Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-09 00:00:00

30 січня 2025 року до Кузнецовського міського суду Рівненської області надійшла позовна заява, в якій ТОВ «Фінпром Маркет» просить стягнути з відповідача [PERSON] суму заборгованості за Договором позики №1392611 в розмірі 16\~816,30 грн, судові витрати у розмірі 2422,40 грн. та витрати понесені на професійну правничу допомогу в розмірі 3500,00 грн. \~ \~ \~ \~В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що 21 квітня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики № 1392611, за умовами якого позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 5000 грн на строк 30 днів зі сплатою процентів у розмірі 1,99 % в день. Того ж дня позикодавець на виконання п.1 договору позики №1392611 від 21 квітня 2021 року передав відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 5000 грн шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідача № [NUMBER] , за посередництва платіжної установи ТОВ "ФК Фінекспрес". Враховуючи умови договору позики та здійснені відповідачем платежі в рахунок погашення заборгованості за договором позики, які складають 123,70 грн, заборгованість останнього за договором позики складає 16816,30 грн, зокрема: 5000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 11816,30 грн - сума заборгованості за відсотками. 26 жовтня 2021 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» уклали договір факторингу №2610, за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі за договором позики № 1392611 від 21 квітня 2021 року. 03 квітня 2023 року ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ "Фінпром Маркет" уклали договір факторингу № 030423-ФК, за умовами якого позивач набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі за договором позики № 1392611 від 21 квітня 2021 року. Відповідач належним чином зобов`язання щодо повернення основних сум боргу за договором позики та заборгованості за процентами не виконав ні перед позикодавцем/первісним кредитором, ані перед позивачем/фактором ТОВ "Фінпром Маркет", що набуло право вимоги за договором позик на підставі договору факторингу. У заяві від 06 березня 2025 року представник позивача [PERSON] просить справу розглядати у відсутності представника ТОВ "Фінпром Маркет", проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, проте в судове засідання з`явився його представник [PERSON] , яка просила відмовити у задоволенні позовних вимог та пояснила, що відповідач [PERSON] не визнає заявлені позовні вимоги. 21 квітня 2021 року підписаний договір, яким виражені основні умови договору: сум позики, строк дії та відсоток. Також додані правила, які не підписані відповідачем і відповідач з ними не ознайомлювався. 21 травня 2021 року закінчився строк дії договору, строк договору не продовжувався, а тому відсотки нараховувалися безпідставно. Вимогу про стягнення відсотків, як міри відповідальності за ст.625 ЦПК України до суду не заявлено. При цьому, відповідач не може підтвердити, чи дійсно такий договір ним укладався. Суд, дослідивши наявні у справі докази, дійшов таких висновків. Суд встановив, що 21 квітня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладений договір позики №1392611 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) шляхом підписання позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором xDrk0Uw6Y6, що підтверджується довідкою про ідентифікацію ТОВ "1 Безпечне агенство необхідних кредитів". Відповідно до п.1 договору позики, за цим договором позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти (позику) на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити плату (проценти) від суми позики. Факт видачі ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» позичальнику [PERSON] грошових коштів в сумі 5000 грн на картковий рахунок [NUMBER] підтверджується довідкою ТОВ «ФК «Фінекспрес» № КД-000005678/ТНПП від 08 січня 2025 року. Згідно з п.2 договору позики, сума позики 5000 грн, строк договору 30 днів, процентна ставка (базова) 1,99 % в день. Дата повернення пощзики визначена - 21.05.2021. Зі аналізу розрахунку заборгованості за договором позики з [PERSON] вбачається, що відсотки за користування кредитом нараховувались відповідачу з 21.04.2021 до 19.08.2021. Як на підставу нарахування відсотків за користування позикою поза строком дії договору, позивач посилається на п. 6.5 Правил надання грошових коштів у позику. При цьому зазначає, що Відповідно до п. 4.2. договору позики №1392611, позичальник до моменту підписання договору вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору, а також зазначена в правилах процедура і наслідки оформлення позичальником подовження строку користування позикою (пролонгація) або застосування автопролонгації, йому зрозумілі. Проте, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Правила розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи договір позики № 1392611, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем [PERSON] кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо пролонгації дії договору позики. Зазначені правила цифровим підписом не підписані. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Правила надання грошових коштів у позику, відсутність у договорі позики домовленості сторін про пролонгацію (продовження дії) такого договору не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем договору позики, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Такий висновок узгоджується з висновком Верховного суду, викладеним у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17. Згідно з ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі в застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Умовами договору позики передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позичальнику кредит та проценти за користування кредитом 21.05.2021 року. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України. Оскільки зі спливом строку, на який була надана позика, припинилося право нараховувати проценти за договором позики, то після 21.05.2021 року ТОВ «Фінпром маркет» не має законних підстав нараховувати відсотки, передбачені договором позики №1392611 від 21 квітня 2021 року. При цьому позивач не звертався з вимогою про захист свої прав в порядку, передбаченому ч.2\~ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. За таких обставин, у суду відсутні підстави для стягнення з відповідача відсотків за користування кредитом після завершення строку дії договору позики, тобто після 21.05.2021. Враховуючи, що [PERSON] до теперішнього часу кредитні кошти не повернуті, суд доходить висновку, що з відповідача підлягають стягненню відсотки за користування кредитом, з розрахунку 1,99% на день (як передбачено договором позики), в межах строку кредитування, який становить 30 днів (з 21.04.2021 року по 21.05.2021 року), тобто у розмірі 2 985,00 грн. (5000 х 1,99% х30). Таким чином, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, та з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за тілом кредиту у розмірі 5000 грн. та заборгованість за відсотками у розмірі 2985,00 грн., а всього\~7 985,00 грн. Крім того, ТОВ «Фінпром маркет» у позовній заяві просило суд стягнути з відповідача на свою користь витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3500 гривень. Відповідно до ч. 1. п. 1\~ст. 133 ЦПК України,\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. 1\~ст. 134 ЦПК України,\~разом із першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи. Відповідно до ч. 1\~ст. 137 ЦПК України,\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до пунктів 1 та 2 ч. 2\~ст. 137 ЦПК України\~за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження розміру понесених позивачем витрат на правничу допомогу до позовної заяви додано договір про надання правничої допомоги № 01-11/24 від 01 листопада 2024 року, укладений між адвокатом Ткаченко Ю.О. та ТОВ "Фінпром Маркет", акт приймання-передачі справ на надання правничої допомоги (додаток № 1 до договору про надання правничої допомоги № 01-11/24 від 01 листопада 2024 року), витяг з акту №5-П від 18 грудня 2024 року приймання-передачі наданої правничої допомоги, платіжну інструкцію на підтвердження оплати наданої правничої допомоги № 57993093.1 від 18 грудня 2024 року, ордер серії АХ №1149961 від 01 листопада 2024 року. Вартість наданих послуг становить 3500 грн, які належить стягнути з відповідача на користь позивача. Суд, розподіляючи витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу, доходить висновку, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у вказаному розмірі з відповідача, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. Такого висновку дійшов Верховний Суд у додатковій постанові від 14 листопада 2018 року у справі № 753/15687/15. При цьому, суд звертає увагу на те, що предметом позову є стягнення заборгованості за кредитним договором. Справа є малозначною в силу вимог закону, та не є складною, а також позовні вимоги задоволено частково. За таких обставин суд вважає, що позивачем витрати на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 3500 грн є завищеними, належним чином не обґрунтованими, не підтвердженими належними та допустимими доказами та становлять надмірний тягар для відповідача, що суперечить принципу розподілу судових витрат. Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, суд доходить висновку про необхідність зменшити їх розмір та стягнути з [PERSON] на корить ТОВ «Фінпром маркет» понесені у цій справі витрати на професійну правничу допомогу під час розгляду справи у розмірі 1000 гривень. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Таким чином з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1150, 15 грн. На підставі наведеного та

Outcome: partial