Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-11 00:00:00

04.05.2023 адвокат Зубенко О.А. в інтересах [PERSON] звернувся в суд із вказаним позовом (уточненим) до [PERSON] про стягнення аліментів, в якому просить стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/2 частки на всіх дітей з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку щомісяця, починаючи стягувати від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначає, що 10 березня 2012 року між позивачкою та відповідачем був зареєстрований шлюб, від якого сторони мають дітей: дочку [PERSON] , [INFO] , дочку [PERSON] , [INFO] , дочку [PERSON] , [INFO] . На теперішнй час сторони мешкають окремо, подружніх стосунків не мають, спільного господарства не ведуть. Шлюб між сторонами не розірвано, але позивачкою подано відповідний позов до суду про розірвання шлюбу. Неповнолітні діти мешкають з нею та знаходяться повністю на її матеріальному утриманні. Батько дітей фінансову допомогу на утримання дітей не надає, аліменти сплачувати добровільно відмовляється. Аліменти на користь третіх осіб він не сплачує. Відповідач практично здоровий, надавати допомогу на утримання дітей в повному обсязі в змозі. [PERSON] факт батьківства не оспорює. Відповідач працює, отримує постійний дохід. Тому виникла необхідність скласти дійсну позовну заяву про стягнення аліментів на утримання дітей. Ухвалою судді\~Заводського районного\~суду м.\~Запоріжжя області від 16 травня 2024 року було відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження. Позивачка [PERSON] , яка про день, час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином, в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Представник позивачки адвокат Зубенко О.А. надав заяву про розгляд справи без його та позивачки відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять задовольнити. Відповідач [PERSON] ,який про день, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не надав. Від представника відповідача адвоката Будовської Н.В. на адресу суду надійшла заява, в якій зазначено, що проти задоволення позовних вимог заперечують в повному обсязі, оскільки позивачка, згідно з долученими доказами, отримує в якості аліментів на території Німеччини більше ніж 1000 євро, які в подальшому будуть стягнуті з відповідача. Крім того зазначила, що розгляд справи відбувся з порушенням ст.29 ЦПК щодо визначення підсудності в разі, коли обидва громадянина України перебувають за її межами. Справу просить розглядати без її та відповідача присутності. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Відповідно до положень\~ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Частиною 1\~\~ст. 13 ЦПК України\~встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до вимог\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно зі\~ст. 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Відповідно до ч. 1\~ст. 84 ЦПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій\~ст. 83 цього Кодексу. Згідно зі\~ст. 77 ЦПК України\~предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у\~\~ст. 129 Конституції України. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 10 березня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, про що Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції видано свідоцтво про шлюбі серії [NUMBER] , актовий запис №39 (а.с.5). Даний шлюб розірваний на підставі рішення Заводського районного суду м.Запоріжжя від 10 липня 2023 року, яке набуло законної сили та є в загальному доступі в Єдиному державному реєстрі судових рішень. У зв`язку з початком військових дій [PERSON] , [PERSON] , разом з дітьми, змушені були залишити територію України та на даний час знаходяться у Федеративній Республіці Німеччина, за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується інформацією, яка міститься у підтвердженні про заселення від 30.05.2023 (а.с.54-55). Як вбачається з додаткової угоди до договору оренди від 15.12.2023, яка була підписана 03.08.2023, з 01.09.2023 пан [PERSON] звільняється, як орендар, від чинного договору оренди за адресою: [ADDRESS] ; майбутнє місце проживання: [ADDRESS] . Усі права та обов`язки, що випливають з договору оренди, переходять до [PERSON] , як єдиного орендаря. За адресою: [PERSON] , 10, 03172, Губен, зареєстровані [PERSON] , а також її діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.60-65, 84- 85). Таким чином, судом встановлено і не заперечується сторонами, що малолітні доньки сторін проживають разом з позивачкою. Домовленості (договору) щодо розміру сплати аліментів на утримання дітей, як вбачається із матеріалів справи, між сторонами не досягнуто, тому у позивачки є підстави для звернення до суду з відповідним позовом. З інформаційного листа Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Дніпропетровській та Запорізькій областях (Філія ГСЦ МВС) вбачається, що станом на 05.12.2023 за [PERSON] зареєстрованих транспортних засобів не значиться (а.с.86-87). З листа Головного управління ДПС у Запорізькій області ДПС України від 01.05.2024 вбачається, що за даними інформаційних систем ДПС України, [PERSON] в якості суб`єкта підприємницької діяльності в Головному управлінні ДПС у Запорізькій області на обліку не перебуває (а.с.109-110). Згідно з відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 25.04.2024 вбачається, що відповідач отримував за період з 1 кварталу 2021 року по 4 квартал 2023 року доходи з таких джерел: за період з січня по червень 2021 року отримано 5160 грн - соціальні виплати з відповідних бюджетів; за інший період інформація відсутня (а.с.111). Відповідно наданої АТ КБ «ПРИВАТБАНК» інформації стосовно рахунків, [PERSON] має рахунки: 1.№ UА 073052990000026200679605736, дата відкриття 03.04.2014, залишок 0; 2.№ [NUMBER] , дата відкриття 03.04.2014, залишок 12916,42 грн; 3.№ [NUMBER] , дата відкриття 05.05.2006, залишок 36,95 грн; Вказаним Банком надано виписки по рахункам [PERSON] за період з 01.04.2023 по 26.04.2023, відповідно до яких: - за рахунком № [NUMBER] , дата відкриття 05.05.2006, картка [NUMBER] , усього надходжень 988,19 грн, залишок 36,95 грн; -за рахунком № [NUMBER] , дата відкриття 03.04.2014, картка [NUMBER] , усього надходжень 2794,95 грн, залишок 0 грн; -за рахунком № [NUMBER] , дата відкриття 05.05.2006, картка [NUMBER] , усього надходжень 863226,93 грн, витрат 868060,51 грн, залишок 36,95 грн; Систематичне надходження грошових коштів на рахунок відповідача від різних фізичних осіб, на думку суду, свідчить про те, що останній за своїм майновим становищем може надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. Крім того, стороною відповідача для долучення до матеріалів справи надані нотаріально засвідчені переклади повідомлення про отримання [PERSON] авансових платежів на утримання дітей, а саме : -виплати за Законом про авансовий платіж на утримання дитини (UhVorschG) для дитини [PERSON] , [INFO] , відповідно до якого дитина отримує допомогу відповідно до Закону, про авансування аліментів (Unterhaltsvorschussgesetz). Відповідно до § 7 UhVorschG, вимога про виплату аліментів на утримання дитини буде передана землі Бранденбург в межах виплаченої суми. З 01.05.2024р. дитина отримуватиме аліменти на утримання в розмірі 395,00 євро на місяць; причина виплати: дитині виповниться дванадцять років [INFO] . Це означає, що мінімальний розмір аліментів збільшиться з 01.05.2024. Аванс на утримання розраховується з мінімального розміру аліментів (645,00 євро) та допомоги на дитину (250,00 євро). Номер повідомлення 51.2.00009869 від 23.04.2024; -виплати за Законом про авансовий платіж на утримання дитини (UhVorschG) для дитини [PERSON] , [INFO] , відповідно до якого дитина отримує допомогу відповідно до Закону, про авансування аліментів (Unterhaltsvorschussgesetz). Відповідно до § 7 UhVorschG, вимога про виплату аліментів на утримання дитини буде передана землі Бранденбург в межах виплаченої суми. З 01.05.2024 р. дитина отримуватиме аліменти на утримання в розмірі 395,00 євро на місяць; причина виплати : дитині виповниться дванадцять років [INFO] . Це означає, що мінімальний розмір аліментів збільшиться з 01.05.2024. Аванс на утримання розраховується з мінімального розміру аліментів (645,00 євро) та допомоги на дитину (250,00 євро). Номер повідомлення 51.2.00009867 від 23.04.2024; -виплати за Законом про авансовий платіж на утримання дитини (UhVorschG) для дитини [PERSON] , [INFO] , відповідно до якого дитина отримує допомогу відповідно до Закону, про авансування аліментів (Unterhaltsvorschussgesetz). Відповідно до § 7 UhVorschG, вимога про виплату аліментів на утримання дитини буде передана землі Бранденбург в межах виплаченої суми. З червня 2024р. дитина отримуватиме аліменти на утримання в розмірі 301,00 євро на місяць; причина виплати: дитині виповниться шість років [INFO] . Це означає, що мінімальний розмір аліментів збільшиться з 01.06.2024. Аванс на утримання розраховується з мінімального розміру аліментів (551,00 євро) та допомоги на дитину (250,00 євро). Номер повідомлення 51.2.00009870 від 23.04.2024. В той же час суд враховує, що отримання позивачкою на дітей авансових платежів Unterhaltsvorschussgesetz (UhVorschG) не звільняє відповідача від обов`язку утримувати дітей та він за певних умов повинен буде повернути здійснені виплати. При цьому, в разі отримання аліментів на дітей в Україні, Jugendamt може зменшити авансовий платіж на дітей. Окрім того, перебування малолітніх дітей, - [PERSON] , [INFO] , неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , за кордоном та отримання відповідачем соціальної допомоги на дітей, не позбавляє батьків обов`язків по утриманню дітей. Обставин щодо непрацездатності відповідача, чи перебування на його утриманні інших осіб судом не встановлено. Відповідач є здоровою, працездатною людиною, дані стосовно незадовільного стану здоров`я відповідача відсутні, останній може надавати матеріальну допомогу у визначеному судом розмірі. Також суд враховує, що маючи на своєму утриманні трьох малолітніх дітей, позивачка поза будь-яким обґрунтованим сумнівом несе основний тягар як матеріального утримання дітей, так і їх виховання, розвитку, догляду, лікування тощо, несе основну відповідальність за дітей та організацію їх життя. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно зі\~статтею 141 СК України\~мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до\~статті 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Судом встановлено, що діти проживають разом з матір`ю, тому саме вона обирає спосіб виплати аліментів. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.182\~СК Українирозмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з частиною 1 статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до частин першої та другої статті 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Суд наголошує, що здійснюючи свої права та виконуючи обов`язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дітей (ст.155 СК України). Крім того, нормами Сімейного кодексу України встановлено принцип рівності прав та обов`язків як батька, так і матері, а також передбачено здійснення батьківських прав та обов`язків відповідно до інтересів дітей. Оскільки діти сторін проживають разом з матір`ю, [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , а тому зобов`язаний утримувати та матеріально забезпечувати своїх дітей, при цьому добровільної згоди між батьками щодо порядку реалізації такого обов`язку не досягнуто, суд погоджується з тим, що наявні правові підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання доньок в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходу). Крім того, суд також враховує положення ч.5 ст.183 ЦПК України, якою передбачена можливість видачі судового наказу на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Тобто, визначення судом розміру аліментів у частці заробітку (доходу) відповідача на трьох дітей не суперечить чинному законодавству. Зважаючи на особу платника аліментів: працездатний, фізично здорова особа, та, беручи до уваги вік дітей, суд приходить до висновку, що сума аліментів у розмірі 1/2 частки від заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку є необхідною та достатньою для забезпечення гармонійного розвитку дітей. Щодо посилання представника відповідача адвоката Будовської Н.В. на порушення Заводським районним судом м. Запоріжжя правил територіальної підсудності спору, суд вважає їх безпідставними та необґрунтованими з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Відповідно до\~ст. 28 ЦПК України позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача. За змістом частини першої статті 29 ЦПК України підсудність справ за участю громадян України, якщо обидві сторони проживають за її межами, визначається суддею Верховного Суду, визначеним у порядку, передбаченому\~статтею 33 цього Кодексу, одноособово. Згідно з частиною першою статті 16 Закону України «Про міжнародне приватне право» особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої вона є. Положеннями\~статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~роз`яснено, що місцем проживання є житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. За змістом цієї ж статті довідка про реєстрацію місця проживання - документ, який видається органом реєстрації особі за її вимогою та підтверджує реєстрацію місця проживання або місця перебування особи, документи, до яких вносяться відомості про місце проживання, - паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист. Встановлено та не заперечується сторонами, що сторони та їх неповнолітні діти зареєстровані на території Заводського району м.Запоріжжя та в березні 2022 року виїхали з території України, а з 30 травня 2023 року зареєстровані на території м.Губен Федеративної Республіки Німеччини. Закон України «Про міжнародне приватне право» встановлює порядок урегулювання приватно-правових відносин, які хоча б через один зі своїх елементів пов`язані з одним або кількома правопорядками, іншими, ніж український правопорядок, зокрема, визначає підсудність судам України справ з іноземним елементом (пункт 3 частини першої статті 1, статті 75-77 Закону). У міжнародному праві категорія «підсудність» застосовується для визначення розподілу як компетенції між судами існуючої в державі системи розгляду цивільних справ, так і компетенції судів щодо вирішення справ з іноземним елементом, тобто міжнародної підсудності. Таким чином, суди, вирішуючи питання про належність справи до їх компетенції, зобов`язані з`ясувати, в судах якої країни відповідно до міжнародних зобов`язань України підлягає розгляду справа з міжнародним елементом. Лише у разі, якщо спір підлягає вирішенню в судах України, підсудність справи визначається за правилами, встановленими статтями\~27,\~28 ЦПК України. У пункті 2 частини першої\~статті 1 Закону України «Про міжнародне приватне право»\~встановлено, що іноземний елемент - ознака, яка характеризує приватноправові відносини, що регулюються цим Законом, та виявляється в одній або кількох з таких форм: хоча б один учасник правовідносин є громадянином України, який проживає за межами України, іноземцем, особою без громадянства або іноземною юридичною особою; об`єкт правовідносин знаходиться на території іноземної держави; юридичний факт, який створює, змінює або припиняє правовідносини, мав чи має місце на території іноземної держави. Відповідно до\~статті 66 Закону України «Про міжнародне приватне право», права та обов`язки батьків і дітей,\~крім випадків, передбачених статтями\~67,\~67-1,\~67-4 цього Закону, визначаються особистим законом дитини або правом, яке має тісний зв`язок із відповідними відносинами і якщо воно є більш сприятливим для дитини. Згідно із частиною першою\~статті 67 цього Закону\~зобов`язання щодо утримання, що виникають із сімейних відносин, регулюються правом держави, у якій має місце проживання особа, яка має право на утримання. Відповідно до пунктів 4, 7 частини першої\~статті 76 Закону України «Про міжнародне приватне право» суди розглядають будь-які справи з іноземним елементом у таких випадках: якщо у справі про сплату аліментів або про встановлення батьківства позивач має місце проживання в Україні;\~дія або подія, що стала підставою для подання позову, мала місце на території України. Відповідно до частини першої\~статті 75 Закону України «Про міжнародне приватне право» підсудність судам України справ з іноземним елементом визначається на момент відкриття провадження у справі, незважаючи на те, що в ході провадження у справі підстави для такої підсудності відпали або змінилися. Встановлено, що у травні 2023 року адвокат Зубенко О.А. в інтересах [PERSON] звернувся до Заводського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей: неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Крім того, народження всіх дітей, на утримання яких позивач просить стягувати кошти з відповідача, відбулося в Україні (м.Запоріжжя), через що, в силу вимог пункту 7 частини першої статті 76 Закону України «Про міжнародне приватне право», вказана вимога також може бути предметом розгляду в суді на території України. Батьки дітей сторони по справі, - також мають громадянство України. З матеріалів справи вбачається та не заперечувалося сторонами, що на час звернення до суду та вирішення питання про відкриття провадження у справі позивач разом з дітьми були зареєстрованими за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до\~Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України на всій території України введено воєнний стан, який на даний час триває. Судом з`ясовано, що виїзд [PERSON] спільно з дітьми з України до Німеччини має тимчасовий характер та пов`язаний з військовим подіями на території України. Положення Закону України «Про міжнародне приватне право» не свідчать про звуження прав або заборону позивачці, як громадянці України, звертатися за встановленою підсудністю до судів України для захисту прав, свобод чи інтересів. Тимчасове перебування позивачки разом із дітьми у ФРН з березня 2022 року не позбавляє її права пред`явити вказаний позов за зареєстрованим місцем свого проживання, яке територіально відноситься до Заводського району м.Запоріжжя. Отже, враховуючи те, що постійним та звичайним місцем проживання сторін залишилася Україна, тому на даний спір поширюється юрисдикція судів України. Вищевикладене свідчить про відсутність у суду обґрунтованих підстав для висновку\~про непідсудність даної справи з іноземним елементом українському суду, тому, на думку суду, визначені ЦПК України правила територіальної підсудності не порушені. Відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Також, згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з задоволенням позовних вимог, судовий збір у розмірі 1073,60 грн. судом покладається на відповідача.

Outcome: approved