Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-13 00:00:00

ТОВ «Діджи Фінанс» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , де третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан» про стягнення заборгованості за Договором про споживчий кредит № 100472794 від 13.04.2021 року. Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 12.11.2024 року розгляд справи призначений в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача ТОВ «Діджи Фінанс» Романенко М.Е., в обґрунтування позовних вимог зазначив, що 13.04.2021 року в особистому кабінеті на сайті ТОВ «Мілоан» [PERSON] було подано заявку на отримання кредиту № 100472794, тобто, шляхом використання одноразового пароля між ТОВ «Мілоан» та відповідачем, 13.04.2021 року укладений Договір про споживчий кредит № 100472794 та на підставі платіжного доручення відповідачу перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 10 000, 00 грн. 13.09.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи фінанс» укладено Договір відступлення права вимоги, згідно умов якого право грошової вимоги за Договором про споживчий кредит перейшло до ТОВ «Діджи фінанс». [PERSON] свої зобов`язання за даним Договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим утворилась заборгованість в розмірі 35 489,07 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту 8 589,00 грн., заборгованість за відсотками 25 900,07 грн., заборгованості за комісійними винагородами 1 000,00 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача, а також судові витрати 2 422,40 грн. та витрати на правову допомогу 6 000,00 грн. Представник позивача ТОВ «Діджи Фінанс» Романенко М.Е. в судове засідання не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином судовими повістками. За відсутності відзиву на позовну заяву та відсутності заперечень проти розгляду позову в порядку спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за наявними в матеріалах справи доказами у відповідності до\~ст.279 ЦПК України. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає положенням\~ст.280 ЦПК України. Суд розглядає справу у відсутності сторін. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали цивільної справи в повному обсязі, суд встановив наступне. 13.04.2021\~рокув особистому кабінеті на сайті ТОВ «Мілоан» Попадюком М.С. було подано Заявку на отримання кредиту № 100472794, тобто, шляхом використання одноразового пароля між ТОВ «Мілоан» та відповідачем було укладено Договір про споживчий кредит № 100472794 та на підставі Платіжного доручення № 26721055 від 13.04.2021 року відповідачу були перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 10\~000,00 грн. В подальшому, 13.10.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи фінанс» укладено Договір відступлення права вимоги, згідно умов якого право грошової вимоги за Договором про споживчий кредит № 100472794 від 13.04.2021 року (Кредитний договір) перейшло до ТОВ «Діджи фінанс». За змістом п.6.3. Договору, позичальник, приймаючи пропозицію ТОВ «Мілоан» про укладення кредитного договору, також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (у т. ч. правилами, паспортом споживчого кредиту та графіком платежів) договору в цілому та підтверджує, що він: ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов`язується неухильно дотримуватись умов кредитного договору та правил надання фінансових кредитів (послуг) ТОВ «Мілоан», що розміщені на сайті ТОВ «Мілоан» та є невід`ємною частиною цього договору. Укладення ТОВ «Мілоан» кредитного договору з позичальником в електронній формі юридично є еквівалентним отриманню ТОВ «Мілоан» ідентичного за змістом кредитного договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки (п.6.4. договору). Цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі (п.6.5. договору). Відповідач не виконав свого обов`язку за Договором про споживчий кредит № 100472794 від 13.04.2021 року, у зв`язку з чим, згідно Розрахунку заборгованості за Договором кредитної лінії № 100472794 від 13.04.2021 року за період з 13.10.2021 року по 22.12.2023 року, наданого позивачем, у відповідача [PERSON] утворилась заборгованість в розмірі 35\~489,07 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту в розмірі 8\~589,00 грн., заборгованість за відсотками в розмірі 25\~900,07 грн., заборгованості за комісійними винагородами в розмірі 1\~000,00 грн. За правилом\~ ст.205 ЦК України\~ правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст.207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). В силу ч.1 ст.626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч.1 ст.628 ЦК України\~зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до положень ст.638\~ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч.2 ст.639\~ЦК України). Абзац 2 ч.2 ст.639\~ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або\~Господарського кодексів України\~може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205,207 ЦК України). Подібні висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 9 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 7 жовтня 2020 року № 127/33824/19, від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19. У\~ст.3 ЗУ «Про електронну комерцію»\~зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним\~ст.12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ч.5 ст.11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідно до п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~визначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З огляду\~на викладене,\~слід дійти\~висновку,\~що 13.04.2021\~рокуміж ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено Договір про споживчий кредит № 100472794 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, який був підписаний у порядку, визначеному ст.12 Законом України «Про електронну комерцію» шляхом переказу коштів, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у порядку та розмірах, визначених умовами п.1.5-1.7 вказаного Договору. Оскільки 13.10.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи фінанс» укладено Договір відступлення права вимоги, право грошової вимоги за Договором про споживчий кредит № 100472794 від 13.04.2021 року щодо [PERSON] перейшло до ТОВ «Діджи фінанс». Так, згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст.599 ЦК України\~зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст.1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно з ст.525\~ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених з містом зобов`язання (неналежне виконання). Порушення відповідачем умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки\~ ст.629\~ЦК України встановлюється принцип безумовності та обов`язковості виконання договору. Згідно ч.2\~ ст.625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідний правовий висновок зроблено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від 4 червня 2019 року у справі № 916/190/18 та постановою Верховного Суду від 8 листопада 2019 року у справі № 127/15672/16-ц. Пунктом 1.5.2. Договору про споживчий кредит № 100472794 від 13.04.2021 року встановлено, що проценти сплачуються відповідачем за користування кредитом: 5 250,00 грн., які нараховуються за ставкою 1,75 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Відповідач належним чином умови укладеного Кредитного договору не виконував, своєчасно кредит та нараховані відсотки за користування кредитними коштами не погасив. Згідно Розрахунку заборгованості за Договором про споживчий кредит № 100472794 від 13.04.2021 року за період з 13.10.2021 року по 22.12.2023 року у відповідача [PERSON] утворилась заборгованість в розмірі 35 489,07 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту в розмірі 8 589,00 грн., заборгованість за відсотками в розмірі 25 900,07 грн., заборгованості за комісійними винагородами в розмірі 1 000,00 грн. Разом з цим, суд зазначає, що згідно наданого вище Розрахунку, заборгованість за відсотками за користування кредитним коштами у розмірі 35 489,07 грн. включає у себе суму нарахованих відсотків поза межами 30 денного строку кредитування відповідача. При цьому, суд звертає свою увагу на те, що відповідно до ч.1 ст.1048 та ч.1 ст.1054\~ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абз.2 ч.1 ст.1048 ЦК України\~про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050\~ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Відповідна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (№ 14-10цс18). Отже, сума відсотків за користування кредитом за Договором про\~споживчий кредит\~№ 100472794\~від 13.04.2021\~року та які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача становить 5 250,00 грн. із розрахунку: (10 000,00 грн. х 1,75 % в день = 175 грн. х 30 днів). За таких обставин, суд приходить до висновку, що поданий позов є обґрунтованим і підлягає частковому задоволенню, тому з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість, яка утворилася за Договором про\~споживчий кредит\~№ 100472794\~від 13.04.2021\~року у розмірі 16 250,00 грн., із розрахунку 10 000,00 грн. (заборгованість за тілом кредиту) + 5 250,00 (заборгованість за відсотками) + 1 000,00 (заборгованість за комісією). Щодо стягнення із відповідача судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч.ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги ТОВ «Діджи\~Фінанс» задоволено частково на 45,8 % у відповідності до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені позивачем витрати на сплату судового збору в розмірі 1 109,50 грн., із розрахунку (2 422,40 грн. 54,2 %). На підтвердження розміру понесених позивачем витрат на правничу допомогу до позовної заяви додано Договір про надання правової допомоги № 42649746 від 11.12.2023 року, Детальний опис робіт 11.12.2023 року на 6\~000,00 грн., Акт про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом від 11.12.2023 року. Оскільки позовні вимоги судом було задоволено у відсотковому співвідношенні на 45,8 %, то відповідно і сума витрат на правничу допомогу на користь позивача має бути зменшена на цю різницю, що становить 2 748,00 грн., із розрахунку (6 000,00 грн. 54,2 %).

Outcome: partial