Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-13 00:00:00

26.12.2024 ТОВ "Споживчий центр" звернулось до Тиврівського районного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором №15.03.2023-100001088 від 15.03.2023 у розмірі 12947,94 грн. та судові витрати 2422,40 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилався на те, що між ТОВ «Споживчий центр» та\~\~ [PERSON] \~15.03.2023 укладено Кредитний договір (оферту) № 15.03.2023-100001088. Відповідно до умов Договору Позичальнику надано кредит у розмірі 6000 грн. строком на 70 днів. [PERSON] 15.03.2023 отримав кредитні кошти у розмірі 6000,00 грн., що стверджується квитанцією від 15.03.2023. Отже, ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за Договором виконано в повному обсязі. В свою чергу,\~ [PERSON] свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на 23.05.2023 утворилась заборгованість у розмірі 12947,94 грн., що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 6000,00 грн., заборгованості по процентам в розмірі 6047,94 грн., та заборгованості за комісією в розмірі 900,00 грн., чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр». Посилаючись на вказані обставини, позивач просить суд стягнути з\~\~ [PERSON] на свою користь заборгованість за Кредитним договором № 15.03.2023 - 100001088 від 15.03.2023 у розмірі 12947,94 грн. та суму сплаченого позивачем судового збору у розмірі 2 422 грн. 40 коп. Ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області від 31.12.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Крім того, даною ухвалою суду було визначено строки для подання сторонами відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечення. Копію ухвали\~про відкриття\~провадження 06.01.2025\~направлено відповідачу\~на його\~зареєстровану адресу\~місця проживання,\~однак поштовий\~конверт повернуто\~до суду\~з відміткою\~ про\~причини повернення\~від 11.01.2025\~"Адресат\~відсутній за\~вказаною адресою.\~за кордоном".\~Враховуючи викладене,\~17.01.2025 на офіційному веб-сайті судової влади України було розміщено повідомлення про виклик [PERSON] до суду. Отже, відповідно до приписів п. 4 ч. 8, ч. 11 ст. 128 ЦПК України, з моменту проставлення в поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за зареєстрованою адресою проживання, а також з моменту публікації оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, відповідач вважається таким, що повідомлений про розгляд справи. Відповідач у встановлені судом строки правом надання відзиву на позовну заяву не скористався. Частиною восьмою статті 178 ЦПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Аналогічне положення міститься і в ч. 2 ст. 191 ЦПК України. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотань про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про вирішення спору за наявними матеріалами у справі. Фактичні обставини справи, встановлені судом на підставі досліджених доказів, які містяться в матеріалах справи. 15.03.2023 між ТОВ «Споживчий центр» та\~ [PERSON] укладено Кредитний договір (оферту) № 15.03.2023-100001088 (а.с. 18-23). Відповідач [PERSON] своїм підписом в заяві про укладення кредитного договору від 15.03.2023 погодився на те, що однозначно та безумовно приймає (акцептує) пропозицію ТОВ "Споживчий центр" про укладення кредитного договору (оферту), невід`ємною частиною якої є заявка до кредитного договору №15.03.2023-100001088 від 15.03.2023, з якими він попередньо уважно ознайомився. За цим договором відповідач отримав кредит в розмірі 6000,00 грн, строком на 70 днів (п. 2, 3). Заяву підписано за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідача. (а.с. 21 зворот-23). Пунктом 7 заявки про укладення кредитного договору від 15.03.2023, яка є частиною укладеного електронного кредитного договору, встановлено\~фіксовану незмінну проценту ставку у розмірі 1,2% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом першого чергового періоду, який, відповідно до п. 5 заявки, складає 14 днів (а.с. 21 зворот). Пунктом 8 заявки про укладення кредитного договору від 15.03.2023, яка є частиною укладеного електронного кредитного договору, встановлено\~фіксовану незмінну проценту ставку у розмірі 1,5% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит, окрім першого чергового періоду, який, відповідно до п. 5 заявки, складає 14 днів (а.с. 21 зворот). Пунктом 10 заявки про укладення кредитного договору від 15.03.2023, яка є частиною укладеного електронного кредитного договору, встановлено комісію, пов`язану з наданням кредиту, в розмірі 15% від суми кредиту, яка дорівнює 900,00 грн. (а.с. 21 зворот). Згідно п. 2.3.6 пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), підписаної електронним підписом одноразовим ідентифікатором відповідача [PERSON] , позичальник, який прийняв (акцептував) пропозицію укласти електронний договір на умовах, викладених у пропозиції про укладення кредитного договору (оферту) та заявці, підписує відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) електронним підписом одноразовим ідентифікатором (а.с. 18 зворот). Паспорт споживчого кредиту, підписаний електронним підписом з використанням одноразового ідентифікатора відповідачем [PERSON] (а.с.14-15 зворот). Відповідно до квитанції №2247206959 від 15.03.2023 ТОВ "Споживчий центр" здійснило переказ Кужидиму А.О. грошових коштів в сумі 6000,00 грн на вказану ним в заяві від 15.03.2023 платіжну картку Visa 516875*57, призначення платежу: видача за договором №15.03.2023-100001088 (а.с. 11), тобто позивачем надано первинний бухгалтерський документ на підтвердження перерахування відповідачу кредитних коштів. Додаток до анкети позичальника, підписаний електронним підписом з використанням одноразового ідентифікатора відповідачем [PERSON] (а.с. 16-17). Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором №15.03.2023-100001088 від 15.03.2023 про споживчий кредит, укладеним між ТОВ "Споживчий центр" та [PERSON] , підписана електронним підписом з використанням одноразового ідентифікатора відповідачем [PERSON] (а.с.17 зворот). Відповідно до довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором №15.03.2023-100001088 від 15.03.2023 відносно позичальника [PERSON] заборгованість за кредитом становить 12947,94 грн, з яких: 6000,00грн- заборгованість за тілом кредиту, 6047,94 грн - заборгованість за процентами, 900,00 грн\~заборгованість за комісією. (а.с. 10). Дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до\~положень ст.\~638\~ЦК України\~договір є\~укладеним,\~якщо сторони\~досягли згоди\~з усіх\~істотних умов\~договору. Істотними\~умовами договору\~є умови\~про предмет\~договору,\~умови,\~що визначені\~законом як\~істотні або\~є необхідними\~для договорів\~даного виду,\~а також\~усі ті\~умови,\~щодо яких\~за заявою\~хоча б\~однієї із\~сторін має\~бути досягнуто\~згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Статтею 639\~ЦК України\~передбачено,\~що договір\~може бути\~укладений у\~будь-якій\~формі,\~якщо вимоги\~щодо форми\~договору не\~встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису ) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Договір є правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Згідно ст. 1046 за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Статтею 525 ЦК України, передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За змістом статті 526, частини першої статті 530, статті 610 та частини першої статті 612 ЦК України для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Відповідно до положень ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір, який відповідає вимогам цивільного законодавства, що висуваються до договорів такого типу, на виконання умов укладеного договору кредитодавцем здійснено перерахування коштів на рахунок позичальника. Таким чином, кредитний договір є укладеним. Отже, кредитодавцем виконано свої зобов`язання за кредитним договором. Натомість, відповідач [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість в розмірі 12947,94 грн, з яких: 6000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 6047,94 грн - заборгованість за процентами, 900,00 грн\~заборгованість за комісією. Надані позивачем докази у сукупності мають взаємний зв`язок, є належними і допустимими у зазначених спірних правовідносинах сторін, їх достовірність стороною відповідача не спростована (в тому числі і розмір заборгованості за договором). Умови договору не оспорюються. Суд погоджується із розрахунком заборгованості, здійсненим позивачем, оскільки він проведений відповідно до умов кредитного договору в межах строку кредитування. За наведених обставин суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі. Розподіл процесуальних витрат. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. \~ \~ \~ \~Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. \~ \~ \~ \~Позивачем при поданні позовної заяви до суду сплачено судовий збір в розмірі 2422,40 грн, що підтверджено платіжною інструкцією від 17.12.2024 № СЦ00023635 (а.с.31). Зважаючи на висновок суду про повне задоволення позовних вимог з відповідача слід стягнути на користь позивача 2422,40 грн сплаченого судового збору. Враховуючи викладене,

Outcome: approved