Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за надання послуг теплопостачання за період з 01 листопада 2021 року по 01 грудня 2024 року в сумі 4221 грн 17 коп., які отримані за адресою: [ADDRESS] . Крім заборгованості за спожиту теплову енергію позивач також просив суд стягнути з відповідача нарахований індекс інфляції в розмірі 412 грн 56 коп. та 3 % річних в сумі 116 грн 67 коп. Всього просив стягнути 5050 грн 40 коп. Ухвалою судді Київського районного суду м. Полтави від 15 січня 2025 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Заперечення від позивача щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Відповідач надав відзив на позов, у якому проти позовних вимог заперечив (а.с. 34-38). У відзиві посилався на те, що нарахована позивачем сума заборгованості в розмірі 5050 грн 40 коп. не відповідає дійсним обставинам справи. Будь-яких договірних документів про надання комунальних послуг з обслуговування квартири [ADDRESS] відповідачем з позивачем не підписувалося. Крім того, позивач подавав заяву про видачу судового наказу до Київського районного суду м.Полтави (справа №552/7907/24), у задоволенні якої судом було відмовлено ухвалою суду від 02 грудня 2024 року. За весь період проживання з 2015 року по 2024 року [PERSON] не вчинив жодної дії, направленої на укладення договору, зокрема такої як надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплати рахунку за надані послуги, що могло б теоретично бути визнано фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору). У під`їздах (сходових клітинах та сходах) під`їздів будинку [ADDRESS] взагалі відсутні прилади опалення. Причиною згідно пояснень забудовника є неправильний монтаж мережі опалювальної системи будинку, яка передбачає або виключне теплопостачання квартир або виключне теплопостачання сходових кліток, ліфтового ходу, службових приміщень на першому поверсі, загального коридору, прибудованого приміщення консьєржа, тощо. Тобто система унеможливлює одночасне опалення і місць загального користування і квартир. Більше того, прилади для опалення місць загального користування відсутні (демонтовані). На третьому поверсі, де розташована квартира [ADDRESS] , батареї також відсутні (демонтовані). Труби теплопостачання навіть не заходять в квартиру [ADDRESS] . Тому позовні вимоги про стягнення заборгованості відповідач вважає безпідставними. В їх задоволенні просив відмовити повністю. Позивач, не погодившись з доводами відповідача, наведеними у відзиві на позов, подав відповідь на відзив, у якій зазначав, що вважає свої позовні вимоги правомірними та просив суд задовольнити позов (а.с.54-56). Відповідач надав заперечення, у яких проти позовних вимог заперечив, в їх задоволенні просив відмовити (а.с. 61-68). Ухвалою суду від 13 березня 2025 року відмовлено в задоволенні заяви відповідача [PERSON] про залишення позовної заяви без розгляду. Інших заяв або клопотань сторони суду не подавали. В судове засідання представник позивача Сакун А.С. не з`явилась, звернувшись до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності. У заяві також зазначила, що позов підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] , який належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи за його відсутності (а.с.28-32). Враховуючи відсутність підстав, передбачених ст. 223 ЦПК України для відкладення розгляду справи, зважаючи на заяви сторін про розгляд справи за їх відсутності, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в засідання не з`явились. Дослідивши докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач посилався на те, що ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 02 грудня 2024 року відмовлено у видачі судового наказу про стягнення з [PERSON] заборгованості за послуги теплопостачання. Відповідно до ч. 9 ст. 165 ЦПК України у разі якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника, суд відмовляє у видачі судового наказу. Як вбачається зі змісту ухвали судді Київського районного суду м.Полтави від 02 грудня 2024 року у справі №552/7907/24, підставою для відмови у видачі судового наказу стала відсутність відомостей щодо зареєстрованого місця проживання боржника. Згідно ч 1 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених\~пунктами 1,\~2,\~2-1,\~8,\~9\~частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків. Згідно ч 2 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених\~пунктами 3-6\~частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку. Відмова у видачі судового наказу не позбавляє позивача права звернення до суду в позовному провадженні. У зв`язку з цим суд відхиляє заперечення відповідача проти позову з посиланням на відмову суду у видачі судового наказу та продовжує розгляд справи по суті. Як встановлено судом, відповідач [PERSON] є споживачем послуг з теплопостачання, які надаються позивачем за адресою: [ADDRESS] . Вказана обставина підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 51). Між сторонами склались правовідносини з надання послуг теплопостачання, в яких одна сторона зобов`язана надавати другій стороні послуги теплопостачання, а друга зобов`язана своєчасно здійснювати оплату за споживання і користування послугами. Взаємовідносини між сторонами врегульовано індивідуальним договором про надання послуг. Індивідуальні договори, що є публічними договорами приєднання, та набули чинності з 01 листопада 2021 року, встановлюють порядок та умови надання послуги з постачання теплової енергії та послуги з постачання гарячої води (далі - Договір), текст яких розміщений на офіційному сайті підприємства http://te.pl.ua. Згідно пункту 5 Договору позивач взяв на себе зобов`язання надавати комунальні послуги в строки і на умовах, що визначені цим Договором. Цьому обов`язку кореспондує і обов`язок споживача оплачувати надані послуги своєчасно та в повному обсязі. Заперечуючи проти позову, відповідач посилався на те, що він вчиняв жодної дії, направленої на укладення договору, як то підписання заяви-приєднання, сплати рахунку за надані послуги, інше акцептування договору. Проте, суд відхиляє дані доводи відповідача з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем,\~колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач\~(співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку),\~колективний споживач). Згідно пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договори про надання комунальних послуг, укладені до введення в дію цього Закону, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами, до дати набрання чинності договорами про надання відповідних комунальних послуг, укладеними за правилами, визначеними цим Законом. Договори про надання комунальних послуг, у тому числі із співвласниками багатоквартирних будинків, які не прийняли рішення про модель організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг, мають бути укладені виконавцями відповідних комунальних послуг протягом двох місяців з дня набрання чинності рішенням Кабінету Міністрів України про затвердження типових публічних договорів приєднання про надання комунальних послуг. 01 жовтня 2010 року набрали чинності постанови Кабінету Міністрів України №1022 від 08 вересня 2021 року «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 830» та №1023 від 08 вересня 2021 року «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 р. № 1182». Згідно ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг. Протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. Доказів укладення такого договору співвласниками багатоквартирного будинку по [ADDRESS] з виконавцем комунальної послуги відповідач суду не надав. Тому, розглядаючи справу на підставі наявних доказів, суд приходить до висновку про те, що між позивачем Полтавським обласним комунальним виробничим підприємством теплового господарства Полтаватеплоенерго та відповідачем [PERSON] укладено індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії від 01 грудня 2021 року. Фактично позивач звернувся до суду з вимогами про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання до місць загального користування. При цьому відповідач доказів того, що не здійснюється опалення місць загального користування, на час розгляду справи не надав. Так, згідно долученого відповідачем до матеріалів справи листа Голови правління ОСББ «Коваля 2» Лиса Б.В. від 10.11.2017 року б/н опалення МЗК 1 і 2 під`їздів в опалювальному сезоні 2017 2018 років відсутнє (а.с. 39). Докази того, що опалення місць загального користування у будинку також було відсутнє у 2021-2024 роках до матеріалів справи відповідачем не долучено. Вказуючи, що у під`їздах (сходових клітинах та сходах) під`їздів відсутні прилади опалення, відповідач доказів на підтвердження цієї обставини суду не надав. Крім того, відсутність приладів опалення на сходових клітках не звільняє споживача від обов`язку оплатити послуг теплопостачання до інших місць загального користування - ліфтового ходу, службових приміщень на першому поверсі, загального коридору, прибудованого приміщення консьєржа, підвалу, тощо. Тому суд приходить до висновку про наявність обов`язку у відповідача оплатити надані йому позивачем послуги теплопостачання. Нарахування за надані позивачем послуги здійснюються у відповідності до встановлених тарифів, які: - введені в дію з 01 грудня 2020 року постановою НКРЕКП від 30.11.2020 № 2269 «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води, що надаються ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго»; - введені в дію з 01 листопада 2021 року рішенням Полтавської обласної ради від 21.10.2021 № 286 «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води, що надаються ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго», які були застосовані до споживачів категорії «населення» після завершення опалювального сезону 2021-2022, тобто з 01 травня 2022 року; - введені в дію з 01 жовтня 2022 року рішенням Полтавської обласної ради від 30.09.2022 № 477 «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води, що надаються ПОКВПТЕ «Полтаватеплоенерго». Розмір тарифу зазначається на офіційному сайті підприємства: http://te.pl.ua/tarifi/tarifi-dlya-potreb-naselennya/. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначаються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Житловим кодексом України та іншими нормативними актами. Нормою статті 67 ЖК України передбачено, що плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. За нормами ст. 68 ЖК України споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Як передбачено п.5 ч.2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ч.1 та 5 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» одиниця виміру обсягу спожитої споживачем теплової енергії визначається правилами надання відповідної комунальної послуги, що затверджуються уповноваженим законом органом. Ціною послуги з постачання теплової енергії є тариф на теплову енергію для споживача, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Відповідно до ч.1 та 5 ст. 22 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» одиниця виміру обсягу спожитої споживачем гарячої води визначається правилами надання відповідної комунальної послуги, що затверджуються уповноваженим законом органом. Тарифи на комунальну послугу з постачання гарячої води, що виробляється за допомогою систем автономного опалення та/або індивідуального теплового пункту, формуються та встановлюються окремо для кожного багатоквартирного будинку з урахуванням собівартості виробництва надання такої послуги, а також рентабельності суб`єкта господарювання, що провадить таку діяльність. Діючи в правовідносинах належним чином, відповідач мав оплачувати одержані ним послуги згідно затверджених тарифів. Як встановлено судом, відповідач у період з 01 листопада 2021 року по 01 грудня 2024 року отримані послуги теплопостачання в повному обсязі не оплатив. У зв`язку з цим за цей період виникла заборгованість в сумі 4221 грн 17 коп. Дана сума заборгованості нарахована позивачем відповідно до затверджених тарифів. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник у разі прострочення виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Зобов`язання, що виникло між сторонами, є грошовим. Тому на вимогу позивача відповідач зобов`язана сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми. За період з 01 листопада 2021 року по 01 грудня 2024 року борг відповідача за послуги теплопостачання становить 4221 грн 17 коп. Інфляційні втрати підприємства у зв`язку з порушенням строків оплати послуг за цей період становлять 412 грн 56 коп., 3% річних 116 грн 67 коп. Всього заборгованість відповідача з врахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних за цей період становить 5050 грн 40 коп. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Як встановлено судом, [PERSON] на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судову владу» від сплати судового збору звільнений. Оскільки відповідач від сплати судового збору звільнений, позивачу необхідно компенсувати понесені ним судові витрати за рахунок держави. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved