Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-09 00:00:00

[PERSON] , через свого представника адвоката Кметика Я.С., звернувся в суд із позовом до Байковецької сільської ради, з участю третьої особи Тернопільської районної державної нотаріальної контори, в якому просить визнати за ним право власності на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом, після смерті матері, померлої [INFO] . В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що [INFO] померла його мати [PERSON] , якою за життя був складений заповіт на його ім`я. Спадщину після смерті матері він прийняв у встановленому законом порядку. Проте, на даний час, він не може оформити свої спадкові права після смерті [PERSON] , у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів та державної реєстрації права власності на житловий будинок. 25.08.2022 нотаріусом було відмолено йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спірне нерухоме майно. Посилаючись на наведене, позивач просив задовольнити позов. Ухвалою судді від 01.11.2024 відкрито провадження у цивільній справі №607/22500/24. Постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Протокольною ухвалою судді без видалення суду до нарадчої кімнати у судовому засіданні, яке відбулося 24.12.2024 постановлено закрити підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті, що відображено в протоколі судового засідання. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд їх задоволити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, попередньо подавши суду заяву про розгляд справи у відсутності представника, щодо задоволення позовних вимог покладається на думку суду. Представник третьої особи - Тернопільської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, подавши попередньо заяву про розгляд справи у відсутності представника Тернопільської районної державної нотаріальної контори. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , про що свідчить свідоцтво смерть серії [NUMBER] видане 10.09.2007 Чернелево-Руською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області. Після її смерті відкрилася спадщина, зокрема, на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] . За життя [PERSON] склала заповіт, який посвідчений секретарем Чернелево-Руської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області Кузьмяк Петром Івановичем 09.08.2007 за реєстровим № 28, відповідно до якого, все майно, з чого б воно не складалося і де б не знаходилося і все те, на що вона за законом матиме право, заповіла [PERSON] . Таким чином, спадкоємцем майна за заповітом [PERSON] є позивач [PERSON] . Як вбачається з копії спадкової справи №333/2013 року, заведеної державним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори, після смерті [PERSON] , наданої на запит суду, спадкова справа заведена за заявою сина померлої [PERSON] про видачу свідоцтв про право на спадщину за заповітом №856 від 09 липня 2013 року. Інші спадкоємці не зверталися. [PERSON] звернувся до державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, на 1/2 частку житлового будинку [ADDRESS] , після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] . Постановою державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори Осадчук В.Ю. №1299/02-31 від 25.08.2022, [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку житлового будинку [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів про належність майна спадкодавцеві. Згідно довідки (виписки із по господарської книги) виданої Байковецькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області 05.03.2025 за №43, станом на 15.04.1991 в по господарській книзі №6 за 1986-1991 р.р., особовий рахунок № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] відкрито номер по господарського обліку на гр. [PERSON] (голова двору). Двір колгоспника, членами якого були: голова двору [PERSON] , 1922 р.н.; син [PERSON] , 1960 р.н. Відповідно до довідки №51 виданої 18.02.2014 Чернелево-Руською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, на день смерті [PERSON] ( [INFO] ) в житловому будинку по [ADDRESS] були зареєстровані та проживали: [PERSON] син, 1960 р.н., [PERSON] невістка, 1968 р.н., [PERSON] внук, 1999 р.н. 24.02.2014 Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації на замовлення [PERSON] було виготовлено технічний паспорт на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Як вбачається з інформаційної довідки про технічний стан нерухомого майна №133 від 06.03.2014 виданої Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, за матеріалами бюро станом на 24.02.2014 по обліку бюро будинковолодіння [ADDRESS] рахується за: 1/2 частина за [PERSON] ; 1/2 частина за [PERSON] . За [PERSON] державна реєстрація прав власності житлового будинку [ADDRESS] в бюро не проведена. Відповідно до прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року (пункти 4, 5), Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Статус майна колгоспного двору був врегульований статтями 120-126 ЦК України в редакції 1963 року, які були виключені з кодексу у 1993 році (Закон від 16 грудня 1993 року № 3718-ХІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", який набрав чинності з 18 січня 1994 року). Відтак, у вказаній частині підлягають застосуванню норми ЦК УРСР в редакції 1963 року. Частиною 1 статті 112 ЦК УРСР передбачено, що колгоспний двір - це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу). Згідно зі ст.120 ЦК УРСР 1963 року, майно колгоспного двору належить всім членам двору на праві спільної сумісної власності. За змістом ст. 123 ЦК УРСР 1963 року розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Частку працездатного члена двору в майні двору може бути зменшено або у її виділенні зовсім відмовлено у зв`язку з недовгочасним його перебуванням у складі двору або незначною участю своєю працею чи коштами в господарстві двору. Пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» судам роз`яснено, що положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду України від 14.01.2014 року у справі №6-14 5цс 13 та від 18 листопада 2015 року № 6-350цс15. Таким чином, право на частку у колгоспному дворі мають всі члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили право на таку частку. Оскільки вищевказаний житловий будинок збудовано в 1957 році, що стверджується копією інформаційної довідки про технічний стан нерухомого майна, виготовленої Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, тобто в період до 15.04.1991 року, до введення в дію Закону України «Про власність», всі члени колгоспного двору набули права спільної сумісної власності на вказаний будинок. Це право збереглося за ними і після припинення колгоспного двору після введення в дію вищезазначеного Закону. Таким чином, [PERSON] та [PERSON] належали по 1/2 частині житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . Відповідно до ст.ст. 1216-1219 Цивільного Кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частиною 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Враховуючи те, що [PERSON] , яка померла [INFO] , за життя склала заповіт, яким заповіла усе належне їй майно, зокрема 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] [PERSON] , останній у встановленому законом порядку спадщину прийняв, а тому він успадкував належну померлій 1/2 частку житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи вищенаведені\~вимоги закону\~та встановлені\~обставини справи,\~а також\~те,\~що через\~відсутність державної\~реєстрації права\~власності та\~правовстановлюючих документів\~на житловий\~будинок,\~позивач не\~може реалізувати\~своїх спадкових\~прав,\~а тому\~його право\~підлягає судовому\~захисту,\~а позов\~до задоволення,\~шляхом визнання\~за [PERSON] \~права власності\~на 1/2\~частину житлового\~будинку з\~надвірними будівлями\~і спорудами\~ [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] .

Outcome: approved