Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-11 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовною заявою, уточненою в процесі розгляду справи, в якій просить позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] ; а також стягнути з відповідачів на користь тієї особи або установи, під піклуванням якої буде знаходиться неповнолітній [PERSON] , [INFO] аліменти в розмірі частини від заробітку (доходу) матері, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що відповідач [PERSON] є донькою позивача. [INFO] вона народила сина [PERSON] . З 2020 року батьки дитини (відповідачі по справі) свідомо самоусунулися від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання сина та перестали цікавитися його життям, не піклуються про фізичний та духовний розвиток, не виявляють інтересу до його внутрішнього світу, взагалі фінансово не утримують сина, крім того, зловживають алкогольними напоями. Протягом 2022-2023 року до Запорізького районного управління поліції відділу поліції № 3 неодноразово надходили подання зі школи № 52 про те, що дитина не відвідує онлайн заняття, батьки неодноразово притягалися до адміністративної відповідальності за ст. 184 КУпАП. Також неповнолітній [PERSON] перебував на профілактичному обліку в СЮП ВП ЗРУП ГУНП в Запорізькій області за категорією «Дитина-утікач». В зв`язку з неналежним виконанням батьківських обов`язків відповідачами, позивач вирішила забрати онука до себе, і з травня 2023 року [PERSON] проживає разом з нею. З 30.08.2023 [PERSON] було переведено до Запорізької гімназії № 55 за місцем проживання позивача. Наказом Запорізької міської ради служби (управління) у справах дітей від 19.02.2024 року № 662 малолітній [PERSON] тимчасово влаштований в родину позивача до прийняття рішення про його влаштування. На теперішній час неповнолітній [PERSON] повністю знаходиться на утриманні бабусі, відповідачі не приймають ніякої участі у його матеріальному забезпеченні та вихованні, хоча будь-яких перешкод у спілкуванні батьків із сином позивач не чинить. За таких систематичних свідомих нехтувань батьківськими обов`язками по відношенню до сина, позивач вважає необхідним позбавити відповідачів батьківських прав та стягнути з них аліменти на утримання неповнолітнього сина на користь особи чи установи, на утриманні якої буде знаходитись дитина, у розмірі частини від усіх видів доходів (заробітку) ,але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати від дня подання позову і до повноліття [PERSON] , [INFO] .. Провадження у справі відкрито ухвалою суду від 21.06.2024р. Витребувано від районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району, як органу опіки та піклування, висновок щодо доцільності позбавлення відповідачів по справі батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 274 ч.4 п.1 ЦПК України, справа розглянута в порядку загального позовного провадження. 08.11.2024 від Районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району на виконання ухвали суду надійшов висновок щодо доцільності позбавлення відповідачів батьківських по відношенню до неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 09.01.2025 року підготовче провадження закрито, призначено справу до судового розгляду. В судове засідання позивач [PERSON] не прибула, надав заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, судові повістки, які надсилались на останню відому адресу її проживання, були повернуті до суду без вручення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, судові повістки, які надсилалися йому за зареєстрованим місцем проживання, були повернуті до суду без вручення. З метою недопущення порушення прав відповідачів на подання відзиву на позовну заяву, тощо, відповідач [PERSON] і [PERSON] про дату та час судового засідання повідомлялися шляхом розміщення оголошення про виклик особи на сайті судової влади. Відповідачі відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк не подали. Заяви та клопотання до матеріалів справи до початку її розгляду від відповідачів не надходили. Представник органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району, в судове засідання не з*явився, надав заяву про слухання справи без участі представника, просив при ухваленні рішення враховувати висновок органу опіки та піклування РА ЗМР по Шевченківському району. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає положенням ч. 4 ст. 223 та ч.1 ст.280 ЦПК України. Всебічно вивчивши обставини справи, оцінивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов до висновку, що позов заявлений обґрунтовано, підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до приписів ст. 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. З матеріалів справи суд встановив, що відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 20.07.2010 Шевченківським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 870, [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Позивач [PERSON] є матір`ю відповідача [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження останньої, Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища позивача, та копією свідоцтва про шлюб, виданого повторно, в якому зазначено, що після укладення шлюбу позивач [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». Наказом служби (управління) у справах дітей ЗМР від 19.02.2024 № 662 вирішено тимчасово влаштувати малолітнього [PERSON] , [INFO] в родину бабусі [PERSON] , [INFO] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , до прийняття рішення про його влаштування. Відповідно до відповіді Запорізької гімназії № 52 ЗМР від 06.06.2024 (№ 01-19-138) на запит адвоката, [PERSON] навчався в гімназії з 01.09.2018 по червень 2023. Навчався на рівні нижче своїх можливостей, не проявляв сумлінності та старанності в начальній роботі, мав дуже багато пропусків без поважних причин. Від батьків хлопця контроль та піклування щодо навчального процесу було відсутнє. Батьки ніяк не допомагали та не впливали, на телефонні дзвінки класного керівника майже ніколи не відповідали, батьківські збори не відвідували. [PERSON] мав низький рівень навченості та пропуски занять без поважних причин. Адміністрація гімназії неодноразово складала подання щодо повернення до навчання дитини та адміністративної відповідальності батьків. Лише тоді, коли [PERSON] проживав з дідусем, він не мав пропусків без поважних причин, буз забезпечений необхідним шкільним приладдям, домашні завдання виконував частково, на онлайн-уроках був присутній. Відповідно до відповіді Запорізької гімназії № 55 ЗМР від 05.06.2024, на запит адвоката, [PERSON] навчається у даному закладі з 30.08.2023 по теперішній час. За період навчання зарекомендував себе як дисциплінований, працелюбний учень. Виявляє зацікавленість до навчання. На уроках уважний, домашні завдання виконує систематично. Переведенням до закладу займалася бабуся - [PERSON] . Матір хлопця лише єдиний раз з`явилася до гімназії, щоб написати заяву щодо зарахування [PERSON] до 7 класу, батьківські збори не відвідувала, не цікавилася розвитком та навчанням сина. Батько хлопця жодного разу до закладу не з`явився, батьківські збори не відвідував, не цікавився ані станом здоров`я, ані розвитком сина. Протягом 2023-2024 піклуванням [PERSON] займалася бабуся - [PERSON] , яка постійно підтримувала зв`язок з адміністрацією закладу, класним керівником. [PERSON] був забезпечений необхідним шкільним приладдям, комп`ютерною технікою для дистанційного навчання. Бабуся турбувалася про стан здоров`я онука, його фізичний розвиток та позитивний психоемоційний стан. Як вбачається з повідомлення Відділу поліції № 3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області від 06.06.2024, з серпня 2022 по серпень 2023 малолітній [PERSON] перебував на профілактичному обліку в СЮП ВП ЗРУП ГУНП в Запорізькій області за категорією «Дитина-утікач» оскільки більше двох разів свідомо залишав місце мешкання протягом року через конфлікти батьків і через те, що батьки не контролювали його, тим самим самоусунулися від виконання своїх батьківських обов`язків. Протягом 2022-2023 року надходили подання зі школи № 52 про невідвідування [PERSON] онлайн-занять. За це батьки хлопця притягувалися до адміністративної відповідальності за ст. 184 КУпАП. Із відповіді на адвокатський запит КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2» ЗМР від 10.06.2024 вбачається, що дитина [PERSON] , 2010 р.н., знаходиться під наглядом педіатричної служби підприємства з народження по теперішній час. Хлопчик перебуває на диспансерному обліку у гастроентеролога, невролога, фтизіатра, ендокринолога, педіатра. На протязі 2022-2024 переніс ГРВІ, хронічний поверхневий еритематозний гастродуоденіт. В лютому 2024 отримав стаціонарне лікування в умовах КНП «Запорізька обласна клінічна лікарня» з діагнозом: полідефіцитна анемія (дефіцит залоза та фолієвої кислоти) середнього ступеня. Відповідно до висновку органу опіки та піклування - районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району № 22.04/01-34-830 від 07.11.2024, орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] і [PERSON] по відношенню до неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Статтею 150 Сімейного кодексу України встановлено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, в тому числі зобов`язання піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною освіти. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст.165 Сімейного Кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно з ч. 1 ст. 20 Конвенції ООН про права дитини, дитина, яка тимчасово або постійно позбавлена сімейного оточення, має право на особливий захист і допомогу, які надаються державою. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Судом встановлено, що батьки - [PERSON] та [PERSON] ухиляються від виховання сина, не піклуються про його життя і здоров`я, розумовий, духовний, фізичний розвиток, не відвідують його, не цікавляться його життям і здоров`ям, матеріально не утримують і не допомагають. Наведені вище обставини переконують суд в тому, що поведінка відповідачів відносно їх дитини є свідомим нехтуванням ним своїми батьківськими обов`язками. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позовної заяви та позбавлення [PERSON] , [PERSON] батьківських прав по відношенню до їхньої дитини. Також згідно зі ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності з ч.2 ст. 166 Сімейного Кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Згідно зі ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно із ч.1ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про стягнення з відповідачів аліментів на користь фізичної чи юридичної особи, під опіку або на виховання якій буде переданий неповнолітній [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку /доходу/, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 12 червня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття з кожного. Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачів підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі по 605/ шістсот п`ять/ гривень 60 копійок з кожного.

Outcome: approved