Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-11 00:00:00

позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання малолітнього сина та аліментів на своє утримання до досягнення дитиною трирічного віку, вказавши, що вона з відповідачем [PERSON] з 08.08.2019 перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з позивачем. Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини та на її утримання не надає. Вона відповідно до норм Сімейного Кодексу має право на отримання матеріальної допомоги на своє утримання від чоловіка батька дитини, до досягнення дитиною трьох років, тому просить стягнути з відповідача аліменти на\~утримання сина\~у розмірі\~1/4\~частки його\~заробітку (доходу)\~до досягнення\~дитиною повноліттята аліменти на її користь та на її утримання у розмірі 1/6 частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною трьох років. Ухвалою суду\~від 21.10.2024\~прийнято до\~розгляду позовну\~заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 03.11.2024 представником відповідача адвокатом Царьовою О.С. скеровано до суду через систему «Електронний суд» відзив на позов, який отримано судом 04.11.2024, з якого вбачається, що відповідач визнає позовні вимоги частково, не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку аліментів на утримання дружини в розмірі 1/10 частки від усіх видів його заробітку до досягнення дитиною трьох років. 08.11.2024 позивачем скеровано до суду через систему «Електронний суд» відповідь на відзив, яка отримана судом 11.11.2024, з якої вбачається, що позивач заперечує проти доводів відповідача та його представника, викладених у відзиві на позов, наполягає на задоволенні позовних вимог у повному обсязі та просить їх задовольнити. 13.11.2024 представником відповідача адвокатом Царьовою О.С. скеровано до суду через систему «Електронний суд» заперечення (на відповідь на відзив), яке отримано судом 14.11.2024, з якого вбачається, що відповідач не заперечує проти часткового задоволення позовних вимог. 04.02.2025 представником відповідача адвокатом Царьовою О.С. скеровано до суду через систему «Електронний суд» додаткові пояснення у справі, які отримані судом 05.02.2025. 06.03.2025 позивачем скеровано до суду через систему «Електронний суд» додаткові пояснення у справі. У судове засідання сторони не з`явилися. Позивач [PERSON] звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягала та просила їх задовольнити. Представник відповідача адвокат Царьова О.С. звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності та відсутності відповідача [PERSON] , позовні вимоги визнала частково, а саме щодо стягнення аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та щодо стягнення аліментів на утримання колишньої дружини в розмірі 1/10 частки з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення трьох років їх спільній дитині. При ухваленні рішення просить врахувати подані відзив та заперечення, та документи, які додані в підтвердження часткового визнання позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 08.08.2019 перебували у зареєстрованому шлюбі, який був зареєстрований у Житомирському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №1433 (а.с. 16 - копія свідоцтва про шлюб). Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 15 копія свідоцтва про народження). Рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16.10.2024, яке не оскаржене та набрало законної сили 19.11.2024, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с. 156, 157 копія рішення, https://reyestr.court.gov.ua/Review/122333813). Відповідно до наданих позивачем витягів з реєстру територіальної громади (а.с. 9, 10), дитина зареєстрована з матір`ю [PERSON] . Відповідач добровільно матеріальної допомоги позивачу на утримання дитини та на її утримання не надає. Між тим позивач зазнає матеріальних труднощів, на теперішній час вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, у зв`язку із чим її доходів не вистачає для забезпечення нормального життєвого рівня, що підтверджується довідкою від 11.10.2024 за №1/ВК, з якої вбачається, що [PERSON] на підставі наказу від 17.03.2023 №343/ВК у період з 20.03.2023 по 26.01.2026 знаходиться у відпустці по догляду за дитиною віком до трьох років, а також Відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків за період з 1 кварталу 2023 року по 4 квартал 2024 року, з яких вбачається, що дохід позивача становить 860 грн. на місяць (а.с. 80, 81). Стороною відповідача, на жаль, доказів про наявний у [PERSON] дохід суду не надано. Щодо вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою ВР України №789ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частини другої статті 51\~Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою(ч. 3 ст. 51 Конституції України). Відповідно до ст.\~180\~СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст.\~11\~ЗУ "Про\~охорону дитинства" батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Згідно ч. 3 ст.\~181\~Сімейного кодексу\~України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Приписами ст.\~182\~Сімейного кодексу\~України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 183\~СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. З огляду на викладене вище, беручи до уваги визнання позовних вимог у цій частині відповідачем, суд вважає за необхідне позов у цій частині задовольнити повністю, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Щодо вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини. Статтею 48\~Конституції України гарантовано право кожного на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Відповідно до ч. 1 ст.\~80\~СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 2 ст.\~84\~СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч. 4 ст.\~84\~СК України право на утримання має вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, необхідною умовою утримання дружини, з якою проживає дитина, є можливість чоловіка надавати матеріальну допомогу. Сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Призначаючи аліменти на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач є молодою працездатною особою (28 років), тому спроможній платити аліменти на утримання дружини, яка проживає зі спільною дитиною, і враховуючи відсутність в неї самостійного доходу, чоловік має їй компенсувати втрату можливості повноцінно себе реалізувати у громадському житті. При дослідженні наданих сторонами у справі доказів, суд дійшов висновку про наявність підстав для повного задоволення позовних вимог і в цій частині та стягнення з відповідача на користь та утримання позивача аліментів у розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, до досягнення дитиною трьох років. Оскільки стороною відповідача не надано переконливих, беззаперечних доказів неможливості [PERSON] нести тягар утримання дружини у виді аліментних зобов`язань у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) його щомісяця, до досягнення дитиною трирічного віку. Суд не приймає до уваги надані стороною відповідача докази щодо перебування на його утриманні батьків та погоджується із запереченням позивача, викладеним у відповіді на позов та додаткових поясненнях, з огляду на те, що [PERSON] та його представником не було надано жодного доказу про розмір доходів (прибутку), які були отримані безпосередньо відповідачем, його батьками, хоча б протягом 2024 року; не надано доказів, які б могли беззаперечно свідчити, що батьки відповідача потребують матеріальної допомоги та стороннього догляду. Суд відноситься критично до наданих відповідачем розписок (а.с. 97, 98). З цього ж приводу суд повністю відхиляє доводи сторони відповідача, що рідний брат відповідача не може надавати матеріальну допомогу батькам, оскільки стороною відповідача не доведено, що вони взагалі її потребують. Нормами ч. 1 ст.\~191\~Сімейного кодексу\~України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно статті 79\~СК України аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Датою подачі позову є 16.10.2024 (дата подання позову до системи «Електронний суд»). Суд знаходить, що згідно вимог ст.\~141\~ЦПК України та Закону України\~«Про судовий\~збір» з відповідача слід стягнути судовий збір, оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, яка звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів на утримання\~дитини та\~дружинина підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому у відповідності до ст.\~141\~ЦПК України судовий збір у дохід держави в розмірі 2\~422,40 грн. підлягає стягненню з відповідача. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: approved