Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-02 00:00:00

14 лютого 2025 року заявниця [PERSON] звернулася до Голосіївського районного суду міста Києва в порядку окремого провадження із заявою про становлення факту смерті. В обґрунтування заявлених вимог заявницею зазначено, що [INFO] у м. Мелітополі, Запорізької області, Україна помер [PERSON] , [INFO] , який був батьком неповнолітньої дитини [PERSON] , підклувальником якого відповідно до розпорядження Голосіївської районної в місті Києві державної адміністації від 17.07.2024 року № 402. Заявниця посилається на неможливість отримання свідоцтва про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті відоповідно до Закону України «Про державну реєстрації актів цивільного стану». Встановити факт смерті [PERSON] потрібно заявниці [PERSON] для реєстрації факту смерті, отримання свідоцтва про смерть [PERSON] та отримання спадщини неповнолітньою дитиною, піклувальником якої є заявниця. Просила встановити факт смерті [INFO] у м. Мелітополь, Запорізької області, Україна [PERSON] , [INFO] , громадянина України, уродженця м. Мелітополь, Запорізької області, Україна. Заявник та заінтересована особа у судове засідання не з`явилися, про його дату та місце повідомлялися належним чином. З урахуванням приписів ст. 317 ЦПК України про невідкладність розгляду даної категорії справ, суд вважає за можливе проводити її розгляд за відсутності усіх учасників. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Звертаючись до суду, з заявою про встановлення факту смерті [PERSON] послалася на те, що [INFO] у м. Мелітополі, Запорізької області, Україна помер [PERSON] , [INFO] , який був батьком неповнолітньої дитини [PERSON] , підклувальником якого відповідно до розпорядження Голосіївської районної в місті Києві державної адміністації. Однак м. Мелітополь, Запорізької області є тимчасово окупованою територією, а тому заявниця не може отримати свідоцтво про смерть [PERSON] українського зразка. Зі змісту наданих заявницею [PERSON] доказів на підтвердження факту смерті [PERSON] , а саме свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] від 09.04.2024 року, виданого Територіальним відділом РАЦС міста Мелітополь та Мелітопольського району Управління РАЦС Запорізької області та довідки про смерть № С-01395 від 09.04.2024 року, виданого Територіальним відділом РАЦС міста Мелітополь та Мелітопольського району Управління РАЦС Запорізької області, вбачається, що зазначені документи підтверджують факт смерті [INFO] в м. Мелітополь, Запорізької області, Україна, [PERSON] , громадянина України, уродженця м. Мелітополь, Запорізької області, Україна. Заявниця зазначає, що є піклувальником над неповнолітнім [PERSON] , [INFO] , відповідно до розпорядження Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації № 402 від 17.07.2024 року. Відповідно до копії свідоцтва про народження від 05.02.2008 року Серії [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Мелітополю Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, Україна, доданого до матеріалів заяви, померлий [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] . Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суди розглядають в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. За правилами ст. 293, п. 8 ч. 1 ст. 315, ст. 317 ЦПК України, в порядку цивільного судочинства розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав, або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав; суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, розглядаються невідкладно з дня надходження відповідної заяви до суду. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, підлягає негайному виконанню. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, строк дії якого неодноразово продовжувався. Відповідно до приписів норми ч. 1 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. За правилами ст. ст. 1, 9, 17, 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України; державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану; у разі порушення положень цього Законудержавні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна; громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі, соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. За даними медичного свідоцтва № С-01395 від 09.04.2024 року причиною смерті [PERSON] є лівошлуночкова недостатність та інші кардіоміопатії. Надане заявником медичне свідоцтво про смерть, що підтверджує факт смерті [PERSON] , видане органом державної влади, який створений всупереч законодавству України, а тому не є підставою для реєстрації смерті за правилами ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» органом державної реєстрації актів цивільного стану. Однак, зважаючи на те, що заявник не може отримати від закладу охорони здоров`я або судово-медичної установи, що створені за законодавством України, документ встановленої форми про смерть та на його підставі зареєструвати смерть [PERSON] та отримати свідоцтво про смерть, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту смерті [PERSON] у судовому порядку, що також за правилами ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» є підставою для державної реєстрації смерті органом державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до правил ст. ст. 317 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту смерті [INFO] у м. Мелітополь, Запорізької області, Україна [PERSON] , [INFO] , громадянина України, уродженця м. Мелітополь, Запорізької області, Україна, причина смерті - лівошлуночкова недостатність та інші кардіоміопатії, допустити до негайного виконання. На підставі викладеного,

Outcome: approved