Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-12 00:00:00

14 листопада 2024 року представник позивача звернулась до суду з вказаним позовом, який обґрунтувала тим, що [INFO] померла [PERSON] , яка є рідною матір`ю [PERSON] (позивача). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на житловий будинок [ADDRESS] . 26 вересня 2024 року позивач звернулась до Дванадцятої київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Того ж дня, 26 вересня 2024 року державний нотаріус Дванадцятої київської державної нотаріальної контори Щербина Я.О., винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дій, якою постановила відмовити [PERSON] у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яке належало матері померлої [PERSON] , яка померла [INFO] , оскільки згідно ст.ст. 1269, 1270 ЦК України, [PERSON] пропустила передбачений законом строк встановлений для прийняття спадщини після її смерті. Позивач з 18 липня 1989 року проживає в м. Києві. [PERSON] померла [INFO] , отже останнім днем звернення до нотаріуса із заявою було 13 серпня 2021 року. Позивач є людиною похилого віку, перебуває з 2018 року на диспансерному обліку у сімейного лікаря та має діагнози: гіпертонічна хвороба 2 ст. цукровий діабет II тип середньої тяжкості, ст. субкомплексна діабетична полінейропатія та інші хвороби. Таким чином, позивач має захворювання, через які перебувала «в групі ризику» та була вимушена максимально обмежити будь-які контакти через ризик захворіти на гостру респіраторну хворобу COVID-19, спричинену короновірусом SARS-CoV-2. З метою збереження власного життя та у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України позивач була вимушена виїхати на тимчасове місце проживання до с. Іллінці Івано-Франківської області та була взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Місто Торецьк Донецької області з 2014 року знаходилося на лінії зіткнення. 3 початку повномасштабної агресії рф проти України територія майже всієї неокупованої частини Донецької області є територією активних бойових дій, практично всі населенні пункти, зокрема, й місто Торецьк, піддаються постійним артобстрілам, авіанальотам та бомбардуванням з боку агресора. Станом на дату подання позовної заяви місто Торецьк є тимчасово окупованою територією. На території Торецької громади з початку повномасштабної агресії відсутній нотаріус, приміське та міжміське автотранспортне сполучення було припинене, що є загальновідомим фактом. Після повернення до міста Києва, позивач звернулась до Дванадцятої київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак отримала відмову. Таким чином, позивач вважає,що вона з поважних пропустила шестимісячний строк для прийняття спадщини, а саме через: велику відстань від місця проживання спадкоємця та місця знаходження спадкового майна; дії на всій території України карантину; знаходження спадкового майна на території активних бойових дій; введення на всій території України воєнного стану. Враховуючи вищевикладене, представник позивача просила визначити [PERSON] додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] [INFO] , тривалістю в три місяці, з дня набрання рішенням законної сили. Не погоджуючись з вказаним позовом, 09 грудня 2024 року представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому він заперечує проти вимог позивача, оскільки Торецька міська військова адміністрація Бахмутського району Донецької області є неналежним відповідачем по цій справі, тому як остання на теперішній час не здійснює повноваження на території Торецької міської територіальної громади, а на її базі була утворена відповідна військова адміністрація населеного пункту, юрисдикція якої поширюється на всю територію громади. Крім того, у матеріалах позовної заяви позивачкою не надано достатніх доказів на підтвердження поважності причини пропуску строку для прийняття спадщини, а посилання на запровадження карантинних обмежень з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненою коронавірусом SARS-CoV-2, не підтверджується жодним доказом. Отже, оголошення карантину на території України, не впливало на можливість позивачки скористатись своїм правом на спадкування у порядку, передбаченому законодавством України, а у позовній заяві та доданих до неї матеріалів не наведено об?єктивних та непереборних обставин, які б свідчили про неможливість спадкоємиці [PERSON] вчасно звернутись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини в умовах введення карантинних обмежень. Також введення на території України правового режиму воєнного стану жодним чином не впливало на порядок прийняття спадщини позивачем. Посилання позивача на введення воєнного стану, бойові дії на території Донецької області як на обставини, які суттєво вплинули на можливість звернутись до нотаруса із заявою про прийняття спадщини у строки, передбачені законодавством, не є прийнятним, оскільки з часу відкриття спадщини до введення на території України правового режиму воєнного стану пройшов значний проміжок часу - більше одного року, а для прийняти спадщини Цивільним кодексом України встановлений строк у шість місяців. Крім того, [PERSON] після введення на території України правового режиму воєнного стану могла звернутись до будь-якого нотаріуса незалежно від місця відкриття спрадщини, оскільки законодавцем були внесені відповідні зміни до законодавства, які полегшували процедуру звернення до нотаріуса у воєнний час, тим більше враховуючи її тимчасове переміщення на територію Івано-Франківської області. Таким чином, Торецька міська військова адміністрація Бахмутського райони Донецької області вважає, що пропуск [PERSON] строку для прийняття спадщини є результатом тривалої пасивної поведінки позивачки, невикористанні усіх можливих законодавчо визначених способів подання заяви про прийняття спадщини в умовах дії карантинних обмежень з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненою коронавірусом SARS-CoV-2, у період введення на території України правового режиму воєнного стану. Наведені у позовній заяві причини Торецька міська військова адміністрація Бахмутського району Донецької області вважає формальними та такими, що не можуть свідчити про поважність пропуску строку для прийняття спадщини, крім того, позивачкою не надано достатніх доказів в підтвердження поважності пропуску нею строку для прийняття спадщини з підстав наведених у позовній заяві, а наведено лише загальновідомі факти, які не потребують доказування. Враховуючи вищевикладене, представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовної заяви [PERSON] про визначення додаткового строку для прийняття спадщини у повному обсязі. Ухвалою суду від 15 листопада 2024 року відкрито провадження по даній справі та призначено до розгляду в судовому засіданні в порядку загального позовного провадження. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 18 лютого 2025 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач та її представник в судове засідання не з`явились, однак до канцелярії суду від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без участі позивача, в якій вона просить провести судове засідання за наявними у справі матеріалами, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник відповідача також не з`явився в судове засідання, подав клопотання про розгляд справи за відсутності представника Торецької міської військово-цивільної адміністрації Бахмутського району Донецької області та просив винести рішення відповідно до законодавства України, з урахуванням відзиву на позовну заяву. Від завідувача Дванадцятої київської нотаріальної контори Черноморченко О.В. надійшла належним чином завірена копія спадкової справи заведеної після смерті [PERSON] , померлої [INFO] та заява про розгляд справи за відсутності представника нотаріальної контори. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з наступного.\~ Судом встановлено, що [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої зазначені: батько [PERSON] , мати [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , актовий запис № 357. 23 червня 1982 року державним нотаріусом Дзержинської державної нотаріальної контори Черкашиною Л.М. було видано свідоцтво про право на спадщину за законом [PERSON] після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , спадкова справа № 262, зареєстровано в реєстрі під № 1673. Спадщина складається з: житлового будинку, з усіма надвірними спорудами, що знаходяться в [ADDRESS] , на земельній ділянці 480 кв.м. На вказаній земельній ділянці знаходиться однин одноповерховий житловий будинок, житловою площею 24,8 кв.м. та надвірні споруди: літня кухня, два сараї, гараж, який належить [PERSON] на підставі договору на право будівництва будинку та безстрокового користування земельною ділянкою від 19 серпня 1950 року в реєстрі № 6524, зареєстрованого в Дзержинському бюро технічної інвентаризації від 05 серпня 1955 року в реєстрі № 2122. Оцінка спадкового майна 1048 руб. З копії реєстраційного посвідчення на домоволодіння від 25 червня 1982 року вбачається, що домоволодіння [ADDRESS] зареєстроване за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Дзержинською державною нотаріальною конторою від 23 червня 1982 року, зареєстрованого в реєстрі під № 1673, записано в реєстрову книгу під № 8 реєстр 2122. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] , виданого Торецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис № 119 (а.с. 8). З довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 2612-7000337945 від 06 квітня 2022 року встановлено, що [PERSON] , [INFO] , була взята на облік як внутрішньо переміщена особа та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 13). 26 вересня 2024 року [PERSON] звернулася із заявою про видачу свідоцтва про свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с. 53). Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 78512600 від 26 вересня 2024 року було зареєстровано спадкову справу № 73040759 Дванадцятою київською держаною нотаріальною конторою після смерті [PERSON] (а.с. 10). З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру вбачається, що Дванадцятою київською державною нотаріальною конторою було відкрито спадкову справу після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с. 65). Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти, спадкові договори) № 78511246 від 26 вересня 2024 року встановлено, що [PERSON] за життя склала заповіт зареєстрований в реєстрі під № 3845633 посвідчений 20 січня 1983 року П`ятою київською нотаріальною конторою. 26 вересня 2024 року державним нотаріусом Дванадцятої київської державної нотаріальної контори Щербиною Я.О. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою було відмовлено [PERSON] у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яке належало матері померлої [PERSON] , яка померла [INFO] , оскільки згідно ст.ст. 1269, 1270 Цивільного кодексу України, [PERSON] пропустила передбачений законодавством строк встановлений для прийняття спадщини після її смерті (а.с. 11). З довідки виданої Комунальним некомерційний підприємством «Центром первинної медико-санітарної допомоги № 1» Святошинського району м. Києва від 30 вересня 2024 року встановлено, що [PERSON] , [INFO] , перебуває на диспансерному обліку у сімейного лікаря з 2018 року. [PERSON] встановлено діагноз гіпертологічна хвороба 2 ст. цукровий діабет II тип середньої тяжкості, ст. субкомплексна діабетична полінейропатія та інші хвороби. Так, судом встановлено, що позивач [PERSON] є дочкою померлої [PERSON] , яка за життя склала заповіт, а після її смерті, залишилася спадщина у вигляді житлового будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] . Як зазначає позивач, вона хотіла своєчасно подати заяву в нотаріальну контору про прийняття спадщини, але своєчасно цього не зробила, термін для подання заяви в нотаріальну контору про прийняття вказаної спадщини вона пропустила з об`єктивних причин. До приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини вона звернулася лише 26 вересня 2024 року з метою відкриття спадкової справи після смерті матері та отримання свідоцтва про спадщину. Відповідно до вимог\~ст. 1270 ЦК України\~для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті\~1220,\~1222,\~1270 ЦК України). Відповідно до ч. 1\~ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно з частиною третьою\~статті 1272 ЦК України\~за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої\~статті 1272 ЦК України\~про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61/21447св19). Отже, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Разом з тим Пленум Верховного Суду України у пункті 24\~постанови № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»\~судам роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема:\~1) тривала хвороба спадкоємців: 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. У встановлений законом шестимісячний строк позивач не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, зазначаючи наступні причини : - значна віддаленість місця знаходження спадкового майна та те, що воно знаходиться на лінії зіткнення; - свій похилий вік та хворобу; - в країні оголошувався карантин, воєнний стан; Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини другої статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності у цивільному процесі. Згідно з процесуальним законом обов`язок доказування\~\~підстав позову (обставин) покладається на сторону, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень, а їх недоведеність є підставою для відмови\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ у позові. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Так, датою смерті [PERSON] є [INFO] . Згідно з частиною першою статті 1270 ЦК України для позивача, як спадкоємця майна та майнових прав, шестимісячний строк для подання заяв про прийняття спадщини визначався періодом з 13 лютого 2021 року до 12 серпня 2021 року. Звертаючись до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, до обов`язку позивача належало повідомити суд про поважні причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами, які перешкодили їй звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк, а також надати докази на підтвердження своїх доводів та вимог. Правила частини третьої\~статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо:\~\~ 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо. Рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що належних і допустимих доказів поважності причин пропуску строку для звернення із заявою про прийняття спадщини, позивач не надала, а її представник в судове засідання не з`явився та просив розглянути справу за наявними доказами, скориставшись правами на свій власний розсуд. Суд звертає увагу на той факт, що спадщина відкрилась ще до початку військового стану, а надані позивачем докази не підтверджують поважні причини, які пов`язані\~\~з об`єктивними, непереборними та істотними труднощами для позивача, як спадкоємця, що унеможливили звернення до нотаріуса у визначений частиною першою статті 1270 ЦК України строк. Також суд наголошує на тому, що належних доказів неможливості пересуватись позивачем також не було надано, а для подання заяви про прийняття спадщини взагалі не обов`язково їхати до нотаріальної контори, оскільки законодавство не позбавляє спадкоємця права направити таку заяву за допомогою засобів поштового зв`язку, а також подати її через орган місцевого самоврядування. Аналогічна правова позиція викладена і в постанові Верховного Суду від 09 лютого 2022 року по справі № 709/79/19. У позивача причини пропуску строку на прийняття спадщини після смерті матері не були об`єктивно непереборними та поважними та не могли бути перешкодою для звернення позивача до нотаріальної контори з письмовою заявою про прийняття спадщини.\~ Отже, строк на прийняття спадщини, передбачений\~ст. 1270 ЦК України\~був пропущений не з поважних причин. З урахуванням наведеного вище, суд вважає, що в даному випадку відсутні правові підстави для визначення позивачу додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини, оскільки причини пропуску строку для подачі заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті спадкодавця не є поважними, а тому у задоволенні позову [PERSON] - слід відмовити.

Outcome: dismissed