Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-09 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якої діє представник [PERSON] , звернулася до суду з заявою про визнання фізичної особи безвісно відсутньою. В обґрунтування заяви зазначено, що приблизно в восени чи в кінці 2000 року, точної дати заявник не пам`ятає, її батько [PERSON] виїхав з с. Богодарове Барвінківського району Харківської області на заробітки, однак куди саме теж не пам`ятає, і з того часу перестав виходити на зв`язок з дружиною, дітьми, батьками, сестрою та односельчанами. Про своє місцезнаходження та працевлаштування [PERSON] нікого не повідомляв, доказів знаходження на заробітках дружині та дітям не надавав. [PERSON] неодноразово зверталася до міліції із усними заявами про розшук чоловіка, однак в їх реєстрації їй відмовляли, пояснюючи це тим, що його не треба розшукувати, бо він просто покинув свою сім`ю. Так як [PERSON] за місцем свого постійного проживання та реєстрації не з`являвся більше десяти років [PERSON] звернулася 21 серпня 2019 року із заявою до Барвінківського відділення поліції Балаклійського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області про оголошення її батька в розшук для подальшого оголошення його безвісти відсутнім або померлим. Заявник зазначає, що протягом останніх двадцяти чотирьох років відсутні відомості про місце перебування її батька [PERSON] , тому виникає необхідність у зверненні із заявою про визнання його безвісно відсутнім з 01 січня 2001 року. Інформація, яка б підтверджувала протилежне, відсутня. Визнання [PERSON] безвісно відсутнім має своїм наслідком встановлення опіки над його майном, яке складається з: частки у праві власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , земельної ділянки, площею 6,7163 га для ведення сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Богодарівської сільської ради, та права на земельну частку (пай) площею 8,20 умовних кадастрових гектарах. Наразі цим майном ніхто не управляє. Однак у випадку визнання [PERSON] безвісно відсутнім [PERSON] та [PERSON] , які є доньками [PERSON] та його спадкоємицями першої черги за законом, матимуть право звернутися до нотаріуса із заявою про встановлення опіки над майном [PERSON] , і в подальшому користуватися ним, здавати земельні ділянки в оренду, а отриману орендну плату використовувати для догляду за житловим будинком. Посилаючись на викладена, [PERSON] просить заяву задовольнити. Ухвалою Барвінківського районного суду Харківської області від 24 січня 2025 року відкрито провадження у справі. Заявник та її представник в судове засідання не з`явились. Представник заявника надала заяву про слухання справи без її участі, заяву підтримує повністю. Заінтересована особа у судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про слухання справи без її участі, заяву підтримує повністю. Враховуючи що розгляд справи відбувся за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного висновку. Згідно з частинами першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з пунктом 3 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою. Як встановлено частиною першою статті 306 ЦПК України, у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Згідно зі статтею 43 ЦК України фізична особа може бути судом визнана безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. У разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року. Визнання особи безвісно відсутньою - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер. Підставами для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються: а) відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання; б) відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості; в) сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної або з дня, визначеного відповідно до частини другої статті 43 ЦК України; г) наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою. З аналізу вказаних норм можна дійти висновку, що фізична особа може бути визнана безвісно відсутньою за сукупності таких умов: якщо вона відсутня у місці свого постійного проживання протягом року; якщо протягом одного року в місці, де особа постійно або переважно проживає, немає відомостей про її місцеперебування; вжитими заходами щодо розшуку відсутньої особи встановити місце її перебування неможливо; визнання причин, через які заявник просить визнати фізичну особу безвісно відсутньою, юридично поважними. Положеннями статті 4 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти» визначено, що особа набуває статусу такої, що зникла безвісти, з моменту подання заявником заяви про факт зникнення особи безвісти та її розшук або за рішенням суду. Особа вважається зниклою безвісти до моменту припинення її розшуку у порядку, передбаченому цим Законом. Надання особі статусу зниклої безвісти відповідно до цього Закону не позбавляє її родичів або інших осіб права звернення до суду із заявою про визнання такої особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою у порядку, передбаченому законодавством. Якщо особа, зникла безвісти, оголошена померлою, але її місцеперебування, місце поховання чи місцезнаходження її останків не встановлено, проведення розшуку такої особи в розумінні цього Закону не припиняється до встановлення її місцеперебування, місця поховання чи місцезнаходження її останків. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 травня 2018 року у справі № 225/1297/17 зроблено висновок, що «безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер. Зазначена норма передбачає перш за все з`ясування місця постійного проживання особи на час її зникнення, заходів, які приймав заявник для встановлення місця знаходження особи, щодо якої ставиться питання про визнання безвісно відсутньою, та чи були вичерпані усі можливості для її знаходження. Визнання судом у встановленому законом порядку фізичної особи безвісно відсутньою (стаття 43 ЦК України) жодним чином не свідчить про смерть такої особи, так і не виключає самої можливості смерті. Зазначене зумовлює одночасну наявність двох припущень щодо двох взаємовиключних життєвих станів безвісно відсутньої фізичної особи (особа жива, особа померла). Відповідно до пункту 7 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», одним із повноважень поліції є розшук безвісно зниклих осіб. Початок розшуку безвісно зниклих осіб є підставою для відкриття кримінального провадження. Згідно з положеннями статті 6 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність» інформація про безвісно зниклу особу є підставою для здійснення оперативно-розшукової діяльності. Судом встановлено, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.22). [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народилася донька [PERSON] , яка 04 липня 1998 року змінила своє прізвище на [PERSON] , а [INFO] на [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу серія [NUMBER] , яке видано 04 липня 1998 року Барвінківським районним відділом реєстрації актів громадянського стану, Свідоцтвом про розірвання шлюбу серія [NUMBER] , яке видано 07 квітня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Барвінківського районного управління юстиції Харківської області, та Свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] , яке видано 10 жовтня 2020 року Барвінківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків). [INFO] в [PERSON] та [PERSON] народилася друга донька [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , яке видано 27 березня 1991 року Відділом РАЦС Олександрівського райвиконкому Донецької області. 14 червня 2008 року [PERSON] змінила своє прізвище на [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] , яке видано 14 червня 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Слов`янську Слов`янського міськрайонного управління юстиції Донецької області. Згідно акту про не проживання особи за місцем реєстрації Богодарівського старостинського округу від 31.102024 року, [PERSON] , [INFO] за місцем своєї реєстрації : [ADDRESS] фактично не проживає з 2001 року по теперішній час у зв`язку з зміною місця проживання (виїхав на заробітки)(а.с.25). Згідно повідомлення Барвінківського виконавчого комітету міської ради Ізюмського району Харківської області, що виконавчий комітет не володіє відомостями про фактичне місцезнаходження [PERSON] , [INFO] .(а.с.23). З повідомлення Міністерства соціальної політики України вбачається , що згідно відомостей внесених до Єдиної інформації бази даних про внутрішньо переміщених осіб станом на 12.09.2024, інформація про [PERSON] відсутня. Відповідно до відомостей, внесених до програмного забезпечення Єдиної інформаційної системи соціальної сфери станом на 12.09.2024 , інформація щодо [PERSON] відсутня (а.с.28). З повідомлення Головного центру обробки спеціальної інформації державної прикордонної служби України, вбачається, що відомостей перетину державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованої території України громадянином України [PERSON] , [INFO] , в період з 08.11.2017 по 04.02.2025, станом на теперішній час в базі даних не виявлено (а.с.68). Отже, під час розгляду справи з`ясовано, що відомості про місце перебування [PERSON] , [INFO] , відсутні. За таких обставин суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви та визнання [PERSON] безвісно відсутнім. На підставі викладеного,

Outcome: approved