Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-10 00:00:00

ТОВ «ФК «ЕЙС» 28 січня 2025 року через систему «Електронний суд» звернулося до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, який зареєстровано судом 17 лютого 2025 року. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 лютого 2025 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 березня 2025 року вирішено питання про заочний розгляд справи. Позивач у своєму позові посилався на те, що 09 лютого 2022 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і відповідачем було укладено договір № 447990231 шляхом реєстрації відповідача на інтернет-сайті компанії і виконанням ним певних дій, які свідчать про укладення договору, згідно з умовами якого позикодавець надав позичальникові кредиту розмірі 10 000 грн. строком на 30 днів до 11 березня 2022 року зі сплатою 2,1 % від суми кредиту за кожен день користування. 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу № 28/1118-01. 28 листопада 2019 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і ТОВ «Таліон Плюс» було укладено додаткову угоду, згідно з умовами якої строк дії договору факторингу від 28 листопада 2019 року було продовжено до 31 грудня 2020 року. Додатковою угодою від 31 грудня 2020 року між вказаними особами було визначено строк дії договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року до 31 грудня 2021 року, який було продовжено до 31 грудня 2022 року додатковою угодою № 27 до договору факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право вимоги за кредитним договором № 447990231 від 09 лютого 2022 року. Строк дії договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року додатковою угодою № 31 було продовжено до 31 грудня 2023 року, а додатковою угодою № 32 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року до 31 грудня 2024 року. Згідно з реєстром прав вимоги № 175 від 05 травня 2022 року заборгованість відповідача за кредитним договором становила 12 511 грн. 30 жовтня 2023 року між ТОВ «Таліон Плюс» і ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» було укладено договір факторингу № 30/1023-01, згідно з умовами якого до останнього перейшло право грошової вимоги за кредитним договором № 447990231 від 09 лютого 2022 року, розмір заборгованості за яким станом на 30 жовтня 2023 року склав 16 397 грн. 17 квітня 2024 року між ТОВ «ФК «Онлай Фінанс» і позивачем було укладено було укладено договір факторингу № 17/04/2024, відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «ЕЙС» перейшло право вимоги за кредитним договором № 447990231 від 09 лютого 2022 року, укладеним між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і [PERSON] . Відповідач свої зобов`язання за договором не виконав у повному обсязі, чим порушив умови договору, внаслідок чого станом на 27 грудня 2024 року сума заборгованості становить 16\~397 грн., яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 10 000 грн. і заборгованості за процентами у розмірі 397 грн. Тому позивач просив стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість у розмірі 16 397 грн., а також витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 422 грн. 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000 гривень. Представник позивача просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] про дату та час судового засідання повідомлявся в порядку, передбаченому ч. 11 ст. 128 ЦПК України, у судове засідання не з`явився, відзив на позов не надав. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності відповідача. Будь-які заяви чи клопотання від відповідача до суду не надходили. Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 09 лютого 2022 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і [PERSON] було укладено договір № 447990231, відповідно до умов якого позикодавець надав відповідачеві позику у розмірі 10 000 грн. строком на 30 днів до 11 березня 2022 року зі сплатою відсотків за користування коштами у розмірі 2,10 % за кожен день користування від суми кредиту (а.с. 21-29). Договір було укладено в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на інтернет-сайті, виконанням певних дій, що свідчать про укладення договору. 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу № 28/1118-01 (а.с. 65-68), відповідно до умов якого клієнт зобов`язується відступити новому кредиторові права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах з урахуванням додаткових угод (а.с. 71, 72-74, 77, 78, 79), та до нього перейшло право вимоги за кредитним договором № 447990231 від 09 лютого 2022 року (а.с. 80, 81). 30 жовтня 2023 року між ТОВ «Таліон Плюс» і ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» було укладено договір факторингу № 30/1023-01, згідно з умовами якого до останнього перейшло право грошової вимоги за кредитним договором № 447990231 від 09 лютого 2022 року, розмір заборгованості за яким станом на 30 жовтня 2023 року склав 16 397 грн. (а.с. 90-92). 17 квітня 2024 року ТОВ «Онлайн Фінанс» і ТОВ «ФК «ЕЙС» уклали договір факторингу № 17/04/24, яким право вимоги за кредитним договором № 447990231 від 09 лютого 2022 року набуло ТОВ «ФК «ЕЙС» (а.с. 94-96, 100-102). Частиною 1 ст. 13 ЗУ «Про споживче кредитування» зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Відповідно до ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування»; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування»; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, про зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 ЗУ «Про споживче кредитування» регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про споживче кредитування» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Таким ідентифікатором є СМС повідомлення з кодом MNV4Н44В (а.с. 29), який зазначений у тексті договору у розділі «Підписи сторін». 09 лютого 2022 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» було переказано на рахунок [PERSON] грошові кошти у розмірі 10\~000 грн. (а.с. 39). Таким чином, між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і [PERSON] було укладено договір позики на умовах фінансового кредиту. Згідно з п. 11.1 кредитного договору № 447990231 від 09 лютого 2022 року договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до закінчення строку надання кредиту, або до моменту дострокового розірвання договору. У будь-якому разі, зобов`язання, що виникли під час дії договору, діють до повного їх виконання. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст.\~80\~ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно із ч. 1 ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З урахуванням того, що у відповідача перед позивачем існує заборгованість, яка [PERSON] добровільно не сплачується, а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 447990231 від 09 лютого 2022 року у розмірі 16 397 грн., яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 10 000 грн., заборгованості за процентами у розмірі 6\~397 грн. Частиною 1 ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Так позивачем в обґрунтування вимог про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6\~000 гривень було надано копію договору про надання правової допомоги від 03 квітня 2024 року (а.с. 109-111) і додаткову угоду № 4 від 03 квітня 2024 року до договору про надання правової допомоги від 03 квітня 2024 року (а.с. 113-118), акт прийому-передачі наданих послуг (а.с. 119), копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю (а.с. 121). Відповідно до\~ч.\~4\~ст.\~137\~ЦПК України\~розмір витрат\~на оплату\~послуг адвоката\~має бути\~співмірним із: 1)\~складністю справи\~та виконаних\~адвокатом робіт\~(наданих\~послуг); 2)\~часом,\~витраченим адвокатом\~на виконання\~відповідних робіт\~(надання\~послуг); 3)\~обсягом наданих\~адвокатом послуг\~та виконаних\~робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При цьому, стороною позивача не надано до матеріалів справи доказів сплати позивачем 6 000 грн. за надання правової допомоги, тому суд приходить до висновку, що вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу задоволенню не підлягають, оскільки їх понесення не доведено доказами. На підставі ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір у розмірі 2\~422 грн. 40 коп. (а.с.9), який з урахуванням задоволення позовних вимог підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Таким чином, загальна сума, яку належить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЕЙС», складає 18 819 грн. 40 коп. (16 397 грн. + 2 422 грн. 40 коп. = 18 819 грн. 40 коп.). На підставі викладеного,

Outcome: approved