Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-16 00:00:00

Позивачка звернулася до Першотравневого районного суду м. Чернівці з позовом до [PERSON] , треті особи які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей Чернівецької міської ради, Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Чернівецькій області Управління державної реєстрації Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про позбавлення батьківських прав та встановлення факту народження дитини. В обґрунтування позову посилалася на те, що 26.12.2017 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований управлінням РАЦС №3 москви. У шлюбі у них народилась донька [PERSON] , [INFO] . Вказував, що протягом тривалого часу сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин та рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 11.10.2023 року шлюб між ними було розірвано. Після розірвання шлюбу донька проживає з нею та знаходиться на її утриманні та вихованні. Також, вказувала, що [PERSON] матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, тому з метою захисту її права на належне утримання з боку батька, який проживає окремо, а тому вона вимушена була поставити питання про стягнення аліментів у судовому порядку. Першотравневим районним судом м. Чернівці 11.10.2023 року було видано виконавчий лист про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] у розмірі 2 500 грн., щомісячно але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 19.09.2023 року. Зазначила, що вона проживає з донькою за адресою: [ADDRESS] . Вони з донькою мають хороші житлово-побутові умови, вона повністю утримує дитину, займається її вихованням. Нею створені всі необхідні умови для нормального розвитку дитини, життя та навчання. У доньки є окреме місце для заняття та ігор, спальне місце. В помешканні є телевізор, комп`ютери, книги, необхідні для її повного всебічного розвитку. Відповідач протягом останніх двох років не виконує своїх батьківських обов`язків по відношенню до дочки, та не бажає їх виконувати, не вживає заходів щодо забезпечення дитині достатнього життєвого рівня, повноцінного життя, всебічного виховання і розвитку та захисту її законних прав і інтересів, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не піклується про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, не цікавиться життям і навчанням дитини. Враховуючи, що відповідач свідомо, добровільно самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, надає перевагу кар`єрі та влаштуванню свого особистого життя, вважає, що є всі підстави для позбавлення його батьківських прав. Також зазначила, що дитина народилася на території російської федерації, яка чинить збройну агресію проти України та розірвано дипломатичні відносини з агресором, позивачка немає можливості зареєструвати народження дитини та отримати свідоцтво про народження. Просила встановити факт народження [PERSON] , яка народилася [INFO] в москві (росія), в якої матір громадянка України [PERSON] , а батько громадянин Дагестану [PERSON] . Позивачка в судове засідання не з`явилася. Від неї надійшла заява про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся за останнім відомим місцем проживання про дату, час та місце розгляду справи. Внаслідок чого суд вважає, що можливо розглянути справу за його відсутності, оскільки у справі наявні достатні матеріали про права та взаємовідносини сторін. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Чернівецької міської ради, в судове засідання не прибув. Надійшла заява, що після отримання всієї необхідної інформації та проведення відповідної роботи, питання щодо надання висновку до суду про доцільність позбавлення батьківських прав буде винесено на розгляд комісії. Від представника третьої особи Першого відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, надійшла заява про розгляд справи без участі представника. Враховуючи те, що в судове засідання не з`явились всі особи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд дослідивши письмові докази у справі, приходить до наступних висновків. Так, судом встановлено, що громадянка України [PERSON] та гр.. російської федерації [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі у якому у них народилася дочка [PERSON] , [INFO] , яка народилася на території російської федерації у м. москва. Заочним рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 11.03.2023 року №725/7464/23 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, та стягнуто аліменти з [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 2 500 грн., щомісячно але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 13.09.2023 року. Відповідно до ст. 165 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. За змістом ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У відповідності до ст. 164 ч. 1 п. 2 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. В даному випадку позивач, який подав позов про позбавлення батьківських прав із підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, повинен довести, що відповідач як батько ухиляється від виконання своїх обов`язків з виховання дитини. Як роз`яснено у п. 15 постанови Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Для встановлення таких обставин суду потрібно ретельно перевірити докази, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зокрема, щодо поведінки відповідача відносно дитини та достатності обґрунтувань тих обставин, які визначені підставою для позбавлення її батьківських прав, можливості зміни його поведінки відносно дитини внаслідок вжиття менш суворих заходів впливу. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Згідно із ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч. 5 ст. 19 СК України). Станом на дату розгляду справи орган опіки та піклування не надав висновку щодо розв`язання спору. Згідно ч. 6 ст. 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Виходячи з наведеної частини статті можна прийти до висновку, що висновок органу опіки і піклування про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав, не має для суду наперед визначених обставин. Так само відсутність такого висновку не може бути підставою для відмови у задоволенні позову за наявності вагомих доказів умисного ухилення відповідачкою від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини, піклування про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Як встановлено відповідач уродженець Дагестану та є громадянином російської федерації - держави агресора проти України, що у свою чергу підтверджує доводи позивачки, що останній перебуває за межами території України. Враховуючи вище викладене,

Outcome: approved