Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-03 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін позиція позивача Позивачка звернулася до суду з позовом в якому просить стягувати з відповідачки на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] [INFO] у розмірі 1/4 частини усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову позивачка покликалась на те, що, згідно розпорядження районної державної адміністрації Чернігівської області, від 16.03.2012 за № 143, вона, є опікуном неповнолітньої дитини [PERSON] [INFO] . Рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 21.03.2014 справа № 748/946/14-ц батька [PERSON] , [INFO] позбавлено батьківських прав відносно його доньки [PERSON] [INFO] . Заочним рішенням Прилуцького міськрайонного суду від 03.02.2010 справа № 2-1191/2010 матір [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно її доньки [PERSON] [INFO] . 29.09.2011 розпорядженням голови Чернігівської райдержадміністрації [PERSON] [INFO] надано статус дитини позбавленої батьківського піклування. Дитина проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. Відповідачка не приймає участі у вихованні дитини, кошти на її утримання в добровільному порядку не надає. Відповідачка фізично здорова, працездатна, має об`єктивну можливість працювати,інших утриманців немає та має можливість сплачувати аліменти. У зв`язку з наведеним, вона змушена звернутись з даним позовом до суду. Позивачка в судове засідання не з`явилась, 14.01.2025 подала клопотання в якому позовні вимоги підтримала просить їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи та просить провести розгляд справи за її відсутності . позиція відповідача Відповідачка не скористалась своїм процесуальним правом на подання відзиву, в судове засідання не з`явилась. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії та рішення у справі Ухвалою від 18.11.2024 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с. 28). Позивачка 14.01.2025 надала суду заяву в якій позов підтримала, просила його задовольнити в повному обсязі та просить справу слухати без її участі, не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Ухвалою від 11.02.2025 розгляд справи відкладено. 04.03.2025 судом проведено розгляд справи по суті за відсутності сторін. Оскільки від позивачки надійшла заява про проведення розгляду справи за її відсутності та незаперечення проти заочного розгляду справи, а відповідачка, будучи належним чином повідомленою про дату час та місце проведення судового засідання, відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, відзиву не подала, в судове засідання не з`явилась, про причини неявки не повідомила, суд відповідно до положень ч. 3 ст. 211 та ч. 4 ст. 223 ЦПК України вважав за можливе провести розгляд справи по суті відповідно до ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних в справі даних та доказів, ухваливши заочне рішення. При цьому [PERSON] належним чином повідомлялась про розгляд справи в суді, а саме за зареєстрованим в передбаченому законом порядку місцем проживання. Направлена на її адресу рекомендованим поштовим відправленням судова повістка на 04.03.2025 повернута до суду з відміткою органу поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою» відповідно, що є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним (правова позиція Верховного Суду викладена у постанові від 18 березня 2021 року по справі 911/3142/19, постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17). У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини З свідоцтва про народження [NUMBER] виданого повторно від 12.08.2011, вбачається, що [PERSON] є батьком, а [PERSON] матір`ю [PERSON] [INFO] (а. с. 11). З довідки № 331 від 19.08.2024, яка видана старостою Хащуватського старостинського округу Гайворонської міської ради Голованівського району Кіровоградської області вбачається, що [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] та разом з нею проживає і знаходиться на її утриманні онука [PERSON] [INFO] (а.с.7). З рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 21.03.2014 в справі № 748/946/14-ц вбачається, що [PERSON] , [INFO] позбавлено батьківських прав відносно його доньки [PERSON] [INFO] (а.с.9-10). З розпорядження Чернігівської районної державної адміністрації Чернігівської області від 16.03.2012 за № 143 вбачається, що [PERSON] , є опікуном неповнолітньої дитини [PERSON] [INFO] , оскільки батька дитини, [PERSON] , засуджено до кримінальної відповідальності, а матір, [PERSON] , рішенням Прилуцького міськрайонного суду від 03.02.2010 в справі № 2-1191/2010 позбавлено батьківських прав відносно її доньки [PERSON] [INFO] (а.с.8). Розпорядженням голови Чернігівської райдержадміністрації від 29.09.2011 [PERSON] [INFO] надано статус дитини позбавленої батьківського піклування. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. \~ \~ \~ \~ Відповідно до ч.1 ст.13\~ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст.\~150\~СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані поважати дитину. Відповідно до ст.\~180\~СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч.1 ст.\~181\~СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Згідно ч. 3 цієї ж статті за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст.\~182\~СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст.\~182\~СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.\~8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. \~ \~ \~ \~ Як вбачається з п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. \~ \~ \~ \~ Згідно ч. 2 ст. 183 Сімейного кодексу України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно ст. 55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Відповідно до ч. 2 ст. 76 ЦК України опіка припиняється у разі досягнення підопічним чотирнадцяти років. У цьому разі особа, яка здійснювала обов`язки опікуна, стає піклувальником без спеціального рішення щодо цього. Мотивована оцінка наведених учасниками справи аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову Таким чином дослідженими в судовому засіданні доказами встановлено, що у відповідачки, яка позбавлення батьківських прав є неповнолітня дитина - донька [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з позивачкою - бабцею [PERSON] та перебуває на її утриманні. Позивачка в силу ст. 55 ЦК України на даний час є піклувальником неповнолітньої, оскільки була призначена її опікуном розпорядженням Чернігівської районної державної адміністрації Чернігівської області від 16.03.2012 за № 143 та [PERSON] на даний час досягла чотирнадцятирічного віку, однак не досягла повноліття. Відповідачка кошти на утримання дитини в добровільному порядку не надає. При цьому,\~при винесенні\~рішення Прилуцького\~міськрайонного суду\~Чернігівської області\~від 03.02.2010\~в справі\~№ 2-1191/2010\~про позбавлення\~ [PERSON] \~батьківських прав, в позові Прилуцької райдержадміністрації в інтересах малолітньої [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання доньки відмовлено (https://reyestr.court.gov.ua/Review/10790792#). Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст.\~7\~СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ст.\~191\~СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує матеріальний стан позивачки та відповідача, потреби дитини даного віку. Зокрема суду не надано доказів того що відповідач є непрацездатним чи має на утриманні інших осіб. Враховуючи мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину, беручи до уваги витрати, які необхідні для утримання та виховання дитини, необхідність створення для неї такого рівня життя, який був би достатнім для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, моменту з якого проводиться стягнення, суд доходить до переконання про необхідність стягнення з відповідачки на користь позивачки аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частки його заробітку, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Виходячи з викладеного вище, позов підлягає задоволенню, а аліменти стягненню на користь позивачки, як піклувальниці неповнолітньої [PERSON] з дня подачі позову 04.10.2024. Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України. Згідно вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України,\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог.\~Відповідно судовий\~збір підлягає\~стягненню з відповідачки в дохід держави, оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору. За цих підстав, суд вважає, що з відповідачки слід стягнути в дохід держави судові витрати у виді судового збору в сумі 1211,20 грн.

Outcome: approved