Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-04 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» звернулося до Ямпільського районного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовує наступним: 24 серпня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено Договір кредитної лінії №331939481. Відповідно до умов укладеного договору відповідачу було надано кредит в сумі 10 600.00 грн., який відповідач зобов`язався повернути за сплатити проценти за користування ним. 15 жовтня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» було укладено Договір факторингу №МВ-ТП/4 від 15.10.2024 року відповідно до умов якого клієнт зобов`язався відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах визначених договором. Відповідно Реєстру боржників до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 22 790 грн. Однак, після відступлення позивачу прав грошової вимоги до відповідача за вказаним вище кредитним договором, [PERSON] не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки позивача, ні на рахунки попереднього кредитора. За таких підстав, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за вказаним кредитним договором в загальній сумі 22 790 грн. та судові витрати. Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву в обґрунтування якого посилається на те, що стороною Позивача не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про укладення між Відповідачем та Позивачем Кредитного договору та виникнення між ними будь-яких правовідносин. Відповідно до ч.1 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»: «Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.» За твердженням Позивача таку пропозицію зробив Відповідач шляхом заповнення та подання Заявки на отримання грошових коштів в кредит від 24.08.2024. Однак вказаний доказ не містить ознак підписання його Відповідачем, в тому числі в електронній формі, що не може свідчити про його належність. Як зазначалось вище ці докази (документи) містять відомості, що були внесені кредитодавцем, а не позичальником. Створення такого доказу та внесення в нього змін цілком залежить від волі зацікавленої у справі особи (первісного Кредитодавця). Позивачем на підтвердження перерахування відповідачу коштів по кредитному договору, не надано належних доказів розрахункового документа (платіжного доручення, меморіального ордеру тощо) або виписки з банківського рахунку. Копія листа ТОВ Платежі онлайн» не є розрахунковим документом, не відповідає вимогам спеціального закону щодо проведення безготівкового розрахунку та не підтверджують переказ коштів, операції по банківському рахунку. Більш того, у наданій копії листа не міститься відомостей про те, що кошти перераховуються на підставі відповідного договору, що не дає суду можливості застосувати до даних правовідносин умови кредитного договору. Позивач не надає жодного належного доказу який би свідчив пре повернення грошей [PERSON] . Відповідач заперечує факт підписання договору, отримання кредитних коштів, а тим більше здійснення погашення заборгованості. Таким чином, ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» у встановленому законом порядку не довело факту укладення кредитного договору в електронному вигляді, не довело первинними документами перерахування відповідачу кредитних коштів за кредитним договором, окрім цього, обов`язок з повернення суми кредиту та відсотків у відповідача виникає 23 вересня 2029 року, а тому підстави для стягнення на користь позивача заборгованості за тілом кредиту та відсотками відсутні. Представник позивача ТОВ «Таліон Плюс» надав суду відповідь на відзив зі змісту якої вбачається наступне: так у своєму відзиві на позовну заяву Відповідач зазначає про те, що до матеріалів справи не було додано саме оригінал електронного Договору. Для спростування недовіри Відповідача, Позивачем додатково до даної відповіді на відзив додається Договір та файл підпису до Договору в електронній формі у форматі .p7s, який містить кваліфікований електронний підпис з кваліфікованою позначкою часу, накладений уповноваженою особою Первісного кредитора, що відповідає Постанові НБУ №113 від 03.11.2021 року Про затвердження Положення про додаткові вимоги до договорів небанківських фінансових установ про надання коштів у позику (споживчий, фінансовий кредит). Порядок укладання Договору Позивачем детально розписано у позовній заяві, проте акцентує увагу на додаткових фактах: За інформацією отриманою від Первісного кредитора, з використанням мережі Інтернет 08.12.2022 року о 22:56 годині на підставі зазначених Відповідачем даних на сайті інформаційно-комунікаційна система ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» здійснила реєстрацію Відповідача та сформувала його особистий кабінет. Відтак в період з 08.12.2022 року по 24.08.2024 року Відповідач оформив 7 кредитних договорів на сайті Товариства, шість з цих кредитів закриті у строк обумовленими договорами (довідки про закриття таких договорів додаються до відповіді), останній оформлений кредитний договір Відповідач не сплатив вчасно і він є предметом даного спору. Товариство наголошує, що Відповідач користується послугами Первісного кредитора більше двох років, а тому достеменно знає порядок укладання кредитного договору та користування кредитними коштами. Так щодо останнього укладеного Договору, 24.08.2024 року Відповідач користуючись сайтом Первісного кредитора подав Заявку на отримання кредиту. При подачі Заявки Відповідач обрав бажану суму першого Траншу за Договором та початковий строк Дисконтного періоду кредитування. Заявка на отримання кредитних коштів містить персональні дані Відповідача, в тому числі дані про електронну пошту та абонентський номер, які використовувались при укладені кредитних договорів, реквізити банківської картки, на котру перераховуються Товариством кредитні кошти на виконання умов кредитного договору. Таким чином Відповідач самостійно заповнив всі дані, що визначені обов`язковими, на сайті Первісного кредитора, чим ініціював оформлення Договору. Відповідачем було зафіксовано наступні контактні дані (до речі які в тому числі використовувались Відповідачем і при оформленні попередніх кредитних договорів), а саме [INFO] й [NUMBER] , і які використовувались для подальшої комунікації з Відповідачем. Одноразовий персональний ідентифікатор для підписання Договору №HMBJ та одноразовий персональний ідентифікатор для підписання Паспорта споживчого кредиту №9853 було направлено Відповідачу о 24.08.2024 16:45:31 годині на номер мобільного телефону вказаний ним під час заповнення Заявки на отримання кредиту [NUMBER], одноразовий персональний ідентифікатор № HMBJ було введено Відповідачем у відповідне поле в інформаційно-телекомунікаційній системі Первісного кредитора 24.08.2024 16:45:54 годині, після чого Відповідач натиснув кнопку «ТАК», що є підписанням договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Одразу після підписання Договору Сторонами, ідентичний примірник Договору був направлений Відповідачу на його на електронну адресу, яка була вказана ним у Заявці на отримання грошових коштів в кредит та закріплена в реквізитах сторін Договору, а саме [INFO] Електронний підпис одноразовим ідентифікатором накладено на Договір та Паспорт споживчого кредиту та інформація про підпис Договору міститься у вигляді QR-коду, зокрема сторінка 27, а інформація про підпис Паспорта споживчого кредиту на сторінці 4. Також звертає увагу суду, що Верховним Судом вже сформовано правозастосовчу практику в аналогічних справах стосовно укладення кредитних договорів, зокрема Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога», в електронній формі відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Верховний Суд декларує правомірність укладення кредитного договору в електронній формі та можливість підписання такого договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Також, Верховний Суд в усіх рішеннях зазначає про можливість наявності умови договору про відсилання на Правила, які містяться у вільному доступі на сайті кредитодавця. Щодо підтвердження надання коштів в кредит: Додатково зазначають, що однією з вимог укладання Договору є наявність у позичальника відкритого на власне ім`я рахунку в банку, зареєстрованому в Україні, з оформленою до нього платіжною картою. Тобто після заповнення заявки Відповідач вказав реквізити Платіжної картки, яка випущена для управління відкритого на його власне ім`я рахунком, на який він бажав отримати кредит. Кредитні кошти за цим Договором було перераховано Відповідачу шляхом ініціювання кредитового переказу грошових коштів з рахунку Первісного кредитора, на рахунок Позичальника, використовуючи реквізити Платіжної картки [NUMBER] , яка належить Відповідачу. Позивач є небанківською фінансовою установою, та не надає фінансових платіжних послуг. А отже не має повноважень щодо надання банківських платіжних доручень. Позивач в межах виконання умов укладеного Договору ініціює платіжні операції шляхом подання відповідної платіжної інструкції надавачу фінансових платіжних послуг (Платіжній установі ) із зазначенням необхідних реквізитів, які клієнт вказав в заявці на отримання кредитних коштів для їх подальшого зарахування на рахунок отримувача надавачем фінансових платіжних послуг отримувача. Підтвердженням здійснення перерахування кредитних коштів є факт передачі Позивачем відповідної платіжної інструкції надавачу платіжних послуг, на основі якої кошти перераховуються за реквізитами платіжної картки клієнта [NUMBER] згідно з умовами Договору (довідка була подана разом з позовною заявою). Звертає увагу, що документальним підтвердженням зарахування коштів на рахунок клієнта, може надати виключно емітент платіжної карти клієнта, який відкрив та обслуговує відповідний рахунок клієнта. Лише емітент платіжної карти має доступ до реєстру платіжних операцій та балансових даних по рахунку клієнта, які можуть підтвердити надходження конкретної суми від Товариства. Товариство лише в рамках електронної взаємодії з надавачем платіжних послуг, під час ініціювання платіжної операції, отримує в рамках протоколу обміну даними міжнародної платіжної системи інформацію в електронній формі про успішне завершення платіжної операції зарахуванням коштів на рахунок отримувача. Таким чином, для документальне підтвердження факту зарахування кредитних коштів на рахунок клієнта, пропонують звернутися безпосередньо до емітента платіжної карти отримувача, який відкрив та обслуговує рахунок клієнта. Відповідач активно стверджує, що Позивач не повідомив Відповідача про необхідність дострокового закриття кредиту, а відповідно не мав права вимагати дострокового повернення кредиту. Звертаємо увагу суду, що дане твердження є таким, що повністю не відповідає дійсності. Повідомляють, що Досудова вимога з вимогою дострокового повернення кредиту була надіслана Відповідачу за допомогою електронної пошти - [INFO] (13.11.2024 року), а також на адресу реєстрації Відповідача поштовим відправленням з використанням сервісу УкрПошти - [ADDRESS], (14.11.2024 року). Досудова вимога шляхом поштового відправлення була надіслана 14.11.2024 року, а дострокове розірвання Договору відбулось 17.12.2024 року і дача подачі позову до суду - 26.12.2024 року. Тобто, Відповідач був належно повідомлений про необхідність дострокового повернення кредиту, а також мав 30 календарних днів для сплати заборгованості за процентами та основної суми кредиту. Відповідач наполегливо стверджує, що не був повідомлений жодним з можливих способів і не отримував Досудової вимоги, проте маємо підтвердження факту вручення поштового відправлення за допомогою сервісу УкрПошти за ттн 0101510828870 (трекінг з сайту УкрПошти додається). Таким чином, вимога Позивача про дострокове повернення кредиту є повністю правомірною, а обов`язок Відповідача чинним. З урахуванням вищевикладеного, просить суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. 05 лютого 2025 року відповідно до ухвали судді відкрито спрощене позовне провадження у цій справі. Призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження на 05 березня 2025 року. Представник позивача ТОВ «Таліон Плюс» адвокат Колінько А.В. діючи на підставі ордеру серії СВ №1108180 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задоволити. Представник відповідача [PERSON] адвокат Кірюшин А.А. діючи на підставі ордеру серії АА №1528911 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та заперечував щодо задоволення позову з підстав зазначених у відзиві. Судом встановлені такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини: За змістом умов договору факторингу №МВ-ТП/4 від 15.10.2024 року укладеного між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» (Фактор) та ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (Клієнт), Клієнт зобов`язався відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язався їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором (пункт 2.1. Договору). Даний договір може бути змінений повністю або частково за спільною письмовою згодою Сторін (пункт 8.4.). Додатки та додаткові угоди до даного Договору набувають чинності з моменту їх підписання обома Сторонами та становлять його невід`ємну частину (а.с.7-9). У Реєстрі прав вимоги від 15 жовтня 2024 р. наявний запис під номером 568 - боржник [PERSON] , номер кредитного договору та його дата - №331939481 від 24 серпня 2024 року (а.с.10). Заявка від 24 серпня 2024 року містить інформацію про: особу, яка її подала - [PERSON] , номер договору (оферта) - 331939481, суму погодженого кредиту - 10 600 грн., строк кредиту 20 днів, телефон [NUMBER] , особисті анкетні та паспортні дані [PERSON] , адреса реєстрації та адреса проживання, інформацію про його банківську картку, а саме: номер карти [NUMBER] ,строк дії до 05/2028 (а.с.12). У Паспорті споживчого кредиту продукту «СМАРТ» до договору №331939481 від 24 серпня 2024 року передбачено, інформація та контактні дані Кредитодавця - ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», основні умови кредитування з урахуванням побажання споживача, інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту, додаткову інформацію та інші важливі правові аспекти, дату надання цієї інформації Кредитодавцем - 24.08.2024 (а.с.13-14). Договір кредитної лінії №331939481 від 24 серпня 2024 року (далі - Договір), сторонами у якому зазначено ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] , мітить - предмет договору, права та обов`язки сторін, врегулювання спорів, відповідальність сторін, інші умови, реквізити сторін та інформацію про підписання його [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором (NMBJ), який відправлено та введено 24.08.2024 року. Умовами цього договору передбачено, зокрема: за цим Договором Кредитодавець зобов`язується надати Позичальникові Кредит у вигляді Кредитної лінії, в розмірі Кредитного ліміту на суму 10 600 грн. 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «СМАРТ» Товариства з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (пункт 2.1. Договору); кредитодавець надає перший Транш за Договором в сумі 10 600 грн. 00 коп. 24 серпня 2024 року. (пункт 2.3. Договору); кредитна лінія надається строком на 20 днів від дати отримання Кредиту Позичальником (далі - Дисконтний період). У випадку надання першого Траншу не в день укладення Договору строк дії Кредитної лінії автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення Договору по відношенню до дати надання першого Траншу за Договором (пункт 3.1. Договору); сторони погодили, що встановлений в п.3.1. Договору строк Дисконтного періоду та, відповідно, строк надання Кредитної лінії може бути продовжено Позичальником шляхом здійснення протягом Дисконтного та Пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів за умови, якщо Позичальником в Особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів Кредитодавця активовано функцію продовження строку Дисконтного періоду. Кількість продовжень Дисконтного періоду на умовах, описаних в цьому пункті, не обмежена (пункт 3.2. Договору); Сума кредиту має бути повернута позичальником не пізніше ніж протягом 30 дні календарних днів після настання однієї з наступних обставин:закінчення строку дії договору в порядку передбаченому в п.11.1 Договору; дострокового припинення діїі договору в порядку передбаченому п.9.1.1.2 або п.9.1.1.7Договору. Кінцева дата повернення Кредиту 23 вересня 2029 року (п.7.2. Договору). за користування Кредитом Позичальник зобов`язаний сплачувати Кредитодавцю проценти за користування Кредитом, які нараховуються в порядку визначеному в розділі 8 Договору; строк дії цього Договору обчислюється з моменту його підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором та до закінчення строку Кредиту, визначеного в п.11.1 Договору. У будь-якому разі зобов`язання, що виникли під час дії Договору, діють до повного їх виконання (пункт 11.1. Договору) (а.с.15-26). З інформаційної довідки ТОВ «Платежі Онлайн» №974/11 від 21.11.2024 року встановлено, що в рамках транзакції через платіжний сервіс «Platon» № транзакції 42450-71651-42764, сума 10 600 грн., дата та час: 24 серпня 2024 року, 16:46, номер платіжної картки [NUMBER] (кредитна транзакція) (а.с.31). Згідно з розрахунком заборгованості за договором №331939481 від 24 серпня 2024 року, станом на 25 грудня 2024року заборгованість [PERSON] перед ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» склала: кредит - 10 600 грн., проценти за користування кредитом - 12 190 грн. (а.с.11). З копій довідок ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" встановлено, що 21.12.2023 року, 14.05.2024 року, 26.09.2023 року, 17.10.2023 року, 14.11.2023 року та 13.12.2023 року Відповідачем було оформилено 6 кредитних договорів на сайті Товариства, які були закриті у строк обумовленими договорами (а.с.100-105). Зміст спірних правовідносин. До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та Закону України «Про електронну комерцію» (далі - Закон №675-VIII). За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Водночас одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Судом встановлено, що кредитний договір №331939481 від 24 серпня 2024 року між первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. При цьому відповідач через особистий кабінет на веб-сайті позикодавця подав заявки на отримання позики за умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання позики, після чого позикодавцем надіслано останньому за допомогою засобів зв`язку на указаний ним номер телефону одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який заявник використав для підтвердження підписання договору позики. Кредитний договір вважається укладеним з моменту передання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором. Сам по собі факт підписання сторонами тексту договору, без передачі грошових коштів, не породжує у майбутнього позичальника обов`язку повернути обумовлену угодою суму грошей. Таким чином, факт отримання позичальником грошових коштів, момент їх отримання (як певний проміжок часу) є обов`язковою та істотною умовою кредитного договору. На підтвердження факту перерахування коштів за договором кредитної лінії№331939481 від 24 серпня 2024 року позивач посилається на Інформаційну довідку ТОВ «Платежі Онлайн» від 21 листопада 2024 року вих.№974/11. Зі змісту зазначеної довідки вбачається, що через сайт Торговця через платіжний сервіс «Platon» була успішно проведена транзакція. Сайт торговця Moneyveo.ua. Номер транзакції 42450-71651-42764, сума 10600 грн., дата та час проведення 24.08.2024 о 16:46, номер платіжної картки [NUMBER] , емітент платіжної картки PRIVAT BANK, код авторизації 384760 (а.с.31). Згідно частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до частини 1 статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Інформаційна довідка ТОВ «Платежі Онлайн» на яку посилається позивач, як доказ перерахування коштів, суд відхиляє, оскільки її зміст не підтверджує перерахування коштів, а сама по собі інформаційна довідка не є підтвердженням здійсненої фінансової операції. Інших доказів на підтвердження факту перерахування грошових коштів відповідачу на виконання умов кредитного договору позивачем в суді не надано. Згідно з ч.1 - 4 ст.13 Закону України «Про електронну комерцію» розрахунки у сфері електронної комерції здійснюються відповідно до законів України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», «;Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», інших законів та нормативно-правових актів Національного банку України. Розрахунки у сфері електронної комерції можуть здійснюватися з використанням платіжних інструментів, електронних грошей, шляхом переказу коштів або оплати готівкою з дотриманням вимог законодавства щодо оформлення готівкових та безготівкових розрахунків, а також в інший спосіб, передбачений законодавством України. Способи, строки та порядок розрахунків у сфері електронної комерції визначаються в електронному договорі з урахуванням вимог законодавства України. Продавець (виконавець, постачальник), оператор платіжної системи або інша особа, яка отримала оплату за товар, роботу, послугу відповідно до умов електронного договору, повинні надати покупцеві (замовнику, споживачу) електронний документ, квитанцію, товарний чи касовий чек, квиток, талон або інший документ, що підтверджує факт отримання коштів, із зазначенням дати здійснення розрахунку. Суд також враховує наступне. Так, згідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. При цьому згідно пункту 3 вказаного Положення клієнтські рахунки це особові рахунки, за якими обліковуються кошти клієнтів банку. До клієнтських рахунків належать кореспондентські, поточні, вкладні (депозитні) рахунки, рахунки умовного зберігання (ескроу). Відповідно до положень ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Верховний Суд у своїх постановах із подібних правовідносин виснував, що виписки з особового рахунка клієнта банку (банківські виписки з рахунку позичальника) є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій (див. постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23.09.2019 у справі №910/10254/18, від 19.02.2020 у справі №910/16143/18, від 26.02.2020 у справі №911/1348/16, від 19.11.2020 у справі №910/21578/16, постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 25.05.2021 у справі № 554/4300/16-ц, від 21.09.2022 у справі № 381/1647/21, від 07.12.2022 у справі № 298/825/15-ц). Отже, саме виписка з особового рахунку клієнта банку є документом, який може засвідчити надходження грошових коштів на відповідний банківський рахунок відкритий споживачу. Позивач у справі, звертаючись до суду із даними позовними вимогам не надав суду відповідного доказу, а клопотання про витребування даної банківської інформації позивачем було заявлено з порушенням процесуального строку та залишено без розгляду. Надана позивачем Інформаційна довідка ТОВ «Платежі Онлайн» від 21 листопада 2024 року вих.№974/11 не містить повної інформації щодо переказу грошових коштів саме [PERSON] , не містить відомостей про номер кредитного договору на підставі якого було здійснено перерахунок коштів, а номер платіжної картки є частково зашифрованим. З огляду на вказане, матеріали справи не містять належних доказів, підтверджуючих виконання ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» умов договору кредитної лінії №331939481 від 24 серпня 2024 року щодо здійснення безготівкового переказу грошової суми на банківський рахунок позичальника шляхом використання вказаних позичальником реквізитів електронного платіжного засобу. Доводи позивача про те, що кредитні кошти були перераховані відповідно до умов кредитного договору та Правил надання коштів та банківських металів в кредит, на підставі інформації про банківські реквізити для перерахування кредитних коштів, отриманої від відповідача, не підтверджуються будь-якими належними та допустимими доказами та відхиляються судом як припущення. Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення тіла кредиту та процентів з відповідача на користь позивача. Окірм цього, суд звертає увагу на наступне: Відповідно до положень статей 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, у тому числі внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). При цьому, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина перша статті 1077 ЦК України). Згідно з статті 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Як було встановлено судом, 15 жовтня 2024 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу №МВ-ТП/4. Згідно п.2.1 укладеного договору клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених договором. На підтвердження укладення договору факторингу №МВ-ТП/4 від 15.10.2024 року та наявності права вимоги у позивача за договором кредитної лінії №331939481, ТОВ «Таліон Плюс» надав суду копію договору факторингу №МВ-ТП/4 від 15.10.2024 року та реєстр прав вимоги від 15.10.2024 року (а.с.7-10). Верховний Суд у постанові від 02.11.2021 у справі №905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором. Позивачем ТОВ «Таліон Плюс» не надано суду жодних доказів на підтвердження оплати за договорами факторингу №МВ-ТП/4 від 15.10.2024 року. Таким чином, позивач ТОВ «Таліон Плюс» не надав доказів переходу права вимоги від первісного ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до нового кредитора ТОВ «Таліон Плюс». Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивач ТОВ «Таліон Плюс» не надав належних доказів переходу права вимоги щодо [PERSON] за кредитним договором №331939481 від 24.08.2024 року від первісного до нового кредитора. Отже, обґрунтованих підстав вважати, що кредитним договором №331939481 від 24.08.2024 року, укладеним між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем [PERSON] , порушуються права і законні інтереси ТОВ «Таліон Плюс» немає, а тому суд приходить до висновку, що ТОВ «Таліон Плюс» є неналежним позивачем.

Outcome: dismissed