Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-09 00:00:00

В лютому 2025 року до Ковпаківського районного суду м. Суми з позовом звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» (далі також позивач, ТОВ «Цикл Фінанс»), поданим в його інтересах представником Дорошенко М.А., до [PERSON] (далі також відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором №22036000129468 від 03.06.2019 у розмірі 67907,80 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що на підставі кредитного договору первісним кредитором відповідачу надано кошти (кредит). У подальшому право вимоги за вказаним договором на підставі договору факторингу перейшло до позивача. Оскільки відповідачем не виконано обов`язок з повернення тіла кредиту та процентів за користування ним, товариство звернулося з цим позовом до суду. Ухвалою суду від 11.02.2025 провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи. Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду від сторін не надходили. Відповідачу було направлено копію ухвали суду від 11.02.2025 за зареєстрованим місцем проживання. Поштове відправлення повернуте до суду з відміткою «закінчився термін зберігання». Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника (постанова Верховно Суду від 18.03.2021 у справі №911/3142/19). Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, суд дійшов такого висновку. Судом установлено, що 03.06.2019 між АТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] укладено кредитний договір №22036000129468 в письмовій формі на суму 49600 грн, на умовах зворотності та платності, на строк 60 місяці, з диференційованою процентною ставкою в залежності від належного викання умов договору 0,001% (звичайна), 56% (на прострочену заборгованість). Надання кредиту відповідачу здійснювалося шляхом перерахування коштів на його платіжну картку, що підтверджується випискою банка по особовому рахунку відповідача за період з 03.06.2019 по 31.10.2024. Далі, 28.03.2024 між АТ «Банк Кредит Дніпро» (клієнт) та ТОВ «Цикл Фінанс» (фактор) укладено договір факторингу №28/03/24, відповідно до якого клієнт передає, а фактор приймає права вимоги в розмірі портфеля заборгованості. Права вимоги переходять до фактора з моменту набрання чинності даним договором та підписання акту приймання-передачі прав вимоги. Факт передачі реєстру боржників (без долучення самого реєстру) підтверджено актом приймання-передачі б/н від 28.03.2024 до договору факторингу №28/03/24 від 28.03.2024. До матеріалів справи також долучено витяг з реєстру договорів (боржників) відносно [PERSON] , який передавався позивачу за кредитним договором №22036000129468 від 03.06.2019. Згідно наданого розрахунку, станом на 27.03.2024 заборгованість відповідача перед позивачем становить 67907,78 грн. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч.1 ст.526 ЦК України). За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1054 ЦК України). Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч.1 ст.1077 ЦК України). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається (ч.1, 2 ст.1078 ЦК України). Згідно з приписами ст.526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, у встановлений строк відповідно до умов договору чи вимог закону. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за цим договором. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Згідно ч.2 ст.615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Так, з аналізу кредитного договору та розрахунку заборгованості, долученого до позову, вбачається, що до суми боргу, крім тіла кредиту та процентів за користування останнім, включена комісія, яка становить 40616,88 грн. Суд частково погоджується з наданим позивачем розрахунком, зокрема за тілом кредиту та процентами за користування ним. Що стосується комісії, то відповідно до п.1.2, 1.3 кредитного договору №22036000129468 від 03.06.2019 передбачено також стягнення з позичальника щомісячної комісії, але не зазначається за що саме. Здійснення розрахунково-касового обслуговування та ведення кредитної справи включається до обсягу наданих послуг у виді кредитування та здійснюється банком на свою користь. Відтак стягнення за це додаткових коштів у виді комісії є порушенням прав споживача. Зокрема, в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачу та за які банком встановлена щомісячна комісія, а тому положення п.1.2, 1.3. вказаного кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредиту у виді комісії є нікчемними відповідно до приписів ч. 1 та 2 ст.11, ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування». Аналогічних висновків за подібних відносин дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у справі № 204/224/21 (постанова від 06.11.2023). Відтак, зібрані у справі докази у поєднанні з означеними приписами норм права вказують на наявність підстав для часткового задоволення позову, а саме: в частині стягнення боргу, нарахованого первісним кредитором АТ «Банк Кредит Дніпро» в розмірі 27 290,92 грн, з яких: 27280,18 грн за тілом кредиту; 10,74 грн за процентами. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним і документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору та правничої допомоги адвоката (договір про надання правничої допомоги №43453613 від 02.01.2025, додаткова угода №22036000129468 від 27.01.2025 до договору №43453613 від 02.01.2025 про надання правничої допомоги, акт про підтвердження надання правничої (правової) допомоги адвокатом №22036000129468 від 27.01.2025 на загальну суму 6000, платіжна інструкція №8524 від 27.01.2025); пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 3 384,81 грн (27290,92 х (2422,40+6000) : 67907,80). На підставі викладеного,

Outcome: partial