Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-05 00:00:00

У січні 2025 року АТ «ПУМБ» звернулось до суду з позовом до [PERSON] в якому просить суд стягнути з останньої заборгованість за кредитним договором № 2001715472201 від 23.10.2020 року у розмірі 71097,93 грн. станом на 31.10.2024 р. та за кредитним договором № 1010657040 від 31.10.2022 року у розмірі 48506,85 грн. станом на 31.10.2024 р., а також витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн. В обґрунтовування позовних вимог позивач зазначає, що 23.10.2020 року між АТ «ПУМБ» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 2001715472201, відповідно до якого відповідач отримав кредит у сумі 50000 гривень. Строк кредитування 12 місяців. Також 31.10.2022 року між АТ «ПУМБ» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 1010657040,\~відповідно до\~якого відповідач\~отримав кредит\~у сумі\~41622,73\~гривень.\~Строк кредитування\~ 48\~місяців. [PERSON] довготривалий строк не виконує свої кредитні зобов`язання, як наслідок, станом на 31.10.2024 року виникла заборгованість по кредитному договору від 23.10.2020 № 2001715472201 у розмірі 71097,93 грн. грн, яка складається з 45060,04 грн. заборгованості за кредитом, 26037,89 грн. заборгованості по процентам, та по кредитному договору від 31.10.2022 № 1010657040 у розмірі 48506,85 грн., яка складається з 39854,03 грн. заборгованості за кредитом, 6,2 грн. заборгованості по процентам, 8646,62 грн. - заборгованості за комісією. Тобто загальна сума заборгованості по вищевказаним кредитним договорам на 31.10.2024 склала 119604,78 гривень. Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористалась. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку. Згідно зі ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 83 ЦК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Встановлено, що 23 жовтня 2020 року між АТ «ПУМБ» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 2001715472201,\~відповідно до\~якого відповідач\~отримала кредит\~у сумі\~50000\~гривень.\~Строк кредитування\~ 12\~місяців,\~розмір процентної\~ставки \~47,88\~%\~річних /а.с. 10,11/. Також 31 жовтня 2022 року між АТ «ПУМБ» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 1010657040, відповідно до якого відповідач отримала кредит у сумі 41622,73 гривень. Строк кредитування 48 місяців, розмір процентної ставки 0,01 % річних, розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості 1,4 % /а.с.14-16/. За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. У встановлений договором та законом терміни, відповідач взяті на себе зобов`язання виконала лише частково, заходів направлених на погашення заборгованості по кредиту, відсотках та комісії не приймала. Таким чином, безпідставне невиконання відповідачем своїх договірних зобов`язань, порушило право позивача на своєчасне та в повному обсязі отримання грошових коштів, які були надані в кредит. Із розрахунків заборгованості вбачається, що станом на 31.10.2024 року у відповідача перед позивачем існує заборгованість за кредитним договором № 2001715472201\~від 23.10.2020\~р. у розмірі 71 097,93 грн, яка складається з 45 060,04 грн. заборгованості за кредитом, 26 037,89 грн. заборгованості по процентам /а.с.54-57/. Також станом на 31.10.2024 року у відповідача перед позивачем існує заборгованість за кредитним договором № 1010657040\~від 31.10.2022\~р. у розмірі 48 506,85 грн., яка складається з 39 854,03 грн. заборгованості за кредитом, 6,2 грн. заборгованості по процентам, 8 646,62 грн. - заборгованості за комісією /а.с.52,53/. За таких обставин, суд доходить висновку, що відповідачем було порушено умови на яких нею було взято кредити, а тому вимога банку щодо стягнення з неї заборгованості за кредитнми договорами № 2001715472201 від 23.10.2020 р. та № 1010657040 від 31.10.2022 р. підлягає задоволенню за виключенням вимоги про стягнення заборгованості за комісією за кредитним договором № 1010657040 від 31.10.2022 р. Щодо вимоги про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за комісією, суд приходить до наступного висновку. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено устатті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно достатті 1048 цього Кодексу(частина другастатті 1050 ЦК України). \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1 статті 11Закону України «Про споживче кредитування» (тут і далі в редакції на час виникнення спірних правовідносин) після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. \~ \~ \~ \~Відповідно до частини п`ятоїстатті 12 Закону України «Про споживче кредитування`умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. \~ \~ \~ \~Згідно частини другоїстатті 215 ЦК Українинедійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. \~ \~ \~ \~З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті11, частини п`ятої статті12 Закону України «Про споживче кредитування». \~ \~ \~ \~Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у пункті 31.29 постанови від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21). \~ \~ \~ \~Суд звертає увагу на те, що в кредитному договорі не зазначено конкретного переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з обслуговуванням кредиту, що надаються відповідачу та за які банком встановлена щомісячна комісія, також АТ«ПУМБ» не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитного договору, а тому положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті11, частини п`ятої статті12 Закону України «Про споживче кредитування». \~ \~ \~ \~З огляду на зазначене, відсутні підстави для стягнення заборгованості за комісією у розмірі 8 646,62 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також необхідно стягнути понесені судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial