Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-10 00:00:00

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21.02.2025 задоволено позов [PERSON] до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних щодо предмета спору Товариство з обмеженою відповідальністю «Імпресів», Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», про витребування нерухомого майна з чужого володіння. Представник позивача до закінчення судових дебатів звернулася до суду із заявою про намір подати докази щодо розміру понесених позивачем витрат на правничу допомогу адвоката протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. 26.02.2025 представник позивача подала до суду заяву про ухвалення додаткового рішення у справі, в якій просить вирішити питання щодо розподілу понесених позивачем судових витрат, у загальному розмірі 54418,11 грн., з яких 40000,00 грн. витрати на правничу допомогу; 14418,11 грн. судовий збір. 06.03.2025 представник відповідача подав до суду заперечення на заяву представника позивача щодо стягнення витрат, які позивач понесла у зв`язку з розглядом справи. В обґрунтування своїх заперечень представник посилається на те, що наданий представником позивача договір про правову допомогу втратив чинність 03.09.2023. В зазначеному договорі не визначено розмір гонорару та порядок його обчислення, а додаткова угода до договору, в якій позивач та її представник узгодили розмір гонорару, укладена після ухвалення судом рішення, що свідчить про недобросовісність дій позивача та її представника. Представником позивача не надано суду доказів фактичної сплати витрат на правничу допомогу. Заявлені представником позивача до відшкодування витрати на правничу допомогу не є співмірними зі складністю справи, обсягом наданих представником позивача послуг, витраченим нею часом. Звичайна вартість адвокатських послуг у сфері цивільного права становить 1000,00 2000,00 грн. за одне судове засідання. Крім того, у справі інтереси позивачки представляв і інший адвокат Богославський В.А. За таких обставин є незрозумілим ступінь участі кожного адвоката у справі та чому фіксована оплата послуг [PERSON] повинна включати в себе працю іншого адвоката. В тому числі, подані докази також слід вважати неналежними і недопустимими. З огляду на викладене, представник відповідача просив відмовити у задоволені заяви представника позивача в частині відшкодування витрат на правничу допомогу. Позивач в судове засідання не з`явилася. Представник позивача підтримала заяву про стягнення з відповідача понесених позивачем витрат. Відповідач та його представник заперечували проти задоволення заяви представника позивача з підстав, зазначених у письмових запереченнях від 06.03.2025. Представник ТОВ «Імпресів» підтримав заперечення відповідача та його представника, просив відмовити в задоволенні заяви представника позивача. Представник ТОВ «Кей-Колект» в судове засідання не з`явився, заяв по суті справи до суду не подав. Заслухавши думку представників сторін та третьої особи, відповідача, дослідивши надані сторонами докази, суд доходить наступних висновків. Відповідно ст.\~133\~ЦПК України\~судові витрати\~складаються з\~судового збору\~та витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи,\~до яких\~належать витрати\~на професійну\~правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з\~витребуванням доказів,\~проведенням огляду\~доказів за\~їх місцезнаходженням,\~забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 2 ст. 141 ЦПК України). Рішенням суду від 21.02.2025 позов [PERSON] задоволено повністю. За звернення до суду з позовом [PERSON] сплачено судовий збір в загальному розмірі 14419,00 грн. (т. 1 а.с. 1, 61). Отже, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягнення з відповідача в повному обсязі в силу приписів ч. 1 ст. 141 ЦПК України. Вирішуючи питання щодо розподілу витрат позивача на професійну правничу допомогу, суд виходить з наступного. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Згідно з вимогами частин першої, другої, четвертої, п`ятої, шостої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Реалізація принципу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України); 3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України). За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. У попередньому (орієнтовному) розрахунку витрат на правничу допомогу, які позивач очікувала понести у зв`язку із розглядом справи, викладеному в абзаці тринадцятому шостої сторінки позову (т. 1 а.с. 4 зворот), представник позивача зазначила, що позивач очікує понести витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, які позивач має сплатити представникові адвокату Ткаченко О.С., остання 26.02.2025 подала до суду копію договору про надання правової допомоги № 13/2022, укладений між позивачем та адвокатом Ткаченко О.С. 02.09.2022; додаткову угоду № 2 до вищезазначеного договору, укладену 24.02.2025; акт № 2 приймання-передачі послуг за договором, складений позивачем та адвокатом Ткаченко О.С. 24.02.2025. Зі змісту договору про надання правової допомоги № 13/2022 від 02.09.2022 вбачається, що розмір гонорару адвоката та порядок його обчислення позивачем та її представником не визначений. Згідно п. 4.2 розмір винагороди адвоката при наданні правової допомоги, умови та порядок розрахунків визначаються сторонами договору в додатках до договору. В судовому засіданні 06.03.2025 представник позивача пояснила, що розмір гонорару та порядок його обчислення був узгоджений нею з позивачем в усній формі до моменту звернення до суду з позовом. Згідно додаткової угоди № 2, укладеної позивачем з її представником Ткаченко О.С. 24.02.2025, тобто вже після ухвалення судом рішення у справі, загальний розмір гонорару представника позивача за надання правової допомоги в справі визначений в розмірі 40000,00 грн., з яких 1000,00 грн. вартість консультації; 4000,00 грн. вартість послуг адвоката з підготовки та подання до суду позову; 35000,00 грн. гонорар за участь в судових засіданнях в суді першої інстанції. Оплата послуг здійснюється у готівковій або безготівковій формі у семиденний строк після набрання рішення суду законної сили. Згідно акта приймання-передачі наданих послуг від 24.02.2025 позивач прийняла надані адвокатом Ткаченко О.С. послуги за договором про надання правової допомоги загальною вартістю 40000,00 грн. В судовому засіданні представник позивача також повідомила, що гонорар позивач їй не сплатила, оскільки строк виконання такого зобов`язання ще не настав. Отже, розмір витрат на правничу допомогу, заявлений представником позивача до відшкодування, в чотири рази перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку. Таке перевищення, на переконання суду є істотним. Частиною 4 ст. 141 ЦПК України передбачено, що у разі, якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку. Проаналізувавши пояснення адвоката Ткаченко О.С. щодо узгодження між нею та позивачем розміру гонорару до моменту звернення до суду з позовом та зміст додаткової угоди до договору, укладеної ними після ухвалення рішення суду, суд доходить висновку, що позивач та її представник могли передбачити заявлені до відшкодування витрати на правничу допомогу на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку. З огляду на викладене,

Outcome: partial