Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-16 00:00:00

У лютому 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (далі - ТОВ «Коллект Центр») звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення на свою користь заборгованості за кредитним договором №010/2560/82/459516 від 20 вересня 2018 року в сумі 148783,99 грн., з яких: 64327,02 грн.\~сума заборгованості за тілом кредиту, 84456,97 грн.\~сума заборгованості за відсотками. В обґрунтування заявленого позову ТОВ «Коллект Центр» вказує, що 20 вересня 2018 року Акціонерне товариство «Райффайзен Банк» (далі АТ «Райффайзен Банк») та [PERSON] уклали договір кредиту №010/2560/82/459516. За умовами цього кредитного договору АТ «Райффайзен Банк» надало [PERSON] грошові кошти відповідно до умов, передбачених цим договором, а [PERSON] зобов`язався повернути використану суму в строк до 20 вересня 2022 року та сплатити проценти за користування кредитними коштами в розмірі 42% річних. Однак, відповідач не виконав свої зобов`язання щодо повернення наданого йому кредиту та сплати відсотків за користування ним. 20 вересня 2019 року між АТ «Райффазен Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (далі\~- ТОВ «Вердикт Капітал») укладено договір відступлення права вимоги №114/2-19-F, за умовами якого АТ «Райффайзен Банк» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» за плату належні йому права вимоги до боржників за кредитними договорами, в тому числі за кредитним договором №010/2560/82/459516 від 20 вересня 2018 року, де боржником є [PERSON] 10 січня 2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» на підставі договору відступлення права вимоги №10-01/2023 відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №010/2560/82/459516 від 20 вересня 2018 року. Таким чином, за вказаним договором відступлення права вимоги до ТОВ «Коллект Центр» перейшло право вимоги за зобов`язаннями [PERSON] по вищевказаному кредитному договору. Оскільки відповідач [PERSON] в добровільному порядку не виконав своїх зобов`язань за договором кредиту №010/2560/82/459516 від 20 вересня 2018 року, тому ТОВ «Коллект Центр» звернулось за захистом своїх прав до суду і просить стягнути з [PERSON] 148783,99 грн. заборгованості за вказаним кредитним договором, 2422,40 грн. понесених витрат по сплаті судового збору та 25000 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 12 лютого 2025 року у даній справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання позивач ТОВ «Коллект Центр», яке належним чином повідомлене про час і місце розгляду справи, свого представника не направило, у позовній заяві наявне його клопотання про розгляд справи у відсутності представника позивача. Відповідач [PERSON] , який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, до суду не з`явився, причини неявки суду не повідомив, заяв та клопотань не подавав, у визначений судом строк відзив на позов також не подавав. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 12 березня 2025 року постановлено провести по даній справі заочний розгляд. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч.2\~ст.247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 20 вересня 2018 року [PERSON] власноруч підписав заяву до Договору банківського обслуговування в АТ «Райффайзен Банк» про надання кредиту «Кредитна картка» №010/2560/82/459516. Мета кредиту - для власних потреб (п.1.1 заяви). Поточний ліміт кредиту 58000 грн., максимальний ліміт кредиту 300000 грн. (п.1.2-1.3 заяви). Процентна ставка за користування кредитом 42% річних (п.1.5 заяви). Строк кредиту становить 48 місяців, який починається з 20 вересня 2018 року і закінчується 20 вересня 2022 року (п.1.4 заяви). Кредитодавець належним чином виконав свої зобов`язання за зазначеним договором та надав позичальнику кредитні кошти в порядку, передбаченому договором, що підтверджується випискою по рахунку [PERSON] за договором кредиту №010/2560/82/459516 за період з 20.09.2018 року по 12.12.2019. Разом з тим, [PERSON] в порушення умов Договору, не повернув отримані кредитні кошти у встановлений строк, не сплатив проценти за користування ними, внаслідок чого у останнього утворилась заборгованість за вказаним договором, яка згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості, станом на 09 січня 2023 року складає у загальному 148783,99 грн., з яких: 64327,02 грн.\~сума заборгованості за тілом кредиту, 84456,97 грн.\~сума заборгованості за відсотками. 20 вересня 2019 року між АТ «Райффайзен Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги №114/2-19-F, за умовами якого АТ «Райффайзен Банк» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Вердикт Капітал» прийняло належні АТ «Райффайзен Банк» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 12 грудня 2019 року до договору відступлення прав вимоги №114/2-19-F (номер 483 в Реєстрі боржників), ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №010/2560/82/459516 в сумі 65511,36 грн., з яких: 64327,02 грн.\~сума заборгованості за тілом кредиту, 1184,33 грн.\~сума заборгованості за відсотками. 10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір відступлення прав вимоги №10-01/2023, за умовами якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Коллект Центр» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Коллект Центр» прийняло належні ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників. Відповідно до витягу з Реєстру боржників від 10 січня 2023 року до договору відступлення прав вимоги №10-01/2023 (номер 1533 в Реєстрі боржників), ТОВ «Коллект Центр» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №010/2560/82/459516 року в сумі 148783,99 грн., з яких: 64327,02 грн.\~сума заборгованості за тілом кредиту, 84456,97 грн.\~сума заборгованості за відсотками. Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). За змістом частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. В силу статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України, норми якої в силу частини другої статті 1054 ЦК України поширюються на кредитні відносини, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Із положень пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України слідує, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). В силу статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною першою статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статті 610 ЦК України слідує, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як передбачено частиною першою статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з частиною першою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів. За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів. Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору. Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами. Зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства. Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором. Відступлення права вимоги означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором і новим кредитором. Як зазначив Верховний Суд України у постанові від 5 липня 2017 року (справа №6- 459цс17), згідно з нормами чинного законодавства відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору. Відтак суди мають з`ясувати належним чином обсяг і зміст прав, які перейшли до нового кредитора та чи існували вони на момент їх переходу. Враховуючи факт підписання відповідачем [PERSON] 20 вересня 2018 року заяви до Договору банківського обслуговування в АТ «Райффайзен Банк» про надання кредиту «Кредитна картка» №010/2560/82/459516 шляхом накладення особистого письмового підпису, суд вважає, що укладення кредитного договору №010/2560/82/459516 відбулось і відповідачу надано можливість користування кредитними коштами в межах максимального ліміту кредиту в сумі 300000 грн. та поточного ліміту на дату підписання заяви в розмірі 58000 грн. Вказаними кредитними коштами відповідач активно користувався, що підтверджується випискою по картковому рахунку за період з 20 вересня 2018 року по 12 грудня 2019 року. Досліджені судом докази свідчать про укладеність вищевказаного кредитного договору між відповідачем та АТ «Райффайзен Банк», невиконання позичальником своїх зобов`язань щодо повернення, отриманих в борг коштів та наявності в нього боргових зобов`язань. Надані позивачем письмові докази, зокрема, договір відступлення прав вимоги №114/2-19-F від 20 вересня 2019 року, договір відступлення прав вимоги №10-01/2023 від 10 січня 2023 року, Реєстри боржників, які є додатками до цих договорів, а також платіжні документи свідчать про те, що ТОВ «Коллект Центр» набуло у встановленому законом порядку право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №010/2560/82/459516 від 20 вересня 2018 року. Отже, відповідач несе відповідальність за неналежне виконання зобов`язання за кредитним договором перед новим кредитором ТОВ «Коллект Центр» у тому ж обсязі, що і перед первісним кредитором. Як вбачається із наданого позивачем розрахунку заборгованості по картковому рахунку (а.с.17), [PERSON] за період з 20 вересня 2018 року по 22 лютого 2019 року загалом отримав у кредит 64327,02 грн., які у визначений кредитним договором строк не повернув, а тому вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за основною сумою боргу, які доведені належними та допустимими доказами, ґрунтуються на законі та кредитному договорі, підлягають задоволенню і з [PERSON] на користь позивача слід стягнути заборгованість за основною сумою боргу в розмірі 64327,02 грн. Що стосується стягнення нарахованих позивачем відсотків за користування кредитними коштами за кредитним договором №010/2560/82/459516 від 20 вересня 2018 року, то суд зважає на наступне. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України, норми якої в силу частини другої статті 1054 ЦК України поширюються на кредитні відносини, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. При укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору. Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами. При цьому, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та від 31 жовтня 2018року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 5 квітня 2023 року (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду, уточняючи свій правовий висновок, який викладений у постанові від 18 січня 2022 року (справа 910/17048/17), щодо нарахування процентів до дня фактичного повернення кредиту відповідно до умов кредитного договору, незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів, вказала на те, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав). За умовами договору кредиту №010/2560/82/459516 від 20 вересня 2018 року сторони визначили строк кредитування у 48 місяців, що починається з 20 вересня 2018 року та закінчується 20 вересня 2022 року (п.1.4 заяви). Отже з врахуванням викладеного слід дійти висновку, що за договором кредиту №010/2560/82/459516 проценти за користування кредитними коштами можуть бути нараховані лише по 20 вересня 2022 року включно. Із наданого ТОВ «Коллект Центр» розрахунку заборгованості за договором кредиту №010/2560/82/459516 від 20 вересня 2018 року (а.с.18) вбачається, що відсотки за користування кредитом нараховані станом на 09 січня 2023 року і їх розмір становить 84456,97 грн. (1184,33 грн. (розмір відсотків станом на 12.12.2019) + 83272,64 грн. (розмір відсотків за період з 12.12.2019 по 09.01.2023)). Однак, за умовами договору кредиту №010/2560/82/459516 від 20 вересня 2018 року погоджений сторонами строк кредитування закінчився 20 вересня 2022 року. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування. Згідно розрахунку (а.с.18) поза межами строку кредитування за період з 21 вересня 2022 року по 09 січня 2023 року позивачем нараховано 8216,36 грн. відсотків (740,20 + 2294,62 +2220,6 + 2294,62 + 666,32). Тому, заборгованість [PERSON] по відсотках за користування кредитними коштами в межах строку кредитування станом на 20 вересня 2022 року (останній день строку кредитування) становить 76240,61 грн. (84456,97 8216,36). Отже, з відповідача на користь позивача слід стягнути 76240,61 грн. відсотків за договором кредиту, а тому позов в цій частині підлягає частковому задоволенню на вказану суму. Таким чином, з [PERSON] на користь ТОВ «Коллект Центр» слід стягнути 140567,63 грн. заборгованості за договором кредиту №010/2560/82/459516 від 20 вересня 2018 року, з яких: 64327,02 грн.\~сума заборгованості за тілом кредиту, 76240,61 грн.\~сума заборгованості за відсотками. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зважає на наступне. Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При подачі позову позивачем сплачено судовий збір в сумі 2422,40 грн., ціна позову становила 148783,99 грн, позов задоволено на суму 140567,63 грн., тобто на 94,5% (140567,63 х 100 : 148783,99), а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 2289,17 грн. (2422,40 х 94,5%) судового збору. Згідно з частинами першою, третьою\~статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з частинами першою-шостою\~статті 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Пунктами 1, 2, 3 частини другої\~статті 141 ЦПК України\~передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до частини третьої\~статті 141 ЦПК України\~при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Частиною восьмою\~статті 141 ЦПК України\~передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності). Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті\~137\~та частина восьма статті\~141 ЦПК України). Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах від 03.10.2019 року у справі №922/445/19, від 22.01.2021 року у справі №925/1137/19, Верховним Судом у постановах від 03.02.2021 року у справі №554/2586/16-ц, від 17.02.2021 року у справі №753/1203/18. Як вбачається з матеріалів справи, 01 липня 2024 року між Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» та ТОВ «Коллект Центр» був укладений договір про надання правової допомоги №01-07/2024. Згідно заявки на надання юридичної допомоги №488 від 02 грудня 2024 року, акту №4 про надання юридичної допомоги від 27 грудня 2024 року вбачається, що вартість наданих Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» юридичних послуг щодо підготовки позовної заяви ТОВ «Коллект Центр» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором становить 25000 грн. Вказані послуги складаються з наступних дій: надання усної консультації з вивчення документів 4000 грн. за 2 години роботи, надання письмової консультації з вивчення документів 3000 грн. (фіксована), складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду 18000 грн. за 6 годин роботи. Зважаючи на складність справи, а саме, предмет доказування, необхідність збору доказів, складність застосування норм права, обсягу поданих заяв по суті справи та інших процесуальних документів у даній справі, а також враховуючи, що позивачем не надано доказів на підтвердження надання такого виду послуги як «надання письмової консультації з вивчення документів», яка оцінена у 3000 грн., суд вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу, заявлений позивачем до відшкодування слід визначити в сумі 22000 грн. (25000 - 3000), тобто у межах фактично наданих послуг. \~ \~ \~ \~З огляду на викладене, з урахуванням вимог п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України, згідно якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, враховуючи, що позов ТОВ «Коллект Центр» задоволено на 94,5%, тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 20790 грн. (22000 х 94,5%) витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: partial