Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-05 00:00:00

позивач Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» звернулося до суду з вищезазначеним позовом до відповідача [PERSON] та просить суд стягнути з відповідача на свою користь 8000,00 грн. виплаченого страхового відшкодування та витрати по сплаті судового збору, посилаючись на вину відповідача в дорожньо-транспортній пригоді, внаслідок якої страховику було завдано збитків, та залишення місця ДТП позивачем. Ухвалою суду від 30 травня 2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання учасники процесу не з`явились, до суду надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності: позивач на вимогах наполягає, відповідач позов визнає. Враховуючи вимоги частини першої статті 223 ЦПК України та частини другої статті 247 ЦПК України, надані учасниками справи заяви, суд вважає можливим розглянути справу у їх відсутність на підставі наявних у справі доказів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, однак їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Стаття 1188 ЦК України передбачає, що шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки відшкодовується винною особою. Як встановлено судом, 16.11.2023 року о 11.16 год. в м. Кривому Розі по вул. Володимира Великого, біля е/о 166, [PERSON] , керуючи транспортним засобом «OPEL VECTRA» з д.н.з. [NUMBER] , під час керування, не дав дорогу транспортному засобу, що рухався в попутному напрямку по тій смузі на яку мав намір перестроїтися, не врахував дорожньої обстановки, недотримався безпечного інтервалу, при зміні напрямку руху , а саме при маневрі виконання випередження в крайню ліву смугу не переконався, що це буде безпечно та здійснив зіткнення з транспортним засобом « HYNDAI ACCENT» з д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальні збитки. Своїми діями [PERSON] порушив п.п. 2.3б, 10.3, 13.3 ПДР України. Цього ж дня, 16.11.2023 року о 11.16 год. в м. Кривому Розі по вул. Володимира Великого біля е/о 166 [PERSON] , керуючи транспортним засобом «OPEL VECTRA» з д.н.з. [NUMBER] , здійснив зіткнення з транспортним засобом «HYNDAI ACCENT» з д.н.з. [NUMBER] , після чого залишив місце ДТП до якої був причетний. Своїми діями [PERSON] порушив п.п. 2.10 а ПДР України Вказані обставини встановлені постановою Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 грудня 2023 року, якою відповідача визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтею 124, 122-4 КУпАП. . Постанова набрала законної сили 18.12.2023. Частина шоста статті 82 ЦПК України передбачає, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі по адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії ( бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою. Частиною першою статті 25 Закону України «Про страхування» встановлено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. За змістом ст. 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акту (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком. Відповідно до Угоди про розмір страхового відшкодування від 06.02.2024 розмір (вартість) матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Хундай акцент становить 8000,00 грн. без урахування ПДВ. Як убачається з страхового акту № ЦВ/23/6546 від 26.03.2024 та розрахунку страхового відшкодування його сума становить 8000 грн. та яку було виплачено позивачем в якості страхового відшкодування відповідно до платіжної інструкції № 45099 від 26 березня 2024 року на користь [PERSON] . Таким чином, сума невідшкодованої страхової виплати на користь позивача становить 8000 грн. Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Відповідно до статті 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно підпункту "в" підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач по даній справі після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди. Постановою Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 грудня 2023 року у справі № 214/9382/23, встановлено, що 16.11.2023 року о 11.16 год. в м. Кривому Розі по вул. Володимира Великого, біля е/о 166, [PERSON] , керуючи транспортним засобом «OPEL VECTRA» з д.н.з. [NUMBER] , під час керування, не дав дорогу транспортному засобу, що рухався в попутному напрямку по тій смузі на яку мав намір перестроїтися, не врахував дорожньої обстановки, недотримався безпечного інтервалу, при зміні напрямку руху , а саме при маневрі виконання випередження в крайню ліву смугу не переконався, що це буде безпечно та здійснив зіткнення з транспортним засобом « HYNDAI ACCENT» з д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальні збитки. Окрім цього, 16.11.2023 року о 11.16 год. в м. Кривому Розі по вул. Володимира Великого біля е/о 166 [PERSON] , керуючи транспортним засобом «OPEL VECTRA» з д.н.з. [NUMBER] , здійснив зіткнення з транспортним засобом «HYNDAI ACCENT» з д.н.з. [NUMBER] , після чого залишив місце ДТП до якої був причетний. Зазначене відповідачем не спростовано. Судом встановлено, що завдана відповідачем майнова шкода носить безспірний характер, який породжує факт виникнення цивільно-правових обов`язків, виконання яких покладено на відповідача відповідно до вищенаведених норм чинного законодавства України, які мають загальнообов`язковий характер. Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв, ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Тому, відповідно до статті 1191 ЦК України та пункту 38.2.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», після проведення виплати потерпілій особі у позивача виникло право зворотної вимоги до відповідача. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору сплаченого при поданні позову. З урахуванням вищезазначеного, та зважаючи на те, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову, а саме 1514,00 грн. (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять грн. 00 коп), а інші 50 відсотків судового збору стягнути з відповідача на користь позивача. Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Outcome: approved