Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-05 00:00:00

В листопаді 2024 року МКП «Миколаївводоканал» звернулось до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] боргу за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за період з 21.04.2007 по 01.03.2021 в розмірі 14\~322,76\~грн. та судового збору. В обґрунтування позову зазначило, що МКП «Миколаївводоканал» в період з 21.04.2007 по 01.03.2021 надавав населенню м.\~Миколаєва послуги з водопостачання та водовідведення, в тому числі споживачу/власнику за адресою: [ADDRESS] . Зазначена квартира налденала відповідачу на підставі Договору купівлі-продажу №\~746 від 02.04.2007 до 01.03.2021. Договір про надання послуг водопостачання та водовідведення між позивачем та споживачем за вказаною адресою було укладено шляхом оформлення особового рахунку № [NUMBER] та видачі розрахункового документа (розрахункової книжки). Свої зобов`язання щодо надання послуг з водопостачання та водовідведення позивач у вказаний період виконував в повному обсязі та належним чином. Проте відповідачем оплата своєчасно та в повному обсязі не проводилась. В результаті систематичної несплати споживачем послуг з централізованого водопостачання та водовідведення за період з 21.04.2007 по 01.03.2021 утворилась заборгованість в розмірі 14\~322,76 грн., яка складається з заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення. Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 21.11.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. Представник позивача МКП Миколаївводоканал в судове засідання не з`явився, повідомлений судом про розгляд справи належним чином. Від нього 04.03.2025 надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує в повному обсязі не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився. Повідомлення відповідача про розгляд справи здійснювалось судом шляхом направлення ухвали про відкриття провадження у справі, позовної заяви та доданих до неї документів за адресою його реєстрації та за адресою квартири, до якої надавалися послуги позивачем. Направлена на його адресу судова кореспонденція повернута до суду поштовим зв`язком із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до частини восьмої статті 128 ЦПК України вважається належним повідомленням сторони про судове засідання. Відповідач причини своєї неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав. За таких обставин, з урахуванням положень статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення. Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Згідно витягу з реєстру територіальної громади м. Миколаєва, сформованого 21.11.2024, за адресою: [ADDRESS] ніхто не зареєстрований. З інформації з Єдиного державного демографічного реєстру № 917781 від 21.11.2024 відповідач з 01.11.2016 зареєстрований по [ADDRESS] . Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 06.03.2025, право власності на кВ. [ADDRESS] на час формування витягу зареєстровано за [PERSON] з 15.03.2023. Водночас згідно деталізованої інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 06.03.2025, право власності на кВ. [ADDRESS] в період часу з 02.04.2007 по 28.02.2021 на було зареєстровано за відповідачем на підставі договору купівлі-продажу № 746 від 02.04.2007, посвідченого приватним нотаріусом Горубровим К.Є. З 01.03.2021 року право власності на вказану квартиру стало зареєстрованим за [PERSON] на підставі свідоцтва № 429 від 01.03.2021, виданого приватним нотаріусом Горбуровим К.Є. Копія вказаного свідоцтва долучена позивачем до матеріалів справи (а.с.26). У свідоцтві зазначено, що кВ. [ADDRESS] раніше належала [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу № 746 від 02.04.2007, посвідченого приватним нотаріусом Горубровим К.Є. Внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов`язань щодо сплати спожитих послуг з централізованого водопостачання та водовідведення за вказаною адресою утворилася заборгованість за період з 21.04.2007 по 01.03.2021 в розмірі 14\~322,76 грн., яка складається з заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення. Нарахування за надані послуги у зазначений період відбувалось відповідно до затверджених норм згідно благоустрою помешкання, на підставі рішень Виконавчого комітету Миколаївської міської ради. Свої обов`язки щодо надання послуг МКП «Миколаївводоканал» виконувало в повному обсязі, скарг від споживача послуг за вищезазначеною адресою не надходило. Проте відповідач свої обов`язки щодо оплати за надані послуг не виконав. Відповідно до частини 1 статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги до форми договору не встановлені законом. Укладення договору шляхом оформлення особового рахунку та видачі розрахункової книжки не суперечить діючому законодавству. Споживачі, які фактично користуються послугами з централізованого водопостачання та водовідведення або звертаються до МКП «Миколаївводоканал» для отримання вказаних послуг, та вважаються такими, що ознайомлені, погоджуються та приєднуються до умов Договору. У зв`язку тим, що даний договір є договором приєднання, його умови не підлягають узгодженню зі стороною, що приєднується (споживачем). Згідно статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з п.5 ч.3\~ст.20\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Норми статей 1,\~5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 №2189-VІІІ, який набрав чинності 10.12.2017, визначають, що житлово-комунальні послуги\~це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Стаття 322\~ЦК України передбачає, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Як встановлено судом, відповідач як власник квартири кВ. [ADDRESS] в період з 21.04.2007 по 28.02.2021 включно, був споживачем комунальної послуги, що надавав позивач, оскільки між позивачем і відповідачем встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання комунальних послуг постачання холодної води і водовідведення, однак він не сплачував вартість послуг в належному розмірі, що порушило право позивача на отримання коштів за надані послуги у встановлений законодавством строк, та в повному обсязі. За такого, у відповідача виникло зобов`язання сплатити заборгованість за спожиті послуги, а у позивача право вимагати від нього виконання свого обов`язку щодо оплати наданих послуг в період з 21.04.2007 по 28.02.2021. Будь-яких доказів з приводу того, що відповідач відмовлявся від надання вищевказаних послуг, або ці послуги не надавалися, або надавалися не в повному обсязі, чи звертався до позивача щодо проведення перерахунку у разі можливої відсутності тривалий час в квартирі та не споживання послуг, або з претензіями щодо невиконання ним зобов`язань щодо постачання послуг, або надання неякісних послуг - суду надано не було. Оскільки відповідач був власником квартири та споживачем послуг з водопостачання та водовідведення за вказаною адресою в період часу 21.04.2007 по 28.02.2021, заборгованість за спожиті послуги в добровільному порядку не погасив, оцінивши надані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає частковому задоволенню із зазначенням вірного періоду часу за який утворилась заборгованість, а саме 21.04.2007 по 28.02.2021, а не по 01.03.2021, оскільки з цієї дати право власності на квартиру кВ. [ADDRESS] перейшло до іншого власника. Згідно статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем при подачі цього позову в розмірі 2\~422,40 грн., оскільки зазначення вірного періоду виникнення заборгованості не впливає на розмір стягнутої заборгованості.

Outcome: partial