Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-05 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить: - встановити факт прийняття [PERSON] спадщини в вигляді права на земельну частку пай в КСГП «Знамя Леніна» в розмірі 5,09 умовних кадастрових гектара, в порядку спадкування за законом після смерті дружини [PERSON] , яка померла [INFO] ; - встановити факт прийняття спадщини [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] ; - визнати за [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] право приватної власності на земельну частку пай в КСГП «Знамя Леніна» в розмірі 5,09 умовних кадастрових гектарах, в порядку спадкування за законом після батька [PERSON] , який помер [INFO] ; - визнати за [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] право приватної власності на земельну частку пай в КСГП «Знамя Леніна» в розмірі 5,09 умовних кадастрових гектарах, в порядку спадкування за законом після батька [PERSON] , який помер [INFO] . Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог [INFO] померла мати позивача [PERSON] . [INFO] помер батько позивача [PERSON] . Факт того, що [PERSON] є матір`ю позивача, а [PERSON] є батьком позивача підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] від 07 травня 1969 року. 26 грудня 1987 року позивач уклала шлюб з [PERSON] , внаслідок чого було зміно її дівоче прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] ». Таким чином, після смерті батьків позивача відкрилася спадщина на належне їм майно. Після смерті [PERSON] спадщину прийняв її чоловік [PERSON] , оскільки вступив в фактичне управління майном належним померлій, зокрема на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] та земельну частку пай в КСГП «Знамя Леніна». Проте, до моменту смерті [PERSON] не встиг належним чином оформити свої спадкові права на спадщину після дружини [PERSON] . 03 грудня 2004 року стан здоров`я батька позивача почав погіршуватись, і він став потребувати сторонньої допомоги та догляду. У зв`язку з цим, з грудня 2004 року та по момент смерті [PERSON] проживав разом з позивачем за її місцем проживання. З урахуванням викладеного, позивач у зв`язку з постійним проживанням з батьком, на момент смерті фактично прийняла спадщину після останнього. Іншим спадкоємцем є брат позивача - відповідач по справі - [PERSON] . Розпорядженням Білгород-Дністровської районної державної адміністрації від 28 грудня 1996 року №693/96 було затверджено по КСГП «Знамя Леніна» розрахунок вартості земельної часток (паю) в розмірі 22 434 грн і її розмір в умовних кадастрових гектарах площею 5,09 га.. Згідно пункту 2 вище згаданого розпорядження, членам КСГП «Знамя Леніна» зазначеним в додатку, слід було видати сертифікати на право на земельну частку пай. [PERSON] та [PERSON] були включені до списку членів КСГП «Знамя Леніна» під номером 34 та 67 додатку до згаданого вище розпорядження. В Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) КСГП «Знамя Леніна» є інформація, щодо реєстрації за [PERSON] сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД №0181754 на підставі розпорядження Білгород-Дністровської районної державної адміністрації від 28 грудня 1996 року №693/96, розміром 5,09 умовних гектари. В Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) КСГП «Знамя Леніна» є інформація, щодо реєстрації за [PERSON] сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД №0181771 на підставі розпорядження Білгород-Дністровської районної державної адміністрації від 28 грудня 1996 року №693/96, розміром 5,09 умовних гектари. Земельні частки (паї) належні [PERSON] та [PERSON] в натурі (на місцевості) не виділялись. Згадані вище факти підтверджуються листом Старокозацької сільської ради від 17 лютого 2025 року №501/051-08/280. Водночас оригінали сертифікатів серії ОД №0181754 виданого на ім`я [PERSON] та серії ОД №0181771 виданого на ім`я [PERSON] було втрачено. Видача дублікатів сертифікатів серії ОД №0181754 виданого на ім`я [PERSON] та серії ОД №0181771 виданого на ім`я [PERSON] є неможливим у зв`язку з відсутністю зазначеної процедури в законодавстві. Таким чином, на ім`я [PERSON] та [PERSON] дійсно було оформлено в установленому законом порядку сертифікати на право на земельну частку (пай), оригінал яких втрачено, а отримати дублікат сертифікату не має можливості. З урахуванням того, що [PERSON] вступив в спадщину після смерті дружини [PERSON] , то він став спадкоємцем належного її майна, а саме земельної частки паю в КСГП «Знамя Леніна» в розмірі 5,09 умовних кадастрових гектарах, що належав померлій на підставі сертифікату серії ОД №0181771. Враховуючи вище зазначене, на момент смерті [PERSON] належала земельна частка пай КСГП «Знамя Леніна» в розмірі 5,09 умовних кадастрових гектарах на підставі сертифікату серії ОД №0181754 та земельна частка пай КСГП «ЗнамяЛеніна» в розмірі 5,09 умовних кадастрових гектарах, в порядку спадкування після дружини [PERSON] , що належала померлій на підставі сертифікату серії ОД №0181771. Рух справи у суді Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12 лютого 2025 року позов було залишено без руху та позивачу надано строк для усунення недоліків. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19 лютого 2025 року відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Позивач в підготовче судове засідання не зявилась, але надала заяву про розгляд справи у її відсутність, вимоги позову підтримала в повному обсязі посилаючись на обставини які зазначені в позові та просила задовольнити. Відповідач в підготовче судове засідання не зявився, але надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнає та не заперечує проти його задоволення. Відповідно до ч.3\~ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4\~ст.200 ЦПК України\~ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться у порядку, встановленому статтями\~206, 207\~цього\~Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Фактичні обставини встановлені судом, позиція суду та нормативно-правове обґрунтування. Згідно ст.ст.15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту цивільних прав і інтересів є визнання права п.1 ч.2 ст.16 ЦК України. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що [INFO] померла мати сторін по справі [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 04 січня 1999 року, актовий запис №1. [INFO] помер батько сторін по справі [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 24 лютого 2006 року, аковий запис №1968. Факт, що позивач [PERSON] є донькою померлих [PERSON] , [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 07 травня 1969 року, актовий запис №15. 26 грудня 1987 року позивач уклала шлюб з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 26.12.1987 року, актовий запис №23 та змінила прізвище на « [PERSON] ». Після смерті матері позивача [PERSON] спадщину прийняв її чоловік [PERSON] , оскільки вступив в фактичне управління майном належним померлій, зокрема на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] та земельну частку (пай) в КСГП «Знамя Леніна». Проте, до дати своєї смерті батько позивача [PERSON] не встиг належним чином оформити свої спадкові права на спадщину після дружини [PERSON] . 03 грудня 2004 року стан здоров`я батька позивача почав погіршуватись, він потребував сторонньої допомоги та догляду, у зв`язку з цим, з грудня 2004 року та до моменту смерті батько позивача [PERSON] проживав разом з позивачем за її місцем проживання. З урахуванням викладеного, у зв`язку з постійним проживанням з батьком на момент смерті позивач фактично прийняла спадщину після останнього. Іншим спадкоємцем після смерті батьків є брат позивача (відповідач по справі) [PERSON] . Розпорядженням Білгород-Дністровської районної державної адміністрації від 28 грудня 1996 року №693/96 було затверджено по КСГП «Знамя Леніна» розрахунок вартості земельної часток (паю) в розмірі 22 434 грн і її розмір в умовних кадастрових гектарах площею 5,09 га.. Згідно пункту 2 вище згаданого розпорядження, членам КСГП «Знамя Леніна» зазначеним в додатку, слід було видати сертифікати на право на земельну частку пай. [PERSON] та [PERSON] були включені до списку членів КСГП «Знамя Леніна» під номером 34 та 67 додатку до згаданого вище розпорядження. В Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) КСГП «Знамя Леніна» є інформація, щодо реєстрації за [PERSON] сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД №0181754 на підставі розпорядження Білгород-Дністровської районної державної адміністрації від 28 грудня 1996 року №693/96, розміром 5,09 умовних гектари. В Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) КСГП «Знамя Леніна» є інформація, щодо реєстрації за [PERSON] сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД №0181771 на підставі розпорядження Білгород-Дністровської районної державної адміністрації від 28 грудня 1996 року №693/96, розміром 5,09 умовних гектари. Земельні частки (паї) належні [PERSON] та [PERSON] в натурі (на місцевості) не виділялись, що підтверджуються листом Старокозацької сільської ради від 17 лютого 2025 року №501/051-08/280. Оригінали сертифікатів серії ОД №0181754 виданого на ім`я [PERSON] та серії ОД №0181771 виданого на ім`я [PERSON] було втрачено. Видача дублікатів сертифікатів серії ОД №0181754 виданого на ім`я [PERSON] та серії ОД №0181771 виданого на ім`я [PERSON] є неможливим у зв`язку з відсутністю зазначеної процедури в законодавстві. Таким чином, на ім`я [PERSON] та [PERSON] дійсно було оформлено в установленому законом порядку сертифікати на право на земельну частку (пай), оригінал яких втрачено, а отримати дублікат сертифікату не має можливості. З урахуванням того, що [PERSON] вступив в спадщину після смерті дружини [PERSON] , тому він став спадкоємцем належного її майна, а саме земельної частки паю в КСГП «Знамя Леніна» в розмірі 5,09 умовних кадастрових гектарах, що належав померлій на підставі сертифікату серії ОД №0181771. Враховуючи вище зазначене, на момент смерті [PERSON] належала земельна частка пай КСГП «Знамя Леніна» в розмірі 5,09 умовних кадастрових гектарах на підставі сертифікату серії ОД №0181754 та земельна частка пай КСГП «Знамя Леніна» в розмірі 5,09 умовних кадастрових гектарах, в порядку спадкування після дружини [PERSON] , що належала померлій на підставі сертифікату серії ОД №0181771. Інший спадкоємець за законом [PERSON] не заперечує проти задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що позивач фактично прийняла спадщину, вступила в управління та володіння спадковим майном, користується спадковим майном, але оформити право власності на спадщину у нотаріальному порядку вона позбавлений можливості. У п.20 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, зазначено, що за відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги. Зокрема, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. У п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно. Відповідно до абзаців другого та третього пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7 відносини спадкування регулюються правилами ЦК якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Спадщина відкрилася у січні 1999 року, тобто під час дії Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, а тому положення саме цього Кодексу підлягають застосуванню при вирішенні питання про спадкування спірного майна. Згідно ч.1, ч.2 ст.524 ЦК Української РСР спадкоємство здійснюється за заповітом і за законом, спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 548 ЦК Української РСР визначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Згідно зі статтями 549, 554 ЦК Української РСР спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вищевказані дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, маються на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплату податків та інших платежів тощо. Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 червня 1983 року №4, якщо позивач вступив в управління та володіння спадковим майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно. Згідно правового висновку викладеного у постанові ВС від 25.03.2020 року у справі №305/235/17, доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: зокрема довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідної місцевої державної адміністрації чи органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який підтверджує, що спадкоємець був постійно прописаний (зареєстрований) у спадковому будинку (квартирі); інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Відповідно до ст.550 ЦК Української РСР, якщо спадкоємець в установлений ст.549 цього Кодексу строк вступив в управління або володіння спадковим майном чи його частиною, суд з цих підстав вирішує питання не про продовження пропущеного строку, а про визнання права на спадкове майно (п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 24.06.1983 року (яка діяла на час виникнення спірних правовідносин). Згідно п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до положень ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. З урахуванням викладеного, оцінюючи зібрані докази в їх сукупності шляхом повного і всебічного дослідження, беручи до уваги фактичну відмову іншого спадкоємця, що позивач свій процесуальний обов`язок доказування виконав - довів належними та допустимими доказами факт вступу в управління майном, суд вважає можливим позов задовольнити в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved