Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-09 00:00:00

Стислий виклад позовних вимог. Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» (далі - ТОВ «ФК «Юніт Капітал») Тараненко А.І., звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову посилається на те, що 20 липня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і [PERSON] , було укладено кредитний договір № 284151085 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, відповідно до умов якого останній отримав кредит у сумі 15\~250, 00 грн строком на 126 днів шляхом переказу коштів на його банківську карту № [NUMBER] , зі сплатою процентів відповідно до обумовлених сторонами умов, виходячи із часу дії вказаного договору та виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань. Відповідно до договору факторингу № 28/1118-01, укладеного 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і ТОВ «Таліон Плюс», додаткової угоди № 19 від 28 листопада 2019 року, додаткової угоди № 26 від 31 грудня 2020 року, додаткової угоди № 27 від 31 грудня 2021 року, додаткової угоди № 31 від 31 грудня 2022 року, додаткової угоди № 32 від 31 грудня 2023 року та витягу з реєстру прав вимоги № 168 від 11/01/2022 до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] 30 жовтня 2023 року між ТОВ «Таліон Плюс» і ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» було укладено договір факторингу № 30/1023-01.Відповідно до умов зазначеного договору та відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 1 від 30.10.2023 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідачки на загальну суму 23\~956,09 грн. 20 серпня 2024 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» і ТОВ «Юніт Капітал» було укладено договір факторингу № 200824, відповідно до умов якого ТОВ «Юніт Капітал» відступило право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 284151085 на загальну суму 23\~956,09. Оскільки відповідач [PERSON] свої зобов`язання належним чином не виконував, то у нього за кредитним договором № 284151085 від 20.07.2021 утворилася заборгованість у розмірі 23\~956,09 грн, яку позивач просив стягнути на його користь, а також відшкодувати судові витрати: 2 422,40 грн судового збору і 6 000 грн витрат на професійну правничу допомогу. Заяви, та клопотання учасників справи. Представник позивача в судове засідання не з`явився. У прохальній частині позовної заяви просить розгляд справи проводити у відсутності представника позивача, підтримує позовні вимоги та просить задовільнити в повному обсязі. Проти ухвалення судом заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, будь-яких заяв/клопотань не подавав. На адресу суду повернувся поштовий конверт з відміткою «за закінченням терміну зберігання», однак на кожне судове засідання [PERSON] , отримував SMS-повідомлення про виклик до суду, що підтверджується довідками про доставку SMS повідомлення «Судова повістка про виклик до суду». Процесуальні дії у справі. 26 вересня 2024 представником позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» (далі - ТОВ «ФК «Юніт Капітал») Тараненко А.І., подано позовну заяву до Рівненського міського суду Рівненської області. 27 вересня 2024 на запит Рівненського міського суду Рівненської області з Єдиного державного демографічного реєстру надійшла інформації, про те, що [PERSON] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . 27 вересня 2024 ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області передано справу за підсудністю до Луцького міськрайонного суду Волинської області. 22 жовтня 2024 протоколом автоматизованого розподілу судового справи між суддями, визначено склад суду, головуючий суддя Мазур Д.Г. 25 жовтня 2024 ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання для розгляду справи по суті призначено 12 листопада 2024 о 10 год 00 хв. Відповідно до ч. 1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі -ЦПК України), суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав, жодних заяв та клопотань до суду не надіслав та враховуючи, що представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд доходить висновку про можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши та оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, доходить такого висновку. Фактичні обставини справи, встановлені судом та мотиви прийнятого рішення. 20.07.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і [PERSON] укладено кредитний договір № 284151085 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, одноразового ідентифікатора MNV9K6A3, згідно з умовами якого кредитодавець надав позичальнику кредит у сумі 15\~250, 00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Комфорт» ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (п.1.1 Договору). За даними платіжного доручення № b9790d2b-0479-4f02-aa89-72e2a6ddd4c6 та довідки щодо дій позичальника в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (сформована 08.11.2023), [PERSON] , на підставі Договору від № 284151085 від 20.07.2021 надано кредит у сумі 15\~250, 00 грн, який перераховано на платіжну картку № 5363-54XX-XXXX-5292. Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», відповідач [PERSON] , за договором № 284151085 від 20.07.2021, здійснив оплату за тілом кредиту та процентами: 11.08.2021 року 2\~612, 34 грн., 20.08.2021 року 4\~380, 00 грн., 03.09.2021 року 924, 00 грн., 27.09.2021 року 9\~833, 79. Сума заборгованості відповідно до внесених платежів становить: 11\~424, 65 заборгованість за тілом кредиту, 12\~531, 44 заборгованість за процентами. Згідно виписки з особового рахунку наданого позивачем за кредитним договором № 284151085, станом на 02.09.2024 заборгованість за кредитним договором від 20/07/2021 не погашена і складає 23\~956, 09 грн, з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту 11\~424, 65 грн., прострочена заборгованість за процентами 12\~531, 44 грн. Відповідно до договору факторингу № 28/1118-01, укладеного 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і ТОВ «Таліон Плюс», додаткової угоди № 19 від 28 листопада 2019 року, додаткової угоди № 26 від 31 грудня 2020 року, додаткової угоди № 27 від 31 грудня 2021 року, додаткової угоди № 31 від 31 грудня 2022 року, додаткової угоди № 32 від 31 грудня 2023 року та витягу з реєстру прав вимоги № 168 від 11/01/2022 до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] 30 жовтня 2023 року між ТОВ «Таліон Плюс» і ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» було укладено договір факторингу № 30/1023-01.Відповідно до умов зазначеного договору та відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 1 від 30.10.2023 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідачки на загальну суму 23\~956,09 грн. 20 серпня 2024 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» і ТОВ «Юніт Капітал» було укладено договір факторингу № 200824, відповідно до умов якого ТОВ «Юніт Капітал» відступило право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 284151085 на загальну суму 23\~956,09. Зміст спірних правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неналежним виконанням позичальником [PERSON] , взятих на себе зобов`язань за Кредитним договором № 284151085 від 20.07.2021, внаслідок чого утворилась заборгованість. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права Суд, дослідивши та оцінивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, дійшов таких висновків. Відповідно до ч.1ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно положень ст.ст.3,627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно дост.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч.1ст.1047 ЦК України, у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, договір позики укладається у письмовій формі незалежно від суми. Відповідно до ч.1ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Згідност.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Відповідно дост.8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Згідно ч.6ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченомустаттею 12 цього Закону. Відповідно до ст.3,12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Згідност.3 Закону України «Про електронну комерцію», одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позивачем доведено факт укладення 20.07.2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] кредитного договору № 284151085 в електронній формі, який підписаний за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Первісний кредитор ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» у повному обсязі виконало свої зобов`язання за вищевказаним договором, надавши кредит в сумі 15\~250, 00 грн. відповідачу [PERSON] . За умовами договору сторонами погоджено суму кредиту, проценти за користування кредитними коштами, строк повернення коштів, тобто досягнуто згоди щодо істотних умов кредитних договорів, такий правочин, згідно з вимогами статті 204 ЦК України, створює презумпцію правомірності правочину, у зв`язку з чим договір, згідно зі статтею 629\~ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним, відповідно до приписів статті 526 ЦК України, мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У відповідності до ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, аст.\~1049\~ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановленому в договорі. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] свої зобов`язання в повному обсязі за вказаним договором у строки, передбачені договором, щодо повернення суми позики та процентів за користування позикою не виконав, внаслідок чого у нього виникла заборгованість за тілом кредиту та за процентами. Як вбачається із змісту позовної заяви, ТОВ «Юніт Капітал» просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором №284151085 у розмірі 23\~956, 09 грн., яка складається з: 11 424 грн. заборгованість за тілом кредиту; 12\~531, 44 грн. заборгованість за процентами. Згідно з розрахунку заборгованості наданою ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомага» встановлено, до позивачем [PERSON] , було частково сплачена заборгованість за кредитним договором у сумі: 3\~825, 35 за тілом кредиту, 6\~008, 44 за відсотками. ТОВ «Юніт Капітал» відповідно до договору факторингу №200824 від 20.08.2024 набуло право вимоги лише на заборгованість у сумі 23\~956, 09 грн., яка складається з: 11\~424. 00 грн. заборгованість за тілом кредиту; 12\~531, 44 грн. заборгованість за процентами. Доказів повернення відповідачем [PERSON] , в повному обсязі позивачу отриманої у позику за вказаним договором грошової суми у розмірі 11\~424, 00 грн., матеріали справи не містять, у зв`язку з чим вимога позивача про стягнення заборгованості за тілом кредиту 11\~424. 00 грн., є обґрунтованою. Разом з тим, вирішуючи питання в частині нарахованих та стягнутих процентів за користування кредитом суд приходить до такого висновку з огляду на наступне. Відповідно до правової позиції, викладеної у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року (провадження №14-154цс18) та від 31 жовтня 2018 року (провадження № 14-318цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 5 квітня 2023 року (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048\~ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. Відповідно до п. 1.2. Кредитного договору кредит надається строком на 126 днів. Відповідно до пункту п. 1.3 Кредитного договору строк дії договору обчислюється з моменту його укладення сторонами та до закінчення строку на який надано кредит, але в будь-якому разі Договір діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань. Пунктом 1.4 Договору зазначено, що нарахування процентів здійснюється за користуванням кредиту в розмірі 251,85 відсотків річних, що становить 0, 69 відсотків в день від суми кредиту, у разі не здійснення платежів відповідно до графіку платежів засовується нарахування процентів за ставкою 474, 50 відсотків річних, що становить 1, 30 відсотків в день від суми кредиту ( п.п. 1.5, 1.6 Договору) Згідно Додатку №1 до Договору № 284151085 від 20.07.2021 року датою видачі кредиту 20.07.2021, дата повернення кредиту 23.11.2021 року, що становить строк кредитування 126 днів, однак позивач просить стягнути з відповідача проценти за користування кредитними коштами як за період строку кредитування, так і після закінчення цього строку по 11.01.2022 року. Таким чином, станом на 11.01.2022 [PERSON] , зобов`язаний був сплатити кредитору 11\~424, 65 грн тіла кредиту і 12\~531, 44 грн процентів за користування кредитом за ставками, визначеними у п.п. 1.4, 1.5, 1.6, (0,69 % від суми Кредиту за кожний день користування ним, 1, 30 % від суми Кредиту у разі прострочення графіку платежів). З урахуванням вищевикладеного та приймаючи до уваги, що відповідач [PERSON] не виконав належним чином зобов`язання щодо погашення заборгованості за кредитним договором № 284151085 від 20.07.2021, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Юніт Капітал» підлягають задоволенню та з відповідача [PERSON] на користь позивача слід стягнути заборгованість за вказаним договором у розмірі 23\~956, 09 грн., з яких: 11\~424, 65 грн. заборгованість за тілом кредиту; 12\~531, 44 грн. заборгованість за процентами. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно дост.141\~ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору (2 422,40 грн). Позовна заява з доданими до неї матеріалами позивачем подано через систему «Електронний суд» та сплачено судовий збір в сумі 2422,40 грн. Враховуючи, що позовні вимоги задоволено у повному обсязі, а тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати у розмірі 2422,40 грн. Крім того, на підставі ст.\~137, ч. 3 ст.\~141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати на професійну правничу допомогу, яку позивач поніс у зв`язку з пред`явленням позову. Положеннями\~статті 59 Конституції України\~закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставістатті 41\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950\~року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розміробґрунтованим (пункт 268). Суд під час вирішення питання про розподіл судових витрат може не тільки за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката, а й за власної ініціативи,

Outcome: approved