Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-06 00:00:00

У провадженні Приморського районного суду м.Одеси перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі\~з відповідачем\~з\~12.09.1997\~року,\~який\~був\~зареєстрований у\~Відділі актів громадянського стану\~виконкому Одеської\~міської ради,\~про що\~зроблено відповідний актовий запис №1137,\~та видано свідоцтво про одруження серії [NUMBER] . Від спільного шлюбу мають\~двох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . Під час сімейного життя з`ясувалося, що вони з відповідачем мають різні погляди на життя, несумісність характерів, втратили почуття любові та поваги один до одного, сім`я розпалася та існує формально. Сторони з квітня 2024 року проживають окремо, сумісного господарства не ведуть. Примирення між сторонами неможливе. У зв`язку з тим, що сім`я розпалася, [PERSON] була змушена звернутись до суду з відповідним позовом. Заочним рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 09.09.2024 року позов [PERSON] задоволено. 16.10.2024 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення, в якій просив поновити пропущений строк на подання заяви про перегляд заочного рішення суду від 09.09.2024 року та скасувати заочне рішення Приморського районного суду м.Одеси від 09.09.2024 року по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, Ухвалою суду від 12.12.2024 року заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення суду задоволено. Поновлено [PERSON] строк на звернення із заявою про перегляд заочного рішення Приморського районного суду м.Одеси від 09.09.2024 року. Заочне рішення Приморського районного суду м.Одеси від 09.09.2024 року по зазначеній справі скасовано і призначено справу до судового розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін із призначенням судового засідання на 16.01.2025\~року У судове засідання призначене на 16.01.2025 року [PERSON] не з`явилася, представник позивачки адвокат Ярмолович О.Є. через систему Електронний суд надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, наполягав на його задоволенні, просив не надавати строків на примирення, на заочний розгляд справи згоден, справу просив розглядати за відсутністю сторони позивачки. [PERSON] у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи у його відсутність суду не було надано. \~ \~ \~ \~ \~Ухвалою суду\~від 16.01.2025\~року відкладено\~судове засідання\~у справі\~за позовом\~ [PERSON] до\~ [PERSON] про\~розірвання шлюбу\~на 04.03.2025\~року. Визнано явку\~позивачки [PERSON] \~в наступне\~судове засідання\~на 04.03.2025\~року о\~09\~год.\~55\~хв.\~ обов`язковою.\~Визнано явку\~відповідача\~ [PERSON] \~в наступне\~судове засідання\~на 04.03.2025\~року о\~09\~год.\~55\~хв.\~ обов`язковою. У судовому\~засіданні 04.03.2025\~року була\~присутня [PERSON] ,\~позов підтримала,\~наполягала на\~його задоволенні,\~зазначивши,\~що шлюбні\~стосунки з\~відповідачем \~припинені з\~23\~квітня 2024\~року,\~та не\~відновлювали їх\~з моменту\~подання позову\~до суду.\~Вона з\~дітьми проживає\~окремо,\~на даний\~час майнового\~спору не\~має.\~Вказала,\~що відповідач\~іноді спілкується\~з дітьми,\~матеріально не\~дуже допомагає. Просила розірвати шлюб між нею та [PERSON] . [PERSON] у судове засідання не з`явився, 28.02.2025 року на адресу суду поштою надав заяву, в якій зазначив, що він не бажає та заперечує щодо розірвання шлюбу із позивачкою, оскільки додає значних зусиль для відновлення стосунків та збереження сім`ї. Суд переходить до стадії ухвалення рішення суду по справі, рішення буде проголошено 07.03.2025 року о 10.35 год. Відповідно до ст.268 ЦПК України, датою складання повного тексту рішення є 07.03.2025 року. Відповідно до ст.275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 12.09.1997 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі актів громадянського стану виконкому Одеської міської ради, про що зроблено відповідний актовий запис №1137 та видано свідоцтво про одруження серії [NUMBER] (а.с.5). Від спільного\~шлюбу у\~сторін є\~двоє неповнолітніх дітей: донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 02.10.2008 року Другим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м.Одеси, про що зроблено відповідний актовий запис №919 (а.с.6), та син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 01.03.2011 року Другим Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис № 238 (а.с.7). Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст.110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно з ч.3 ст.115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Сторони з 23.04.2024 року проживають окремо, не підтримують шлюбних відносин, сумісного господарства не ведуть. Подружнє життя сторін не склалося, про що зазначено у позовній заяві, крім того факт окремого проживання позивачка підтвердила у судовому засіданні 04.03.2025 року та наполягала на розірванні шлюбу. Відповідач заперечує проти розірвання шлюбу. На час розгляду справи майнові вимоги будь кого з сторін суду не пред`явлені. Таким чином, суд вважає, що примирення між позивачем та відповідачем неможливе, спорів про поділ майна та місце проживання доньки між сторонами на час розгляду справи не існує. Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Враховуючи те, що однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу, суд вважає, що у зв`язку з відсутністю вільної згоди позивача на продовження шлюбу, примирення, подальше збереження шлюбу суперечить його інтересам, а також принципу добровільності шлюбу. З урахуванням викладеного, суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім`ї неможливо, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б її інтересам, як це передбачено ст.112 Сімейного Кодексу України, тому шлюб між сторонами носить формальний характер і підлягає розірванню. Питання щодо визначення місця проживання дітей судом не вирішується, оскільки не є предметом спору та відповідна вимога як позовна позивачкою не заявлялась. Відповідного зустрічного позову з цього приводу до суду також не надходило. Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів справи суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved