Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-11 00:00:00

21 серпня 2023 року, позивачка [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Цимбалюк Михайло Григорович, звернулась з позовом до [PERSON] про стягнення пені за прострочення сплати аліментів на утримання дитини. Позовна заява обґрунтована тим, що рішенням від 07 травня 2019 року стягнуто з [PERSON] . [INFO] на користь [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви (з 18 березня 2019 року) та до повноліття доньки [PERSON] , тобто до [INFO] . Допущено негайне виконання рішення. Якимівським районним судом Запорізької області 07.05.2019 у цій справі видано виконавчий лисі № 2/330/249/2019, який був пред`явлений до виконання. Так. старшим державним виконавцем Островською Наталею Олександрівною на підставі заяви стягувана 17.05.2019 відкрито виконавче провадження № 59142882 (далі ВП № 59142882), про що винесено постанову. У зв`язку з окупацією смт. Якимівка Запорізької області, на підставі наказу Міністерства юстиції України № 2869/5 від 08.07.2022 «Про визначення органу державної виконавчої служби, який здійснюватиме примусове виконання рішень», 25.07.2023 ВП №59142882 передано до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Відповідач тривалий час не виконує рішення суду та не сплачує кошти на аліменти. З наданого органом ДВС розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 07.08.2023 у відповідача утворилась заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 85051.74 грг. (з моменту відкриття ВП по 31.06.2023). З жовтня 2020 року по сьогоднішній день відповідач жодних платежів не здійснював, внаслідок чого і утворилась заборгованість у розмірі 85051.74 грн. (з моменту відкриття ВП по 31.07.2023). Таким чином, за проведеним представником позивача розрахунком, станом на 31.07.2023 року пеня за прострочення сплати аліментів [PERSON] на утримання доньки [PERSON] становить 441143,56 грн. Частина перша статті 196 СК України обмежує розмір пені 100% заборгованості. З огляду на це правило, пеня за прострочення сплати аліментів на утримання дитини складає 85051.74 грн. Враховуючи вищевикладене, позивачка просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] пеню за прострочення сплати аліментів на утримання дитини [PERSON] у розмірі 85051,74 грн. 02.10.2023 року ухвалою судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя відкрито провадження по справі та розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 07.11.2023 року, клопотання представника відповідача адвоката Насонової М.С. було задоволено. Зупинено провадження у цивільній справі № 334/7098/23 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення пені за прострочення сплати аліментів на утримання дитини до припинення перебування відповідача [PERSON] у складі Збройних Силах України, що переведені на воєнний стан. Зобов`язано [PERSON] повідомити суд про усунення обставин, що викликали зупинення провадження у цивільній справі №334/7098/23. 30.09.2024 року судом було направлено запит командиру військової частини [NUMBER] ЗСУ про надання інформації про перебування [PERSON] , [INFO] , у військових частинах ЗСУ. 23.12.2024 року до суду надійшов витяг із Наказу командира військової частини [NUMBER] від 10.11.2024 року №320, згідно якого [PERSON] , який самовільно залишив військову частину 23 серпня 2024 року, призупинено строк військової служби. Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 13.01.2025 року було відновлено провадження у справі\~за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення пені за прострочення сплати аліментів на утримання дитини. В судове засіданні представник позивача та позивачка не з`явились, представник позивача [PERSON] , через систему «Електронний суд», надав суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги сторона позивача підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] та представник відповідача [PERSON] в судові засідання, які були призначені після відновлення провадження у справі, на 23.01.2025 року, 12.03.2025 року не з`явились, причини неявки суму невідомі. Представник відповідача була повідомлена про дату та час розгляду справи, шляхом направлення судових повісток рекомендованими листами, які згідно рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень отримала. При цьому від представника відповідача жодних заяв до суду не надходило. Згідно відповіді Управління ДМС у Запорізькій області від 19.09.2023 року, [PERSON] , [INFO] зареєстрований за адресою [ADDRESS] . Статтею 12-1 ч. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що якщо остання відома адреса місця проживання (перебування), місцезнаходження чи місця роботи учасників справи знаходиться на тимчасово окупованій території, суд викликає або повідомляє учасників справи, які не мають офіційної електронної адреси, про дату, час і місце першого судового засідання у справі через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за двадцять днів до дати відповідного судового засідання. Суд викликає або повідомляє таких учасників справи про дату, час і місце інших судових засідань чи про вчинення відповідної процесуальної дії через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання або вчинення відповідної процесуальної дії. З опублікуванням такого оголошення відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Враховуючи вищевикладене, а також те, що представник відповідача адвокат Насонова М.С. при поданні свого клопотання в інтересах відповідача [PERSON] не зазначала його адресу фактичного проживання, суд позбавлений можливості направити судові повістки на адресу проживання відповідача, а тому відповідач [PERSON] був повідомлений про дату та час розгляду справи, шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті Судової влади України. Відповідно до ч. 8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідач та представник відповідача у визначений строк не надали суду відзив на позовну заяву, тому у відповідності до ст.ст. 279, 280, 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи у порядку спрощеного провадження. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, вивчивши надані докази та проаналізувавши їх у сукупності, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Статтею 180\~СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 СК України). Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] мають спільну дитину доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серія [NUMBER] . Рішенням Якимівського районного суду Запорізької області від 07.05.2019 року у справі №320/11027/19, яке набрало законної сили 08.06.2019 року, з відповідача [PERSON] . [INFO] на користь [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви (з 18 березня 2019 року) та до повноліття доньки [PERSON] , тобто до [INFO] . Допущено негайне виконання рішення. 17.05.2019 року, старшим державним виконавцем Якимівського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Запорізькій області Островською Наталею Олександрівною на підставі виконавчого листа №2/330/249/2019 від 07.05.2019 року, відкрито виконавче провадження № 59142882, про що винесено постанову про відкриття провадження. Згідно Постанови державного виконавця ВПВР Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області від 25.07.2023 року, у зв`язку з окупацією смт. Якимівка Запорізької області, на підставі наказу Міністерства юстиції України № 2869/5 від 08.07.2022 «Про визначення органу державної виконавчої служби, який здійснюватиме примусове виконання рішень», ВП №59142882 передано до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Постановою державного виконавця ВПВР Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 25.07.2023 року, прийнято виконавче провадження №59142882 з примусового виконання виконавчого листа №2/330/249/2019 виданий 07.05.2019 року. 03 серпня 2023 року на адресу ВПВР Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), що здійснює стягнення, представником стягувача адвокатом Цимбалюк М.Г. направлено адвокатський запит, в якому, серед іншого адвокат просив надати розрахунок заборгованості по ВП № 59142882. З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів у ВП №59142882 від 07.08.2023 року, який був долучений до відповіді ВПВР Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 09.08.2023 року, вбачається, що станом на 07.08.2023 у [PERSON] , за період з жовтня 2020 року по липень 2023 року, утворилась заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 85051,74 грн. Зазначений розрахунок не був спростований відповідачем під час судового розгляду відповідно до засад змагальності цивільного судочинства. За змістом ч.3 ст.\~195\~СК України розмір заборгованості по аліментам обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а у разі спору судом. При розгляді справи встановлено, що сторони визначений державним виконавцем розмір заборгованості по аліментах не оспорювали, тобто з ним погодились. Частинами першою та другою статті 196 СК України встановлено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження». Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15та від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, і дійшла висновку,що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти,до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. Якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характері повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19 (провадження № 61-16670сво19) вказано, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. Тобто відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. При цьому стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. Судом встановлено, що заборгованість зі сплати аліментів виникла з вини відповідача, що останнім не спростовано, тому позивачка має право на стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Обчислюючи розмір неустойки (пені) за період із жовтня 2020 року по липень 2023 року, суд виходить із суми заборгованості по аліментам, яка станом на 31.07.2023 року становить 85051,74 грн. Згідно розрахунку розміру пені за прострочення сплати аліментів, неустойка (пеня), нарахована за період з жовтня 2020 року по липень 2023 року становить 441143,56 грн., однак її розмір значно перевищує сукупний розмір заборгованості по аліментам за цей період, який складає - 85051,74 грн. Частиною дев`ятою статті 7 СК України передбачено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Встановивши, що розмір неустойки (пені) за спірний період значно перевищує сукупний розмір заборгованості за аліментами, врахувавши загальні засади справедливості та розумності регулювання сімейних відносин, суд уважає за необхідне застосувати положення статті 196 СК України та стягнути з [PERSON] - 85051,74 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 1211,20 грн.

Outcome: approved