Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-11 00:00:00

Представник позивача АТ «А-БАНК» Рибалка Д.М. через систему «Електронний суд» 06.12.2024 звернулася до суду з указаним позовом, та просила стягнути з відповідача [PERSON] на користь АТ «А-БАНК» заборгованість за кредитним договором б/н від 31.12.2021, станом на 25.10.2024, у загальному розмірі 11235,38 грн, із яких: 6793,04 грн заборгованість за кредитом, 4442,34 грн заборгованість за відсотками, а також витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн. В обґрунтування пред`явлених вимог вказав, що 31.12.2021 [PERSON] приєднався до умов та правил надання банківських послуг в АТ «А-БАНК» із метою укладення кредитного договору № б/н та отримання кредитної картки шляхом підписання анкети-заяви. Відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 40,8% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позичальник підтвердив свою згоду на те, що підписана ним анкета-заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, які викладені на офіційному банківському сайті https://a-bank.com.ua/terms , складають між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. АТ «А-БАНК» свої зобов`язання за кредитним договором перед [PERSON] виконало в повному обсязі. Однак позичальник не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором, тим самим допустив порушення виконання покладених на нього зобов`язань. У результаті цього станом на 25.10.2024 виникла заборгованість у загальному розмірі 11235,38 грн, яка включає: заборгованість за кредитом у розмірі 6793,04 грн, заборгованість за відсотками в розмірі 4442,34 грн. На даний час [PERSON] продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за кредитним договором, що є порушенням законних прав та інтересів АТ «А-БАНК». Ухвалою судді Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 12.12.2024 позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представником відповідача Федоренко В.С. через систему «Електронний суд» 10.02.2025 подано відзив на позовну заяву, в якому вона просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, оскільки надана позивачем анкета-заява не містить відомостей про отримання відповідачем кредиту, не містить вид та розмір кредиту, умов та правил надання кредиту, строку його повернення, а тому є неналежним доказом (а.с.82-85). Представником позивача подано клопотання про розгляд справи за його відсутності, у разі неявки відповідача, не заперечував проти ухвалення заочного рішення (а.с.14 зворот). Представник відповідача Федоренко В.С. надала заяву про розгляд справи без її та відповідача участі, просила відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний сторонами спосіб захисту, категорію та складність справи, суд вважає за можливим розглянути справу на підставі наявних доказів за відсутності сторін та їх представників на підставі поданих ними заяв. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо, відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази в справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 31.12.2021 [PERSON] підписав анкету-заяву б/н в АТ «А-БАНК», у якій зазначено, що ця заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами банку, складають між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом відповідача в заяві (а.с.12). Підписанням цього договору позивач підтвердив, що ознайомлений із Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами та Паспортом споживчого кредиту, вони є зрозумілими та не потребують додаткового тлумачення. Окрім цього, беззастережно погоджується з тим, що банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту. Погоджується з тим, що про зміну доступного розміру дозволеного кредитного ліміту банк повідомляє її шляхом надсилання повідомлень у мобільний додаток. Також, відповідно до змісту вказаної анкети-заяви, позивач просить вважати наведений зразок його власноручного підпису або його аналоги (у тому числі електронний/електронний цифровий підпис) обов`язковим при здійсненні операції за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкриті в банку. Визнає, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. Підтверджує, що всі наступні правочини (у томі числі підписання договорів, угод, листів, повідомлень) можуть вчинятися нею та/або банком з\~\~використанням електронного/електронного цифрового підпису. Як слідує з довідки АТ «А-БАНК», банком відповідачу відкрито рахунок № [NUMBER] та видано картки № [NUMBER] строком дії до березня 2028 року, та № [NUMBER] строком дії до грудня 2023 року, що свідчить про дійсність договору (а.с.12 зворот). При цьому, як слідує з довідки за лімітами за картковим рахунком відповідача, кредитний ліміт не змінювався, будучи встановленим 31.12.2021 у розмірі 6800,00 грн (а.с.12 зворот). Згідно з розрахунком заборгованості, відповідач активно користуватись кредитними коштами почав з 31.12.2021 (а.с.8-9). До анкети-заяви про приєднання до умов та надання банківських послуг у АТ «А-БАНК» від 31.12.2021, позивач долучив, витяг із Умов та Правил надання банківських послуг у АТ «А-БАНК», розміщений на сайті https://а-bank.com.ua/terms, витяг з Тарифів користування кредитною карткою «Зелена» та паспорт споживчого кредиту «Кредитна картка Зелена». Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Як визначено ч. 2 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Отже, сума наданого кредиту, розмір процентної ставки, порядок її нарахування, розмір і порядок нарахування штрафу та пені повинні бути передбачені у письмовому договорі. Згідно зі ч. 1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Як передбачено ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У цьому випадку, умови кредитного договору, який за своєю суттю є договором приєднання, розробив АТ «А-БАНК». Такі умови повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим, банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, із огляду на зміст ст. ст. 633, 634 ЦК України, можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, із якими він ознайомлений. Така правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 (справа № 342/180/17-ц). У анкеті-заяві від 31.12.2021 розмір наданого кредитного ліміту не вказано, процентна ставка не зазначена, відсутні умови договору про обов`язок повернути кошти і встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, не зазначено номеру картки та реквізитів карткового рахунку та не міститься посилання на паспорт споживчого кредиту, як складову договору. Водночас, надані позивачем розрахунок заборгованості за договором та виписка по картці по особовому рахунку [PERSON] підтверджують користування відповідачем кредитними коштами. Факт користування кредитними коштами також визнається відповідачем та ним не оспорюється. За змістом ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлено строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. [PERSON] користувався кредитними коштами, що підтверджується розрахунком заборгованості, із якої слідує активне користування кредитними коштами, а також поповнення готівкою своєї картки, 29.01.2022 на суму 1600,00 грн та 21.06.2022 на суму 1000,00 грн (а.с.8-9). Згідно з наданими банком розрахунком, заборгованість [PERSON] за договором від 31.12.2021 № б/н станом на 25.10.2024 складає у загальному розмірі 11235,38 грн та включає: заборгованість за кредитом у розмірі 6793,04 грн та заборгованості за відсотками в розмірі 4442,37 грн. Банк, обґрунтовуючи свої вимоги про стягнення заборгованості, у тому числі її розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості, посилався на витяг з Умов та Правил, який є невід`ємною частиною спірного договору та Тарифи надання банківських послуг. Витягом з Умов та Правил, що надані банком на підтвердження позовних вимог, визначено, зокрема: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з Умов та Правил розумів відповідач та ознайомився і погодився з ним, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг АТ «А-БАНК». Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. У зв`язку з неодноразовою зміною Умов та Правил, кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Умов та Правил у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. Суд також дійшов висновку, що Тарифи надання банківських послуг та Витяг з Умов та Правил, які містяться у матеріалах цієї справи, не визнаються відповідачем та не містять його підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 31.12.2021, шляхом підписання анкети-заяви. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами. Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19), у постанові Верховного Суду від 16.07.2024 у справі № 686/9664/21 (провадження № 61-13455ск23). Долучений позивачем до позовної заяви Паспорт споживчого кредиту, який підписаний відповідачем особисто з використанням електронного підпису, суд не бере до уваги, виходячи з наступного. Зі змісту цього паспорту слідує, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому Паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо. У застереженнях до розділу 4 вказаного Паспорту зазначено, що реальна річна процентна ставка обчислена на основі припущення, що процентна ставка та інші платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23.05.2022 у справі № 393/126/20 (провадження № 61-14545сво20) вказано, що потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. У вказаній справі колегія зазначала, що згідно зі ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Цією ж правовою нормою визначено зміст вказаної інформації (умови кредиту: тип кредиту, сума кредиту, строк кредитування, мета та спосіб отримання, тип процентної ставки (фіксована, змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок її зміни, види забезпечення за кредитом, орієнтовна реальна річна процентна ставка, орієнтовна загальна вартість кредиту тощо), порядок ознайомлення з нею споживача, форму надання такої інформації (паспорт споживчого кредиту) та термін її актуальності. До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця, з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту (частина друга статті 9 Закону України «Про споживче кредитування»). Тобто інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (паспорт споживчого кредиту), є пропозицією до укладення кредитного договору (офертою). Термін «паспорт споживчого кредиту» вживається у Законі України «Про споживче кредитування» лише в розділі II «Інформаційне забезпечення договору про споживчий кредит та дії, що передують його укладенню» та у Додатку 1 зі стандартизованою формою такого паспорта. Приписи про умови договору про споживчий кредит, його форму, порядок укладення та розірвання визначені у розділі ІІІ «Договір про споживчий кредит» цього Закону. До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті (ч. 2 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», чинного на момент виникнення спірних правовідносин). Із огляду на ці норми закону паспорт споживчого кредиту є довідкою для споживача про умови кредитування, з якими банк зобов`язаний його ознайомити для прийняття споживачем усвідомленого рішення про наступне укладення кредитного договору. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, підписання такого паспорта не означає укладення кредитного договору. Паспорт споживчого кредиту не є тим документом, який Закон України «Про споживче кредитування» включає до форми договору про споживчий кредит (ст. 13). Отже, не заслуговують на увагу доводи банку про те, що паспорт споживчого кредиту є невід`ємною складовою частиною спірного кредитного договору з огляду на згоду позичальника з умовами кредитування, яка підтверджена його підписом. Як встановлено вище, заява-анкета, підписана відповідачем, не містить домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами та посилання на паспорт споживчого кредиту, як складову договору. Суд вважає за можливе у цій справі зробити висновок про те, що [PERSON] не узгодив із АТ «А-БАНК» умови щодо нарахування відсотків та строку повернення кредиту. Враховуючи, що укладений між сторонами кредитний договір у вигляді анкети-заяви, підписаної сторонами, не містить строку повернення кредиту (користування ним), домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, однак кошти фактично отримані та не повернуті, зважаючи на норму ч. 2 ст. 530 ЦК України, суд вважає, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом стягнення з відповідача фактично отриманої суми кредитних коштів. Саме така правова позиція висловлена у згаданій постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 (справа № 342/180/17-ц). Отже, за відсутні підстави для стягнення з відповідача нарахованої заборгованості за процентами, оскільки банк просив стягнути з відповідача саме договірні проценти, а такі умови договору суд визнав неузгодженими, доведеним є лише розмір заборгованості за тілом кредиту в сумі 6793,04 грн. Відтак, позов АТ «А-БАНК» слід задовольнити частково, стягнувши з відповідача [PERSON] 6793,04 грн заборгованості за тілом кредиту, а у задоволенні інших вимог, відмовити. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, враховуючи часткове задоволення позовних вимог (60,46%), згідно зі ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору пропорційно частині задоволених вимог, що становить 749,43 грн. Вирішуючи питання\~про розподіл\~судових витрат,\~згідно ст.141\~ЦПК України,\~суд вважає\~за необхідне\~стягнути з\~відповідача [PERSON] \~на користь\~позивача 1464,58грн у рахунок відшкодування судового збору.

Outcome: partial