Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-02 00:00:00

Заявник [PERSON] за участю заінтересованої особи [INFO] звернулась до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин. Заявник просить встановити факт перебування [PERSON] , [INFO] , уродженки міста Вінниці, РНОКПП [NUMBER] , на утриманні її брата [PERSON] , [INFO] , уродженця села Біляни Могилів-Подільський району Вінницької області, РНОКПП [NUMBER] , який зник безвісти 22.03.2024 року під час виконання обов`язків військової служби поблизу населеного пункту Первомайське Донецької області. Заявлені вимоги мотивує тим, що [PERSON] , [INFO] , є рідною сестрою [PERSON] , [INFO] , вони проживали разом за адресою [ADDRESS] , що підтверджується паспортами та довідками № 738, 744 від 15.08.2024. Заявник в шлюбі не перебуває, єдиною її сім`єю був брат - [PERSON] . 22.03.2024 року під час виконання обов`язків військової служби поблизу населеного пункту Первомайськ Донецької області зник безвісті військовослужбовець В/Ч [NUMBER] старший сержант [PERSON] , [INFO] . 02.04.2024 року за заявою [PERSON] було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та відкрито кримінальне провадження №12024020020000614 за ч. 1 ст. 115 КК України та внесено відомості до Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, що підтверджується витягом з ЄРДР від 02.04.2024 року та витягом з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин № 20240422-1231 від 22.04.2024 року. До моменту його загибелі відносини між братом та сестрою були дуже близькими, її брат ще з дитинства піклувався про неї, допомагав матеріально. Факт турботи обумовлений, крім іншого, втратою обох батьків, адже вона залишилась єдиною рідною людиною для нього. Заявник стверджує, що до мобілізації разом з братом спільно проживали за адресою [ADDRESS] , та вели спільне господарство, брат матеріально підтримував та забезпечував Заявника. В 2022 році у Заявника діагностували рак шийки матки, їй було призначено вартісне лікування, яке потребувало постійних фінансових витрат, кошти на яке постійно надавав брат. Встановлення факту про те, що [PERSON] дійсно утримував [PERSON] , необхідно заявнику для того, щоб реалізувати своє право на призначення та виплату їй одноразової грошової допомоги в розмірах, визначених чинним законодавством. Заявник [PERSON] та її представник в судовому засіданні заявлені вимоги повністю підтримали та просили їх задовольнити. Представник заінтересованої особи [INFO] в судове засідання не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] дала показання про те, що є рідною сестрою заявника та [PERSON] , підтвердила, що заявник та разом з братом постійно проживали за однією адресою, вели спільне господарство, мали спільний побут, підтвердила, що [PERSON] матеріально забезпечував заявника, купував продукти, надавав кошти для сплати комунальних платежів, переказував кошти на лікування. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] дала показання про те, що є сусідкою заявника та [PERSON] . Свідок підтвердила те, що заявник разом з братом постійно проживали за однією адресою, вели спільне господарство, мали спільний побут, повідомила, що неодноразово була у них в помешканні, [PERSON] матеріально забезпечував заявника, до призову на військову службу він постійно працював, добре заробляв, повністю матеріально утримував себе та заявника, після призову на службу продовжував її утримувати матеріально, переказував кошти на лікування. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] дала показання про те, що приятелює із заявником, підтвердила те, що заявник разом з братом постійно проживали за однією адресою, вели спільне господарство, [PERSON] матеріально забезпечував заявника, переказував кошти на лікування. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, показання свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви з наступних підстав. При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] , [INFO] , є рідною сестрою [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження. Згідно з свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , батьками [PERSON] були [PERSON] та [PERSON] . Згідно з свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] . Згідно з паспортом заявника серії [NUMBER] її прізвище останньої зазначено [PERSON] . Відповідно до інформації, викладеної в повному витязі з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №00049697989 сформованого 25.02.2025 на запит заявника її прізвище при народженні було « [PERSON] ». Зі змісту паспорта заявника серії [NUMBER] вбачається, що з 08.09.2007 року заявник зареєстрована за адресою : [ADDRESS] . Зі змісту паспорта [PERSON] серії [NUMBER] вбачається, що з 15.08.1992 року він зареєстрований за адресою : [ADDRESS] . Довідкою №738 від 15.08.2024 року, виданою Квартальним комітетом «Тяжилів» підтверджено, що [PERSON] , [INFO] , яка проживає за адресою : [ADDRESS] , знаходилась на повному утриманні брата [PERSON] , 29.03.1972 року, який зник безвісти 22.03.2024 року під час війни з рф. Сповіщення сім`ї № 3393 від 31.03.2024, що підтверджують громадяни : [PERSON] , проживаюча за адресою : [ADDRESS] ; [PERSON] , проживаюча за адресою : [ADDRESS] ; [PERSON] , проживаючої в [ADDRESS] та Акт № 167 про відсутність особи, зареєстрованої в житловому приміщенні. [PERSON] , інвалід 3 групи загального захворювання (довідка № 676432 серії 12ААГ від 29.11.2023 р.). Згідно з довідкою №744 від 15.08.2024, виданою Квартальним комітетом «Тяжилів», склад сім`ї [PERSON] : співвласник 1/3 [PERSON] , [INFO] , зареєстрована та проживає; співвласник 1/3 [PERSON] , [INFO] , зареєстрований - зник безвісті 22.03.2024 під час війни з рф. Сповіщення сім`ї № 3393 від 31.03.2024 р. Згідно із сповіщенням сім`ї №3393 від 31.03.2024 року, адресоване [PERSON] , проживаючій за адресою [ADDRESS] , її брат старший сержант [PERSON] , [INFO] військовослужбовець в/ч [NUMBER] зник безвісті 22 березня 2024 року під час виконання обов`язків військової служби поблизу населеного пункту Первомайське, Донецької області. 02.04.2024 року за заявою [PERSON] було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та відкрито кримінальне провадження №12024020020000614 за ч. 1 ст. 115 КК України та внесено відомості до Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, що підтверджується витягом з ЄРДР від 02.04.2024 року та витягом з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин № 20240422-1231 від 22.04.2024 року. В 2022 році у заявника діагностували рак шийки матки та вона проходила лікування, що підтверджується виписками із медичних карт стаціонарного хворого та амбулаторного хворого, консультаціями лікарів, формами оплати. Згідно з пенсійним посвідченням № [NUMBER] 19.12.2023 року заявнику встановлено 3 групу інвалідності, загальне захворювання. Зі змісту виписки від 27.06.2024 року № PUF94L736CS97NPB вбачається, що в період з 21.03.2022 року по 16.03.2024 року щомісячно [PERSON] здійснював грошові перекази заявнику. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] підтвердили те, що дійсно [PERSON] перебувала на утриманні рідного брата [PERSON] . Згідно з ч. 7 ст. 19 ЦПК України окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Таким чином, процесуальний закон передбачає умови, за яких у окремому провадженні можуть бути встановлені факти, що мають юридичне значення, зокрема, факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них повинні безпосередньо залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи без повторного звернення до суду на підставі цього рішення; встановлення факту не пов`язано із вирішенням спору про право. Статтею 46 Конституції України громадянам України гарантовано право на соціальний захист, що включає право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати непрацездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. В листі Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що факт перебування фізичної особи на утриманні померлого встановлюється судом, зокрема для призначення пенсії чи відшкодування шкоди за умови, що утримання було повним або допомога, яка надавалась утриманцю була постійним і основним джерелом засобів до існування, навіть коли утриманець (заявник) мав заробіток, одержував пенсію, стипендію тощо. Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо, крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то слід встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII (надалі - Закон № 2011-XII) визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі Відповідно до статті 2 Закону № 2011-XII ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України. Частиною першою ст. 9 Закону №2011-XII передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Відповідно до частини шостої статті 9 Закону №2011-XII за військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або безвісно відсутніми, зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення. Сім`ям зазначених військовослужбовців щомісячно виплачується грошове забезпечення, в тому числі додаткові та інші види грошового забезпечення, у порядку та в розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України. Дія цього пункту не поширюється на військовослужбовців, які добровільно здалися в полон, самовільно залишили військові частини (місця служби) або дезертирували зі Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів. Грошове забезпечення виплачується таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам військовослужбовців рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей. Виплата грошового забезпечення цим членам сімей здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, інтернування військовослужбовців або їх звільнення, або визнання їх у встановленому законом порядку безвісно відсутніми чи померлими. У всіх випадках виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини. Під терміном "безвісно відсутній військовослужбовець" слід розуміти зниклого безвісти під час захисту Вітчизни військовослужбовця, щодо якого понад 15 днів відсутні відомості про місце його перебування, крім відомостей про самовільне залишення військової частини або місця служби (пункт 2 постанови Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 №884 (надалі - Порядок № 884). Згідно із пунктом 4 Порядку №884 виплата грошового забезпечення здійснюється з дня захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, а також інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти, членам сімей військовослужбовців за їх заявою на ім`я командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації). Відповідно до пунктів 5, 6 Порядку № 884 командир (начальник, керівник) військової частини (установи, організації) розглядає протягом 15 днів подані документи та приймає рішення щодо виплати або відмови у виплаті грошового забезпечення, про що повідомляється заявнику в письмовій формі. У рішенні про відмову у виплаті грошового забезпечення обов`язково зазначаються підстави для такої відмови. Командир (начальник, керівник) військової частини (установи, організації) приймає рішення про відмову у виплаті у разі: подання заяви особами, що не зазначені в пункті 7 цього Порядку; подання не в повному обсязі документів, зазначених у пункті 4 цього Порядку; подання заяви з порушенням строків, визначених абзацами шостим і сьомим пункту 6 цього Порядку; з`ясування в установленому законодавством порядку обставин щодо добровільної здачі військовослужбовця в полон, самовільного залишення військової частини (установи, організації), місця служби або дезертирування. Відповідно до пункту 7 Порядку №884 виплата грошового забезпечення здійснюється таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (інвалідів з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 20.06.2019 року в справі № 632/580/17 виснував, що юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків. Отже, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне. Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Тобто під час розгляду справ у порядку окремого провадження виключається існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також не доведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права. Якщо виникнення цивільного права залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. У постанові від 18.01.2024 року в справі №560/17953/21 (провадження №11-150апп23) Велика Палата Верховного Суду наголосила, що до юрисдикції цивільних судів справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам право подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Аналогічні висновки зробив Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у постановах від 05.06.2024 року в справі №557/1535/23 (провадження № 61-1723св24), від 24.04.2024 року в справі №694/2318/23 (провадження № 61-2911св24), від 08.05.2024 року в справі № 214/4921/23 (провадження № 61-15863св23) та інших. Конституційний суд України у своєму рішенні від 03.06.1999 № 5-рп/99 у справі №1-8/99 (про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї») визначає, що членами сім`ї військовослужбовця є, зокрема, особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з військовослужбовцем у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За змістом ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи в межах вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, суд приходить до висновку, що заяву про встановлення факту перебування [PERSON] на утриманні рідного брата [PERSON] необхідно задовольнити, оскільки цей факт породжує юридичні наслідки, зокрема дозволить реалізувати право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги в розмірах, визначених чинним законодавством, оформлення права на пенсію в зв`язку з втратою годувальника, отже такий факт породжує юридичні наслідки, чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту перебування на утриманні. На переконання суду, матеріалами справи та дослідженими в судовому засіданні доказами в їх сукупності доведено факт про те, що заявник [PERSON] перебувала на утриманні рідного брата [PERSON] . За таких обставин, суд вважає, що зазначені факти знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а отже заява про встановлення цього факту підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved