Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-12 00:00:00

Звертаючись до суду, в обґрунтування заявлених позовних вимог позивач [PERSON] зазначив, що він та відповідачка [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини з відповідачкою не склалися, вона зібрала всі свої речі та переїхала до іншого чоловіка будувати іншу сім`ю, залишивши їх спільного сина під його опіку та відповідальність. Відповідачка вже понад три роки не з`являється в квартирі. За весь час своєї відсутності відповідачка жодного разу не навідалась до сина, не дзвонить до нього, аліменти сплачує не систематично і в розмірі значно меншому ніж було присуджено їй Баглійським районним судом міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області по цивільній справі №207/2457/20. Згідно договору купівлі-продажу квартири від 20.02.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Кудрявцевим В.О., зареєстрованим в реєстрі за № 247 йому на праві власності належить квартира [ADDRESS] , що також підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно. В цій квартирі він проживає разом із дитиною, у сина є своя кімната, окреме спальне місце, стіл для навчання, шафа, має речі відповідно до сезону, забезпечений засобами гігієни, що підтверджено актом оцінки потреб сім`ї №194 складеного 28.04.2023 відділом соціальної роботи із сім`ями, дітьми та молоддю, які належать до вразливих груп населення КЗ «ЦНСП» КМР. Дитиною займається виключно тільки він, забезпечує його всім необхідним, дбає про його здоров`я, дитина є особою з інвалідністю, має діагноз дитячий церебральний параліч, змішана форма спастико-атактичний варіант, вальгусна деформація нижніх кінцівок, плоско- вальгусна деформація стоп, вторинний органічний когнітивний розлад. ДЖВП G80.8, через що знаходиться на педагогічному патронажі і навчається на дому. Мати залишила сина три роки тому, припинила спілкування. [PERSON] болісно переживає розрив з матір`ю і це негативно впливає на його емоційний стан. Він намагається зробити все можливе, щоб усунути порожнечу від відсутності матері в житті сина. Тому він вимушений звернутись до суду за захистом прав свого сина та позбавити відповідачку батьківських прав. На підставі викладеного позивач просить суд: позбавити [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, обґрунтувавши їх доказами, викладеними в позовній заяві. Додатково суду пояснив, що він та відповідачка проживали разом однією сім`єю, від сумісного проживання мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Потім 24.05.2020 року [PERSON] пішла від нього. З того часу вони не поновлювали шлюбних відносин, з тих пір відповідачка також не спілкувалась з сином [PERSON] та не надавала коштів на його утримання у зв`язку з чим він звернувся до Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів з відповідачки і 25.09.2020 суд видав наказ, відповідно до якого стягнув з [PERSON] , [INFO] , на його користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) боржника. Разом з цим аліменти відповідачка не сплачує та з сином після того, як вони припинили спільне проживання, взагалі не спілкувалась. Відповідачка виїхала за кордон, проживала в Польщі, дитині навіть не телефонувала. Такий стан тривав понад чотири роки. Позивач вважав, що відповідачка свідомо ухилилась від виховання сина, вона виїхала в іншу країну та покинула свою дитину, яка до того ж є інвалідом дитинства, вона чотири роки не бачила свого сина, не піклувалась про стан його здоров`я. Відсутність матері завдавала дитині психологічної травми. В останнє судове засідання позивач не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Також вказав, що на теперішній час [PERSON] продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, з сином не спілкується, аліменти на утримання не сплачує, на підтвердження чого надав довідку-розрахунок Південного відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське, відповідно до якої станом на 13.03.2025 р. сукупний розмір заборгованості по аліментам у [PERSON] по ВП №76036472 становить 74060, 90 грн. З травня 2023 року по березень 2025 року аліменти взагалі не сплачувались. У судовому засіданні відповідачка [PERSON] позовні вимоги не визнала. Суду пояснила, що 24.05.2020 вона поїхала в Польщу на заробітки. Чоловік [PERSON] її відмовляв, не хотів, щоб вона їхала, але вона все одно поїхала, так як вже знайшла там роботу. Спочатку вона спілкувалась і з чоловіком і з сином. Син з нею спілкувався з телефону її чоловіка або сусідки [PERSON] . Але в кінці серпня їх спілкування припинилось тому, що вона не вислала грошей. Чоловік заблокував її номер. Потім батьки чоловіка купили сину мобільний телефон і її сестра повідомила їй номер мобільного телефону сина, але коли вона телефонувала на цей номер, слухавку ніхто не брав. З Польщі вона повернулась 31 серпня 2024 року, тому що їй подзвонила сусідка Мешко [PERSON] та сказала, що бачила її сина побитого. На початку війни вона зателефонувала [PERSON] та просила приїхати та поспілкуватися з сином, але він відповів, що дитина не хоче з нею спілкуватися. Вона розуміє, що вчинила неправильно, покинувши хвору дитину на чотири роки, але наразі хоче виправити цю ситуацію та відновити спілкування з дитиною. В останнє судове засідання відповідачка не з`явилася, хоча була належним чином повідомлена про дату та час розгляду справи як вона, так і її представник [PERSON] , що підтверджується відповідною розпискою, яка знаходиться в матеріалах справи. Окрім цього, як відповідачка так і її представник були присутніми на минулому судовому засіданні 25.02.2025 року, на якому узгоджувалась дата наступного слухання справи на 13.03.2025 року на 13-00, а отже вони були належним чином повідомлені про це. Відповідно до частин другої, третьої статті 171 СК України дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. Так, судом була вислухана думка неповнолітнього [PERSON] , який в судовому засіданні пояснив, що він підтримує позов батька, так як з матір`ю він взагалі не спілкується вже на протязі чотирьох років. Йому відомо, що чотири роки тому мати поїхала в Польщу і з тих пір він її не бачив. Батько постійно приймає участь у його житті. Він вважає, що мати покинула його, не дбала про нього, не піклувалась про його здоров`я. Після від`їзду матері за кордон, він фактично втратив спілкування з матір`ю. Вона йому не дзвонила, фінансово не допомагала, одяг не купляла. Разом з цим батько піклувався про нього, тому він хоче, щоб матір позбавили батьківських прав, так як вона не бере ніякої участі в його житті, нічим не допомагає та фактично не виховує його. Представник третьої особи - органу опіки та піклування виконавчого комітету Кам`янської міської ради Кільчинська Ю.М. в судовому засіданні пояснила, що органом опіки та піклування було надано висновок, що позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] є доцільним, тому вона підтримує цю позицію. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він є сусідом позивача та мешкає за адресою [ADDRESS] . Окрім цього він є хрещеним батьком [PERSON] . Він підтверджує той факт, що відповідачка чотири роки назад покинула позивача та свого сина і поїхала за кордон, з тих пір дитина взагалі не спілкується з матір`ю. всі турботи по догляду за хворим сином взяв на себе позивач [PERSON] . Він виховує сина, доглядає за ним, у них в квартирі завжди чисто, приготовлена їжа. Відповідачка весь цей час не цікавилась долею сина. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він мешкає за адресою [ADDRESS] , тобто у сусідньому будинку з позивачем, вони товаришують з дитинства, тому йому відомо, що позивач виховує дитину сам. Він часто буває в гостях у позивача, матір дитини він там не бачив. Зі слів [PERSON] йому відомо, що вона покинула його їх спільного сина та поїхала до Польщі. Що стосується позивача, то він гарно дбає про сина. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи. В судовому засіданні досліджені всі докази, подані учасниками справи. Клопотання про витребування і дослідження інших доказів до суду не надходило. Суд постановляє рішення на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач не надав ні відзиву, ні заперечень за позовом, тому обставини, на які посилається позивач за текстом позовної заяви суд вважає доведеними. Перевіривши матеріали справи та дослідивши наявні у справі письмові докази та оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, при цьому приймає до уваги такі обставини. У судовому засіданні встановлено наступне. Свідоцтвом про народження [PERSON] , який народився [INFO] , підтверджується той факт, що його батьком є [PERSON] , а матір`ю - [PERSON] . Реєстрація актового запису про народження [PERSON] , [INFO] вчинена Баглійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 577 від 06 листопада 2007 року (арк.с. 6). Відповідно до наказу Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 25 вересня 2020 року по справі № 207/2457/20 з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] , [INFO] , були стягнуті аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 24 вересня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття (ар.с.7). Відповідно до довідки, наданої Директором Комунального закладу "Ліцей № 3" Кам`янської міської ради № 101 від 01.05.2023, адміністрація закладу повідомляє, що мати учня 8-Г класу [PERSON] , який є дитиною з ООП, та знаходиться на педагогічному патронажі і навчається на дому, залишила родину три роки тому та припинила свої стосунки з дитиною. Зараз мати [PERSON] знаходиться за кордоном у Польщі. З соціальних мереж зрозуміло, що вона будує стосунки з іншим чоловіком. [PERSON] займається виключно батько, який працює, забезпечує дитину всім необхідним, дбає про його здоров`я. Останні два роки мати не спілкується з дитиною та не допомагає матеріально. [PERSON] болісно переживає розрив з матір`ю і це негативно впливає на його емоційний стан (арк.с. 8). Відповідно до медичного висновку № 694 від 13 травня 2019 року, [PERSON] , [INFO] , є особою з інвалідністю, має діагноз: дитячий церебральний параліч, змішана форма спастико-атактичний варіант, вальгусна деформація нижніх кінцівок, плоско- вальгусна деформація стоп, вторинний органічний когнітивний розлад. ДЖВП G80.8 (арк.с. 9). Актом оцінки потреб сім`ї №194 складеного 28.04.2023 відділом соціальної роботи із сім`ями, дітьми та молоддю, які належать до вразливих груп населення КЗ «ЦНСП» КМР встановлено, що неповнолітній [PERSON] , [INFO] мешкає разом з батьком [PERSON] в квартирі [ADDRESS] , у дитини є своя кімната, окреме спальне місце, стіл для навчання, шафа, має речі відповідно до сезону, забезпечений засобами гігієни. В акті також зазначено, що [PERSON] самостійно виховує сина (ар.с.10-12). Відповідно до висновку № 8вих.-20/639 від 15.11.2023 року виконавчого комітету Кам`янської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , зазначено, що ураховуючи інтереси неповнолітнього [PERSON] , 2007 року народження, беручи до уваги рішення комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті міської ради від 13.11.2023 року орган опіки та піклування виконавчого комітету Кам`янської міської ради вважає позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] доцільним (арк.с. 36-37). Згідно з довідкою Південного відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області від 02.05.2023 р. №44, [PERSON] зобов`язана сплачувати аліменти відповідно до наказу Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 25 вересня 2020 року по справі № 207/2457/20 на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 24 вересня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття, разом з цим аліменти [PERSON] у період з 01.07.2022 року по 31.12.2022 року не сплачувала взагалі (ар.с.94). Згідно з довідкою-розрахунком Південного відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області станом на 13.03.2025 р. сукупний розмір заборгованості по аліментам у [PERSON] по ВП №76036472 становить 74060, 90 грн. З травня 2023 року по березень 2025 року аліменти взагалі не сплачувались (ар.с.148). На теперішній час [PERSON] , [INFO] є учнем 1 курсу Кам`янського професійного ліцею, що підтверджується довідкою вказаного ліцею від 13.09.2024 року за №302 (ар.с.96). Відповідно до характеристики, наданою директором Кам`янського професійного ліцею, [PERSON] , [INFO] навчається у Кам`янському професійному ліцеї з 01.09.2024 року. Батько приділяє належну увагу [PERSON] , постійно контролює життя сина. Мати участі в житті дитини не приймає (ар.с.97). Також у судовому засіданні не знайшов підтвердження і той факт, що позивач буцімто побив свого сина, оскільки неповнолітній [PERSON] заперечував даний факт та порушене за ч.1 ст.125 кримінальне провадження 12024046780000180 від 29.08.2024 було закрито відповідно до постанови дізнавача СД ВП №2 Кам`янського РУП ГУ Національної поліції в Дніпропетровській області від 06.02.2025 року у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення (ар.с.146). Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» зазначається, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Іншими словами, батьки несуть аліментний обов`язок перед дітьми. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Підставою позбавлення батьківських прав є ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор. Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 березня 2007 року №7 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» надав роз`яснення про те, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками (п.16). Озвучена думка дитини не є єдиною підставою, яка враховується судом при вирішенні питання про позбавлення батьківських прав. Суд також приймає до уваги той факт, що мати дитини виїхала з України в Польщу та взагалі не поверталась в країну понад чотири роки, а її неповнолітній син проживав в Україні чотири роки без матері, без її материнського піклування та турботи. Окрім цього, не дивлячись на те, що на території Україні відбуваються воєнні дії, а її син є інвалідом дитинства, відповідачка з моменту, коли розпочалися воєнні дії в країні не виразила спроб повернутися в країну та подбати про те, щоб вивезти дитину в більш безпечніше місце. Весь цей час, а саме чотири роки [PERSON] не дбала про свого сина, не виховувала його, не доглядала за ним, матеріально не забезпечувала Таким чином відповідачкою свідомо обрано такі життєві умови, за якими її участь у вихованні дитини є недостатньою та взагалі нульовою, що в свою чергу свідчить про її ухилення від виконання батьківських обов`язків в розумінні статті 164 СК України. При цьому судом враховано, що такі життєві умови були обрані відповідачкою свідомо. Перебуваючи на значній відстані, на території іншої держави, відповідачка мала усвідомлювати, що не зможе піклуватись про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя. Тому, судом прийнято до уваги, що відповідачка дозволила собі таку поведінку, яка свідчить про ухилення нею від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, вже чотири роки відповідачка не проживає зі своїм сином однією сім`єю, та взагалі мешкає за межами України, та, відповідно, з вказаного часу не брала та не бере участі у вихованні дитини, не піклується про сина, його фізичний, духовний та моральний розвиток, не забезпечує матеріально, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду і лікування дитині, як складову частину виховання. Вищезазначене цілком узгоджується з правовою позицією Верховного Суду висловленою в постанові від 26 квітня 2022 року у справі № 520/8264/19, відповідно до якої зазначено, що поведінка особи, яка свідомо змінює країну проживання, не бере участі у вихованні дитини, свідчить про її ухилення від виконання батьківських обов`язків у розумінні статті 164 СК України і може бути підставою для позбавлення цієї особи батьківських прав щодо дитини. Судом встановлено, що відповідачка не виявляла і не виявляє належної зацікавленості у житті дитини, що підтверджується інформацією з медичних та соціальних установ. Також, на відміну від батька, який активно опікується дитиною, виконує всі призначення лікаря та підтримує належний рівень батьківського потенціалу, мати не бере участі в житті сина, що свідчить про її відсутність у ролі материнської опори та вихователя. Протягом тривалого періоду часу відповідачка не спілкується з дитиною, не проявляє жодного інтересу та турботу до неї, а отже, зв`язки матері з дитиною розірвані, та відповідачка підлягає позбавленню батьківських прав. При цьому, прав дитини таке позбавлення жодним чином не порушить, та навпаки, буде відповідати її найкращим інтересам. Після звернення позивача, орган опіки і піклування оцінив належним чином обставини неучасті матері у вихованні дитини, та зробив висновок про доцільність позбавлення її батьківських прав. Фактично, як вже зазначалось вище, жодних дій спрямованих на спілкування з дитиною відповідачкою вчинено не було, ані у процесі розгляду справи, ані протягом чотирьох років, що передували зверненню позивача із позовною заявою про позбавлення батьківських прав, а отже такий Висновок є повністю обґрунтованим. Всіма вищезазначеними доказами підтверджується факт того, що відповідачка нехтує своїми батьківськими обов`язками, не піклується про дитину, не створила належних умов для її виховання та розвитку, не забезпечує сина матеріально та взагалі самоусунулась від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Встановлені обставини свідчать про наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав, що не є порушенням статті 8 Конвенції, яка передбачає право особи на повагу до свого сімейного життя. Таким чином, в судовому засіданні досліджено достатньо доказів, які у повному обсязі підтверджують факт того, що відповідачка ухиляється без поважних причин від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню свого неповнолітнього сина, оскільки не піклується про його фізичний і духовний розвиток, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не створює умов для їх виховання. За таких обставин позов заявлено обґрунтовано та у відповідності до вимог чинного законодавства, тому він підлягає задоволенню.

Outcome: approved