Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-16 00:00:00

У провадженні Центрального районного суду м. Миколаєва перебуває цивільна справа [PERSON] до [PERSON] про відшкодування 57 063,17 грн, та судових витрат. В обгрунтування\~позову посилалася\~на те,\~що \~ 16.02.2023 року [PERSON] рухалась автомобілем Honda Jazz, днз [NUMBER] , по Варварівському мосту в бік вул. В.Морської. На зустріч рухалася вантажівка. З-під коліс вантажівкі вилетіла металева конструкція від авто та влучила в передню частину авто Honda Jazz, тим самим пошкодивши автівку. Водій вантажного авто не зупинився та продовжив рух. Після чого [PERSON] повідомила про подію до патрульної поліції,працівники якої виїхали на місце події та склали схему ДТП. Постановою суду відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності. Внаслідок вчиненого ДТП автомобілю Honda Jazz , номерний знак [NUMBER] , власником якого є позивач, були спричинені механічні пошкодження, які виражалися в деформації капоту, переднього бамперу, деформації передньої правої фари, решітки радіатору та протитуманної правої фари. Ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва 02.07.2024 року відкрито провадження у справі. Ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва від 28.11.2024 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву , в якій просив судове засідання розглядати за його відсутності, позов просить задовольнити проти заочного рішення не заперечує. Відповідач, не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, тому в силу ч. 8ст. 178ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положеннямстатті 280ЦПК України. Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною,Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно дост. 9Конституції Україниєчастиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Дослідивши надані позивачем і долучені до матеріалів справи письмові докази, суд встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст. 12 ЦПК Українивизначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 5ст. 81 ЦПК Українидокази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Частиною другоюстатті 78ЦПК Українивстановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до вимогст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено , що 16.02.2023 року [PERSON] рухалась автомобілем Honda Jazz, днз [NUMBER] , по Варварівському мосту в бік вул. В.Морської. На зустріч рухалася вантажівка. З-під коліс вантажівкі вилетіла металева конструкція від авто та влучила в передню частину авто Honda Jazz, тим самим пошкодивши автівку. Водій вантажного авто не зупинився та продовжив рух. Після чого [PERSON] повідомила про подію до патрульної поліції,працівники якої виїхали на місце події та склали схему ДТП. Внаслідок вчиненого ДТП автомобілю Honda Jazz , номерний знак [NUMBER] , були спричинені механічні пошкодження, які виражалися в деформації капоту, переднього бамперу, деформації передньої правої фари, решітки радіатору та протитуманної правої фари. Постановою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 15.05.2023 року [PERSON] визнано винним у вчинені адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 122-4, 124 КУпАП та застосувати відносно нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 3400 грн. Судом встановлено , що власником Honda Jazz, ндз [NUMBER] є позивач, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] . Судом досліджено матеріали справи , з яких вбачається , що згідно рахунків на оплату від 05.07.2023 №86, №56 сума матеріального битку завданого власнику автомобіля Honda Jazz, номерний знак [NUMBER] (відновлювальний ремонт) складає 23 155 грн + 120 562 грн = 143 717 грн. Судом досліджено Рішення Центрального районного суду м.Миколаєва від 04.04.2024 у справі №490/10011/23 , яким стягнуто з ПАТ "Страхова компанія Євроінс Україна" на користь [PERSON] кошти в розмірі 44 560,85 грн. та з [PERSON] на користь позивача стягнуто кошти в розмірі 2600 грн.(франшиза). Судом досліджено звіт №26529 від 29.08.2023 року про оцінку вартості збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу Honda Jazz, номерний знак [NUMBER] , відповідно до якого ринкова вартість транспортного засобу становить 309 144,32 грн., вартість відновлювального ремонту - 101 624,02 грн., вартість матеріального збитку з урахуванням ПДВ складає 51 325,02 грн., вартість матеріального збитку без урахування ПДВ складає 44 560,85 грн. Судом встановлено , що страховиком на виконання рішення суду було сплачено на рахунок позивача кошти у розмірі 44 560,85 грн. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі ухвалити рішення по справі на користь протилежної сторони. Отже, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі, а не суду. Процесуальний закон містить вимоги до доказів, на підставі яких суд встановлює обставини справи, а саме: докази повинні бути належними (стаття 77 ЦПК), допустимими (стаття 78 ЦПК), достовірними (стаття 79 ЦПК), а у своїй сукупності - достатніми (стаття 80 ЦПК ). Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до частин 1,2ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно дост. 22 ЦК Україниособа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до п. 14 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положеннястатті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди. Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків). Згідно п. 17Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», у разі пошкодження внаслідок дій винної особи окремих деталей, вузлів, агрегатів транспортного засобу розмір реальних збитків необхідно визначати виходячи з вартості запасних частин і відновлювального ремонту. За загальним принципом, відповідно до ч. 1ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За змістом указаної норми, за загальним правилом, шкода підлягає відшкодуванню, по-перше, в повному обсязі, по-друге, особою, яка безпосередньо її завдала. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 зазначила, що внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом № 1961-IV виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених Законом № 1961-IV випадках МТСБУ), та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за Законом № 1961-IV не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ). За приписами частини першої, пункту 9 частини другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Відповідач жодних заперечень про те, що звіт про оцінку колісного транспортного засобу , наданий позивачем, не є належним доказом розміру заподіяної шкоди, і що розмір матеріального збитку, завданого автомобілю позивача внаслідок вказаної ДТП має бути меншим суду не надав і на такі не посилався. Відповідно до ч. 3 ст. 2, ч. 1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін та диспозитивності. Згідно з ч. 2 ст. 12, ч. 3 ст. 13 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За приписами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 2 ст. 13 ЦПК України). Ураховуючи викладене, звіт про оцінку колісного транспортного засобу № 26529 від 29.08.2023 є належним доказом розміру заподіяної матеріальної шкоди. Враховуючи те\~,\~що ПАТ "Страхова компанія Євроінс Україна" на виконання рішення Центрального районного суду м.Миколаєва від 04.04.2024 у справі №490/10011/23 сплатила на рахунок [PERSON] кошти у розмірі 44 560,85 грн., а загальна вартість відновлювального ремонту становить 101 624,02 грн, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача завдані збитки в порядку відшкодування матеріальної шкоди , завданої внаслідок його винних дій , тому позовні вимоги в частині вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобліля у розмірі 57 063,17 грн. та 1211,20 грн., судового збору , є обґрунтованими та доведеними, в зв`язку з чим підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір, сплачений позивачем при подачі позову до суду, підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved