Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-05 00:00:00

02.09.2024 року АТ Акцент-Банк звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що 10.12.2017 року [PERSON] приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку. На підставі вказаної Анкети-Заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в А-Банку відповідачем ініційовано встановлення кредитного ліміту на її банківський рахунок та отримання платіжної картки, як засобу доступу до зазначеного рахунку. Відповідачу надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на рахунок, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46,8% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та видано платіжну картку. Відповідно до положень п.п.2.1.1.2.2 - п.2.1.1.2.4 Умов та Правил, клієнт надав згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і банк має право в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Анкета-Заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у А-Банку, разом з Умовами та правилами і тарифами, які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком кредитний договір, що підтверджено підписом у заяві. Банк на боргові зобов`язання за кредитом і овердрафтом нараховує відсотки в розмірі, встановленому Тарифами банку, що підтверджується п.2.1.1.12.6 Умовами та правилами надання банківських послуг. АТ А-Банк свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит (встановив кредитний ліміт) у розмірі, відповідно до умов договору. Відповідно до п.2.1.1.5.5. Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно п.2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг, у разі невиконання зобов`язань за договором, на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що мають відображення у розрахунку заборгованості за договором. У зв`язку із порушенням зобов`язань за кредитним договором відповідач, станом на 14.08.2024 року має заборгованість у сумі 16943 грн. 53 коп., яка складається з наступного: - заборгованості за кредитом 9900 грн. 31 коп.; - заборгованості по відсоткам 7043 грн. 22 коп.; - штраф 00 грн. 00 коп. При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Враховуючи те, що відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов`язань і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням прав АТ «Акцент-Банк», останній просить стягнути з відповідача [PERSON] загальну суму заборгованості, станом на 14.08.2024 року, у сумі 16943 грн. 53 коп., за кредитним договором від 10.12.2017 року, а також судові витрати у сумі 3028 грн. 00 коп. Представником позивача Шкапенко О.В. при зверненні до суду із даним позовом зазначено, що позовні вимоги останній підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити, розгляд справи проводити за відсутності представника, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання за зареєстрованим місцем проживання, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин та без подання відзиву. Згідно умов та порядку, визначених ст.ст. 280, 281 ЦПК України, зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення. Суд, дослідивши докази, викладені в письмових матеріалах справи, давши їм належну оцінку, встановив наступне. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки та відшкодування збитків. З матеріалів справи вбачається, що 10.12.2017 року [PERSON] підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та Привал надання банківських послуг у А-Банку, на підставі якої [PERSON] ініційовано встановлення кредитного ліміту на його банківський рахунок та отримання платіжної картки. Зазначена анкета-заява складає між [PERSON] та банком договір без номеру, без визначення кредитного ліміту (а.с.11). [PERSON] підписано електронним підписом паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», де вказано про суму кредитного ліміту до 50000 грн. карта «Універсальна» з пільговою процентною ставкою 0,000001 відсотків на місяць, з базовою процентною ставкою 3,9% в місяць (46,8% річних), строком на 240 місяців, на споживчі цілі, та картка «Універсальна Gold» до 100000 грн., строком на 240 місяців, на споживчі цілі, з пільговою процентною ставкою 0,000001 відсотків на місяць, базовою процентною ставкою 3,7 % в місяць (44,4% річних), строком на 240 місяців, на споживчі цілі. Визначено, що при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту нараховується процентна ставка. Вказано, що інформація зберігає чинність та є актуальною до 31.12.2017 року (а.с.12). Витяг з Умов та правил надання банківських послуг (а.с.30-37), позичальником не підписано. Відповідачу [PERSON] кредитором АТ «Акцент-Банк» було відкрито рахунок № [NUMBER] , видано картки: № [NUMBER] , строком дії до серпня 2021 року; № [NUMBER] , строком дії до грудня 2024 року; № [NUMBER] , строком дії до березня 2027 року; № [NUMBER] , строком дії до жовтня 2027 року; № [NUMBER] , строком дії до жовтня 2027 року (а.с.27). За кредитним договором від 10.12.2017 року, кредитором АТ «Акцент-Банк» [PERSON] встановлено кредитний ліміт у сумі 1600 грн. 00 коп. 1012.2017 року, який неодноразово збільшувався, максимально 26.01.2019 року до 21000 грн, та зменшено в останнє 25 серпня 2023 року до 9900 грн. 00 коп. (а.с.28). Випискою по карті [PERSON] встановлено активне користування ним грошовими коштами на рахунку [NUMBER] , в період з 10.12.2017 року до 14.08.2024 року (а.с.13-26). [PERSON] зобов`язання за вищевказаним договором належним чином не виконав, згідно Розрахунку заборгованості, наданому позивачем, станом на 14.08.2024 року має заборгованість у сумі 16943 грн. 53 коп., яка складається з наступного: - заборгованості за кредитом 9900 грн. 31 коп.; - заборгованості по відсоткам 7043 грн. 22 коп.; - штраф 00 грн. 00 коп. Згідно ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання договірних зобов`язань або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другої статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Крім того, у вищевказаній анкеті-заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді відсотків за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (суми, яку фактично отримано в борг позичальником), стягнути заборгованість за відсотками. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, крім самого розрахунку заборгованості, посилався на «Умови та правила надання банківських послуг». При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови та правила надання банківських послуг розумів відповідач [PERSON] та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови щодо сплати відсотків. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за прострочене зобов`язання, наданий банком Витяг з Умов, а також Витяг з тарифів користування кредитною карткою «Універсальна», «Універсальна Gold» не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин. Надані позивачем Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ Акцент-Банк», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана відповідачем і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Суд вважає,\~що Витяг з Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті АТ «Акцент-Банк», який містяться в матеріалах даної справи не містять підпису відповідача, тому його не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 10.12.2017 року шляхом підписання заяви-анкети. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді відповідальність у вигляді відсотків за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. В свою чергу паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», зберігав свою чинність та актуальність до 31.12.2017 року. У зв`язку з вищевикладеним, суд вважає, що підстави для стягнення з відповідача [PERSON] нарахованої заборгованості по відсоткам, відсутні. В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у статті 8 Конституції України. Відповідно до частини 4 ст.42 Конституції України держава захищає права споживачів. Згідно з ч.1 ст.1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п.3 ч.1 ст.3 ЦК України. У ч.1, 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України від 12.05.1991 року №1023-ХІІ «Про захист прав споживачів»). У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09.04.1985 року №39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями. Конституційний Суд України у рішенні щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22.11.1996 року №543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11.07.2013 року у справі №1-12/2013 року зазначив, що з огляду на приписи ч.4 ст.42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. Тому, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «Акцент-Банк»» не повернуті, а також вимоги ч.2 ст.530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) використання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, то суд вважає, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд, шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, що також узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові №342/180/17-ц від 03.07.2019 року. Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову, оскільки наявні правові підстави для стягнення в примусовому порядку з позичальника-боржника [PERSON] заборгованості у сумі 9900 грн. 31 коп., із відмовою в задоволенні іншої частини вимог, у зв`язку із недоведеністю. Питання судових витрат вирішити відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного, та ст.256, 257, 261, 267, 526, 527, 530, 611, 612,623,1054ЦК України, та

Outcome: partial