Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-16 00:00:00

Позивач [PERSON] , звернулася до суду із позовом до [PERSON] , про розірвання шлюбу, зареєстрованого 27.03.2014 року в Шевченківському відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції , актовий запис № 91. В обґрунтування своїх вимог за позовом зазначила, що 27.03.2014 року сторони зареєстрували шлюбу. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: [PERSON] , [INFO] , який постійно мешкає разом із позивачем. Питання про утримання дитини, сторони вирішили у добровільному порядку. Підставою розпаду шлюбу є відсутність взаєморозуміння в питаннях ведення господарства, різними поглядами на подружнє життя та виховання нашої дитини. Незрозумілі ставлення як подружжя з боку чоловіка щодо сімейних відносин. Все це призвело до взаємного відчуження, втрати почуття любові та поваги один до одного та не можливості проживати разом з відповідачем. Шлюбні відносини між сторонами не склалися, останнім часом погіршувалися та були припинені у січні 2022 року. З вказаного часу сторони не проживають, відповідне спільне господарство з відповідачем сторони не ведуть та спільного бюджету сторони не мають. Спору щодо розподілу майна відсутній. Ухвалою суду від 05.02.2025 року було відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення(виклику) сторін. Відповідачу копія ухвали про відкриття провадження у справі та копія позовної заяви з додатками направлялися поштою за зареєстрованим місцем проживання останнього, конверт повернувся до матеріалів справи із відміткою «за закінченням терміну зберігання». Також відповідач повідомлявся про судовий розгляд шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади. Визначений частиною третьою статті 279 ЦПК України\~строк для реалізації особами своїх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків сплив. Відповідач у наданий судом строк та станом на час розгляду справи своїм правом подання відзиву на позовну заяву не скористався, 05.02.2025 на електронну адресу суду надійшла заява відповідача про розгляд справи за його відсутності, в якій також зазначено, що проти позовних вимоги не заперечує, а отже відповідно до ч.8 ст.178\~та ч. 5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, що зареєстрований 27.03.2014 року в Шевченківському відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції , актовий запис № 91. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , який проживає разом із позивачем. Позивач є громадянкою України. Відповідач є громадянином Норвегії. Відповідно до ч.ч.\~ 1, 2 ст. З ЦПК\~України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору України. Згідно із п.2 ч.1 ст. 1 Закону України від 23 червня 2005 року № 2709-IV «Про міжнародне приватне право» іноземний елемент - ознака, яка характеризує приватноправові відносини, що регулюються цим Законом, та виявляється в одній або кількох з таких форм, зокрема, хоча б один| учасник правовідносин є громадянином України, який проживає за межами України, іноземцем , особою без громадянства або іноземною юридичною особою. Відповідно до п. З ч. 1 ст. 2 Закону № 2709-ІУцей Закон застосовується до таких питань, що виникають у сфері приватноправових відносин з іноземним елементом, зокрема, підсудність судам України справ з іноземним елементом. Визначаючи підсудність справи судам України, необхідно керуватися загальними правилами, визначеними у статті 76 Закону № 2709-IV. Зокрема, відповідно до п.2 ч.1 ст. 76 Закону № 2709-IV встановлені підстави визначення підсудності справ судам України, зокрема, суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у таких випадках, якщо на території України відповідач у справі має місце проживання або місцезнаходження, або рухоме чи нерухоме майно, на яке можна накласти стягнення, або знаходиться філія або представництво іноземної юридичної особи - відповідача. Згідно із ст.\~63 Закону № 2709-IV припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу. За ч.\~1 ст.\~61 вказаного закону правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином. Враховуючи наведене, оскільки позивач мешкає на території України, застосуванню підлягає саме законодавство України. Як визначає ст. 21 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі ст.\~105,\~110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. За ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Оскільки позивач вказала на неможливість збереження шлюбу та подальшого спільного життя із відповідачем, суд вбачає підстави для задоволення позову. Під час реєстрації шлюбу позивачка змінила прізвище з « [PERSON] » на прізвище « [PERSON] ». Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд вважає за доцільне позивачу залишити прізвище « [PERSON] », оскільки позивач в позовній заяві просила після розірвання шлюбу залишити це прізвище. Судовий збір з відповідача суд не стягує, оскільки позивач просила залишити судові витрати за нею. На підставі викладеного,

Outcome: approved