповідають умовам кредитного договору та\~ст.1050 ЦК України. Суд вирішує питання про розподіл судових витрат на підставі ч.1 ст. 141 ЦПК України, тобто, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в розмірі 2\~422,40 грн, відповідно до меморіального ордеру №639092 від 26.12.2024. Після всебічного, повного дослідження, оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку, щодо необхідності задоволення позовних вимог, вважає їх обґрунтованими і доведеними. На підставі викладеного,

Outcome: approved