Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-16 00:00:00

У лютому 2025 року до Святошинського районного суду м. Києва надійшла позовна заява [PERSON] про стягнення з [PERSON] коштів у сумі 85 475,35 грн., а саме: моральну шкоду в розмірі 70 000,00 грн. та витрати на лікування, відновлення в сумі 15 475,35 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 11 серпня 2024 року приблизно о 21 год. 30 хв. за адресою: [ADDRESS], собака породи Родезійський Рідж Бек, яка належить відповідачу, вирвалася з двору та вкусила позивача за ноги та сідницю, а також накинулася на шию та зламала її навушники, які були у неї на шиї. 11 серпня 2024 року складено рапорт за результатами розгляду заяви № 164383401 та зареєстровано ЄО за № 48102. 11 серпня 2024 року Київською міською дитячої клінічною лікарнею № 2 складена довідка № 1186 якою встановлено діагноз [PERSON] (Позивача), 15 років, - вкушені садна правої сідниці і правої гомілки. Позивачем вказано, що три дні, а саме з 12 по 14 серпня 2024 року, вона ні з ким не спілкувалася, постійно плакала. 17, 18 серпня та 25 вересня 2024 року позивач купувала медичні препарати, 19 серпня 2024 року [PERSON] , мати позивача, надала інспектору СЮП ВП Святошинського УП ГУНП України в м. Києві пояснення, 19 серпня 2024 року практичний психолог [PERSON] складено психологічний висновок щодо психологічного стану [PERSON] , [INFO] . Вищевказаний висновок містить наступні симптоми: підвищений рівень тривоги; страх перед собаками; небажання виходити на вулицю; нічні кошмари, пов`язані з нападом тварини; труднощі з концентрацією уваги, відчуття постійного напруження; швидке серцебиття, тремтіння. 12 вересня 2024 року позивачем проведено УЗД щитовидної залози, молочних залоз, органів черевної порожнини, кардіограма. В подальшому, після терапії з психологом, позивач звернулася до психіатра онлайн в клініці ментального здоров`я [PERSON] / відомості про клініку міститься у відкритому доступі за посиланням [INFO]/. 27 вересня 2024 року лікарем [PERSON] для позивача складено рецепт № 220 та висновок інформаційно-консультаційної бесіди за результатами якого зроблене заключення: F21.0 шизотиповий розлад особистості. В зоні високого ризику МРО. Постановою Святошинського районного суду міста Києва від 10.10.2024 року № 759/17519/24 [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 154 КУпАП, та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 100 (ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одну тисячу сімсот) грн. 00 к., з конфіскацією тварини - собаки породи Родезійський Ріджбек, кличка Цезарія , 02.06.2021 року народження . Позивач вважає, що наявність моральної шкоди виражена в наступному - завдання їй фізичного болю та страждань, що виражено в лікуванні укусів собаки; погіршення якості життя - підвищений рівень тривоги; страх перед собаками; небажання виходити на вулицю; нічні кошмари, пов`язані з нападом тварини; труднощі з концентрацією уваги, відчуття постійного напруження; швидке серцебиття, тремтіння, які станом на дату звернення до суду, тобто після 6 місяців від укусів, не пройшли; необхідність відвідувати судові зсідання пов`язані з розглядом справи № 759/17519/24; неможливості виконання постанови від 10.10.2024 № 759/17519/24 в частині конфіскації тварини, що свідчить про уникнення порушення від відповідальності; істотна зміна способу життя позивача, у тому числі на майбутнє. Позивачу завдано тілесних ушкоджень що виражені в укусах собаки відповідача, зокрема, після нападу собаки їй викликали карету швидкої допомоги на якій вона поїхала до лікарні, проходила курс лікування для швидкого загоювання ран. В період з серпня 2024 року по дату звернення до суду відбувається процес відновлення емоційного/ психічного стану здоров`я позивача, що пов`язаний зі зверненням до психолога, психіатра, проведення медичного обстеження. На підставі викладеного позивач просить позовну заяву задовольнити у повному обсязі та стягнути з відповідача на її користь грошові кошти в сумі 85 475,35 грн., а саме: моральну шкоду в розмірі 70 000,00 (сімдесят тисяч) гривень 00 копійок та витрати на лікування, відновлення в сумі 15 475,35 грн. У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючого суддю Горбенко Н. О. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 20 лютого 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду і відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Постановлено повідомити [PERSON] , [INFO] , про розгляд даної справи шляхом оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Надано можливість представнику позивача - адвокату Кір`якову Артуру Сергійовичу, за допомогою електронної пошти - [INFO] , взяти участь у судовому засіданні 12 березня 2025 року об 13 год. 13 хв. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. 05 березня 2025 року представник відповідача - адвокат Людкевич Х.Є. за допомогою системи «Електронний суд» подала відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що відповідач заперечує щодо стягнення моральної шкоди, оскільки вважає, що вони є надуманими і необґрунтованими та відповідно, підлягають відхиленню. Вказала, що позивач знала собаку, а собака її, бо дружила з сином відповідача, [PERSON] протягом останніх 5 років, неодноразово була у нього в гостях, відповідач брав її разом з іншими друзями сина на відпочинок за місто. 11 серпня 2024 року позивач разом з сином відповідача, [PERSON] , вийшли на прогулянку, під час якої [PERSON] впав з велосипеда, серйозно травмував обличчя і голову і лежав без свідомості. Позивач побігла додому відповідача кликати на допомогу. На крики і грюкіт в огорожу вибігла мати відповідача. В цей час і вибігла собака. Спочатку собака, знаючи позивача, почала скакати на неї, граючись. Але, оскільки, [PERSON] розмахувала руками і кричала, собака вкусила її. Далі, зважаючи на обставини, що склалися, мати відповідача викликала дві карети швидкої допомоги: одну для онука, іншу для [PERSON] і разом з останньою поїхала до пункту надання первинної допомоги. Виходячи із письмових пояснень [PERSON] , матері відповідача, позивач перебувала у нестабільному психологічному стані, але це було викликано її переживаннями за [PERSON] , свого друга. Увесь час, мати відповідача була поряд з позивачкою, поки не приїхала мати останньої. Далі, відповідач викликав таксі, яке відвезло їх додому. Вказала, що незважаючи на тривоги і переживання за сином відповідача, який в той час був у важкому стані, відповідач та члени його сім`ї від початку інциденту робили все можливе, щоб забезпечити належний фізичний, медичний та моральний супровід позивача. Щодо витрат на лікування представник відповідача зазначила, що з моменту настання події, відповідач не відмовлявся і не відмовляється від відшкодування витрат на лікування та відновлення. Більш того, був абсолютно відкритим для вирішення питання в досудовому порядку. На першу вимогу надав інформацію про собаку, кличку, вакцинацію. При зустрічі в серпні 2024 року з позивачем пропонував допомогу, в тому числі матеріальну, передав свій контактний номер телефону матері позивача, щоб та могла звертатися за вирішенням всіх питань до відповідача. Крім того, позивачу одразу 12.08.24 року були переведені кошти в сумі 1 600,00 грн. за навушники (платіжна інструкція № 104122206) у сумі, яку визначила сама позивач. Далі, мати позивача почала вимагати від Відповідача переведення коштів в сумі 12 360,00 грн. на її рахунок, без всіляких обговорень. Після відмови від обговорень в такому тоні, на цьому спілкування між матір`ю позивача та відповідачем припинилось. Щодо моральної шкоди наголосила на тому, що у своїх письмових поясненнях сестра та мати позивача практично під копірку зазначають, що позивач «протягом трьох днів не говорила від шоку, а надалі протягом двох перших місяців після інциденту виходила на вулицю виключно в супроводі рідних людей, взагалі не виходила на вулицю одна». Однак, такі твердження не відповідають дійсності, оскільки згідно письмових пояснень сина відповідача, [PERSON] , [PERSON] «протягом кількох днів після події писала йому, писала багато образливого, що він не цікавиться нею і станом її здоров`я, і заблокувала його». Крім того, відповідач у серпні 2024 року, тобто в той же місяць після події, бачив позивачку в центрі в магазині одну, без супроводу рідних людей, тоді ще одразу поцікавився її здоров`ям і передав свій номер телефону для матері. Про це свідчить також переписка відповідача з матір`ю, [PERSON] , [INFO] , де відповідач надіслав інформацію по вакцинації собаки, а також повідомив, що бачив [PERSON] ще в серпні в центрі в магазині, передав нею свій номер телефону для контакту та вирішення будь-яких питань. Вважає, що пояснення сестри та матері містять неправдиві відомості і в силу ч. 7 ст. 81 ЦПК України не можуть братись до уваги та не заслуговують на увагу суду. 24.02.2025 року відповідач звернувся до Асоціації психологів України, як до фахівців з наукових досліджень в галузі психодіагностики та психотерапії, щодо здійснення фахової оцінки Психологічного висновку щодо психічного стану [PERSON] , складеного практичним психологом [PERSON] , в тому числі на предмет наявності і глибини моральних страждань, отриманих [PERSON] внаслідок нападу (укусу) собаки. 28.02.2025 року Відповідач отримав Висновок фахівця, кандидата психологічних наук, Президента Асоціації психологів України, [PERSON] , з якого випливає що психологічний висновок, складений психологом [PERSON] , містить суттєві методологічні недоліки. Висновки про психоемоційний стан дівчинки базуються на суб`єктивних оцінках і не підкріплені об`єктивними даними, що унеможливлює їх незалежну перевірку. Відсутність чіткого причинно-наслідкового зв`язку, незрозуміла методологія дослідження, відсутність об`єктивних доказів, а також неправомірне встановлення діагнозу ПТСР психологом ставлять під сумнів достовірність і наукову обґрунтованість даного висновку. Висновок не підтверджує наявність та глибину моральних страждань, яких нібито зазнала [PERSON] унаслідок нападу (укусу) собаки та не пояснює алгоритму монетизації моральної шкоди. Також вказали, що у Висновку інформаційно-консультаційної бесіди лікаря [PERSON] від 27.09.2024 року відсутній причинно-наслідковий зв`язок між подією та моральною шкодою, Висновок не підтверджує наявність та глибину моральних страждань, яких нібито зазнала [PERSON] унаслідок нападу (укусу) собаки. Більш того, навпаки - підтверджує наявність психоемоційних станів до події, а також вплив наявного діагнозу, а не події на особисту, сімейну, соціальну, навчальну сферу життя. Вважає, що подія сталася з необережності, внаслідок збігу обставин, на які відповідач не міг повпливати. Представником відповідача зазначено про те, що саме відповідач зазнає моральної шкоди внаслідок даної ситуації, а саме: можливості відібрання домашнього улюбленця, вимагання грошей матір`ю позивача, дзвінки з погрозами матері відповідача, подання даного позову до нього, що призводить до його душевних страждань, стану постійного стресу, порушення звичних комфортних умов проживання його та членів його сім`ї, та спричиняє йому не лише моральні страждання, але і змушує захищати свої права, що потребує не лише матеріальних витрат, а й витрат часу і емоційних затрат, що негативно впливає на здоров`я та ділову репутацію. Крім того, на утриманні Відповідача знаходяться двоє неповнолітніх дітей та мати. На підставі викладеного просила відмовити позивач у задоволенні позову в частині стягнення моральної шкоди в розмірі 70 000,00 грн. 08 березня 2025 року представник позивача - адвокат Кір`яков А.С. за допомогою системи «Електронний суд» подав відповідь на відзив, в якому представник заперечив щодо аргументів, викладених представником відповідача у відзиві на позовну заяву. Вказав, зокрема, що сам по собі факт лікування позивача, витрати на яке визнаються відповідачем, свідчить про завдання позивачу моральної шкоди що є наслідком зміни способу життя, потребі в лікуванні/ відновленні тощо. 05 березня 2025 року представник відповідача - адвокат Людкевич Х.Є. за допомогою системи «Електронний суд» подала заперечення (на відповідь на відзив) в яких просила відмовити позивачу у задоволенні позову в частині стягнення моральної шкоди в розмірі 70 000,00 грн. У судовому засіданні під час розгляду справи представник позивача позовну заяву підтримав у повному обсязі та просив задовольнити з підстав, викладених в заявах по суті справи. Представник відповідача під час розгляду справи заперечувала щодо задоволення позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди в розмірі 70 000,00 грн. Суд, заслухавши доводи представників сторін, на які останні посилаються як на підставу своїх аргументів та заперечень, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, дослідивши наявні матеріали справи, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до наступних висновків. Частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (пункт 3 частини 2 статті 11 ЦК України). За приписами статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідності до рапорту оперативного чергового, наявного у справі, 11.08.2024 року отримано заяву та зареєстровано ЄО за №48102 від 11.08.2024 року як: інші адміністративні правопорушення, в результаті опрацювання вказаної інформації встановлено наступне: «11.08.2024 о 22:04 за адресою: [ADDRESS] [PERSON] Потерпілий [PERSON] , дата нар. [INFO] о., місце роботи не відвідує, телефон потерпілого: НЕ ВКАЗАНО Місце проживання: [ADDRESS] : укушені рани правої сідниці та правої гомілки Дата скоєння: 11.08.2024 22:07:00 Пояснення: 11.08.2024 року о 20-35 потерпілу вкусила домашня вакцинована собака під час гри. Доставлений: друга дитяча лікарня …» (а.с. 23). Із довідки №1186д чергового лікаря КНП «Київська міська дитяча клінічна лікарня №2», 11.08.2024 року [PERSON] встановлено діагноз: вкушені садна правої сідниці і правої гомілки. Проведено: огляд, ПХО та асептичну пов`язку (а.с. 24). До матеріалів позовної заяви [PERSON] додано також фото наслідків укусів (а.с. 25-31) та пошкоджених навушників (а.с. 32-33). Відповідно до письмових пояснень [PERSON] від 15.01.2025 року: «Мені відомо, що в 11 серпня 2024 року [PERSON] покусала собака. Три перших днів я не міг зв`язатися з [PERSON] , оскільки вона не брала слухавку. Дізнався від її матері [PERSON] , що [PERSON] покусала собака. Після укусів собаки [PERSON] сама боїться виходити на вулицю оскільки там постійно знаходяться великі собаки, які можуть накинутися на неї та завдати шкоди» (а.с. 34). Відповідно до письмових пояснень [PERSON] : «Я, [PERSON] , сестра [PERSON] , підтверджую, що [INFO] , мою сестру дуже серйозно покусала собака. Як наслідок цього, на протязі трьох днів, моя сестра не говорила від шоку. Надалі: протягом двох перших місяців, після інциденту, виходила на вулицю виключно у супроводі рідних людей, стала лякатися собак, хоча раніше цього не було, взагалі не виходила на вулицю одна, за необхідності пересування по місту користувалася послугами таксі, так само, в компанії когось із близьких» (а.с. 35). Відповідно до письмових пояснень [PERSON] : «Я, [PERSON] , мати [PERSON] , підтверджую. що у результаті того, що [INFO] мою дочку, [PERSON] покусала собака, моя донька, [PERSON] була у шоці та налякана, і не розмовляла протягом 3-х днів, а потім виходила на вулицю тільки у супроводі когось з близьких людей, або взагалі не виходила, бо стала боятися собак» (а.с. 36). Відповідно до письмових пояснень [PERSON] від 19.08.2024 року, відібраних інспектором СЮП ВП Святошинського УП ГУНП України в м. Києві: «11.08.2024 р. близько о 21.00 год. моя донька [PERSON] пішла зі свого місця проживання до свого друга [PERSON] , який проживає по [ADDRESS] . Останній взявши велосипед вийшов на вулицю. Катаючись [PERSON] впав із велосипеда біля свого під`їзду. Моя донька [PERSON] побігла до квартири де проживає [PERSON] , щоб повідомити його бабусю про дану подію та щоб остання викликала швидку медичну допомогу. Прийшовши під двері квартири почала стукати у двері, із дверей вибігла собака [PERSON] та накинулась на мою доньку та вкусила її за сідницю, а також собака шкодила навушник та покусала ноги. Бабуся [PERSON] побачивши дану ситуацію забрала собаку та повідомила про це свою доньку, матір [PERSON] . яку звуть [PERSON] ([NUMBER]). Після цього остання повідомила мене про дану подію. Надалі мою доньку в присутності бабусі [PERSON] було доставлено до другої дитячої лікарні …» (а.с. 39). У відповідності до пояснень [PERSON] від 20.08.2024 року, відібраних інспектором СЮП ВП Святошинського УП ГУНП України в м. Києві: «… Із двору на вулицю вибігла моя собака породи Родезійський Рідж Бек та накинулась на [PERSON] , та вкусила її. Після цього дану ситуацію побачила моя матір [PERSON] та забрала собаку у двір. Через деякий час було викликано дві швидкі медичні допомоги, саме [PERSON] який отримав травми під час їзди на велосипеді та впав, а також [PERSON] від завданих укусів собакою. Надалі дітей госпіталізовано до лікарень. Хочу зазначити, що я являюсь власником собаки породи Родезійський Рідж Бек що вкусила [PERSON] » (а.с. 44). Інспектор СЮП ВП Святошинського УП ГУН у м. Києві у своєму рапорті зазначив, зокрема, що працівниками сектору ювенальної превенції Святошинського УП ГУНП у м. Києві було встановлено власника собаки породи Родезійськкий Рідж Бек яка завдала укусів неповнолітній [PERSON] [INFO]., гр. [PERSON] [INFO] . Із останнім було проведено профілактично-роз`яснювальну бесіду щодо недопущення подібних ситуацій у майбутньому. Додатково складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 154 КУпАП направлено на розгляд до Святошинського районного суду у м. Києві (а.с. 45). У собаки породи Родезійський Рідж Бек по кличці Цезарія наявний міжнародний ветеринарний паспорт № [NUMBER] (а.с. 46-48). Відповідно до психологічного висновку щодо психічного стану [PERSON] , [INFO] , що складений практичним психологом [PERSON] : « [PERSON] звернулася за психологічною допомогою 19.08.2024р. після того, як зазнала укусу собаки 11.08.2024р. Ситуація спричинила значний емоційний стрес. Підліток повідомляє про такі симптоми: підвищений рівень тривоги; страх перед собаками; небажання виходити на вулицю; нічні кошмари, пов`язані з нападом тварини; труднощі з концентрацією уваги, відчуття постійного напруження; швидке серцебиття, тремтіння. [PERSON] виглядає пригніченою, спостерігається емоційна нестабільність. Виражені ознаки тривожності, страху, можливий розвиток посттравматичного стресового розладу (ПТСР). Особливо виражена фобія щодо собак. На момент огляду суттєвих когнітивних порушень не спостерігається. Однак рівень тривоги може впливати на увагу та здатність до навчання. Спостерігаються поведінкові зміни: уникання відкритих просторів, намагання уникати місць, де можуть бути собаки; гіперчутливість до будь-яких факторів, що нагадують про інцидент» (а.с. 40). 27 вересня 2024 року лікарем [PERSON] (лікар-психіатр ФОП [PERSON] ) для [PERSON] складено рецепт № 220 та висновок інформаційно-консультаційної бесіди за результатами якого зроблене заключення: F21.0 Шизотиповий розлад особистості. В зоні високого ризику МРО. Скарги: на підвищену тривогу, відчуття паніки які суттєво збільшилися та почала переходити в параною після того як в липні місяці 2024 року пацієнтку покусав великий собака. З дитинства страждає на зорові та слухові галюцинації, відчуває що їй вкладають в голову думки. Має симптоми дереалізації та деперсоналізації. Мислення не завжди послідовне, з елементами зісковзування, проте логічне. Пацієнтка конфліктна з батьками, не має друзів. Час від часу практикує селфахарм, має суїцидальні думки (а.с. 55). Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 10 жовтня 2024 року у справі №759/17519/24 (пр. №3/759/6274/24) встановлено, що 11.08.2024 приблизно о 21 год. 30 хв. за адресою: [ADDRESS] , собака породи Родезійський Рідж Бек , яка належить [PERSON] , вкусила неповнолітню [PERSON] , [INFO] , чим [PERSON] порушив рішення Київської міської ради від 25.10.2007 «Про врегулювання питань утримання та поводження з собаками та котами у м. Києві». Своїми діями [PERSON] вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 154 КУпАП. Вказаною постановою від 10 жовтня 2024 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 154 КУпАП, та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 100 (ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одну тисячу сімсот) грн. 00 коп., з конфіскацією тварини - собаки породи Родезійський Ріджбек , кличка Цезарія , 02.06.2021 року народження (а.с. 59-61). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином суд встановив, що 11.08.2024 року [PERSON] порушено рішення Київської міської ради від 25.10.2007 «Про врегулювання питань утримання та поводження з собаками та котами у м. Києві», що призвело до того, що собака породи Родезійський Рідж Бек , яка належить [PERSON] , вкусила неповнолітню [PERSON] , [INFO] . Отже, наявність вини [PERSON] встановлена постановою Святошинського районного суду м. Києва від 10 жовтня 2024 року у справі №759/17519/24 (пр. №3/759/6274/24), яка набрала законної сили. Відповідно до психологічного висновку щодо психічного стану [PERSON] від 23.01.2025 року, що складений практичним психологом [PERSON] : «Після проходження 12 консультацій, які тривали з 19.08.2024 р. по 23.01.2025 р., спостерігаються наступні зміни у психоемоційному стані [PERSON]: зменшення рівня тривожності: [PERSON] почувається більш спокійно, хоча в стресових ситуаціях рівень напруження ще помітний; страх перед собаками залишається, але його інтенсивність поступово зменшується: підліток продовжує уникати собак, однак може впоратися зі страхом на значній відстані від тварин. Спостерігається поступове звикання до присутності собак у контрольованих умовах (фото, розмови на цю тему); покращення емоційної стабільності: підліток демонструє краще управління емоціями, зокрема страхом та тривогою, зменшилася кількість епізодів емоційної нестабільності; відновлення соціальної активності: [PERSON] частіше виходить на вулицю, повернулася до виконання повсякденних справ, які раніше уникала через страх. зменшення нічних кошмарів: інтенсивність і частота сновидінь, пов`язаних із травмою, значно знизилися; поліпшення концентрації: успішне освоєння технік релаксації допомогло покращити здатність зосереджуватись, що позитивно впливає на засвоєння нового матеріалу» (а.с. 64). До матеріалів справи долучені наступні докази витрат на лікування [PERSON] на загальну суму 1 167 грн. 02 коп. (а.с. 37, 38): - фіскальний чек від 18.08.2024 № 0000177714, з яких вказаної справи стосуються витрати на суму 440 грн. 15 коп. (препарат «Тест Eviplan» конкретної справи не стосується); - фіскальний чек від 17.08.2024 № 0000177648 на суму 293 грн. 90 коп.; - фіскальний чек від 25.09.2024 № 0000284271 на суму 432 грн. 97 коп.; Крім того, в справі наявні (а.с. 56, 65-81): - платіжна інструкція P24A3249432212D1022 від 14.09.2024 року з якої встановлено, що [PERSON] здійснила платіж у розмірі 1 350 грн. 00 коп. на рахунок отримувача « [PERSON] »; - платіжна інструкція 0.0.3907135642.1 від 25.09.2024 року з якої встановлено, що [PERSON] здійснила платіж у розмірі 1 300 грн. 00 коп. на рахунок отримувача « [PERSON] »; - платіжна інструкція P24A3151268542D0050 від 22.08.2024 року з якої встановлено, що [PERSON] здійснила платіж у розмірі 703 грн. 52 коп. на рахунок отримувача « [PERSON] »; - платіжна інструкція P24A3256307593D0938 від 16.09.2024 року з якої встановлено, що [PERSON] здійснила платіж у розмірі 703 грн. 52 коп. на рахунок отримувача « [PERSON] »; - платіжна інструкція P24A3306217938D1402 від 29.09.2024 року з якої встановлено, що [PERSON] здійснила платіж у розмірі 703 грн. 52 коп. на рахунок отримувача « [PERSON] »; - платіжна інструкція P24A3362966322D0070 від 10.10.2024 року з якої встановлено, що [PERSON] здійснила платіж у розмірі 703 грн. 52 коп. на рахунок отримувача « [PERSON] »; - платіжна інструкція P24A3399010674D0301 від 18.10.2024 року з якої встановлено, що [PERSON] здійснила платіж у розмірі 703 грн. 52 коп. на рахунок отримувача « [PERSON] »; - платіжна інструкція P24A3414744571D6635 від 21.10.2024 року з якої встановлено, що [PERSON] здійснила платіж у розмірі 502 грн. 51 коп. на рахунок отримувача « [PERSON] »; - платіжна інструкція P24A3465039278D0522 від 03.11.2024 року з якої встановлено, що [PERSON] здійснила платіж у розмірі 703 грн. 52 коп. на рахунок отримувача « [PERSON] »; - платіжна інструкція P24A3483947589D4113 від 07.11.2024 року з якої встановлено, що [PERSON] здійснила платіж у розмірі 703 грн. 52 коп. на рахунок отримувача « [PERSON] »; - платіжна інструкція P24A3519104584D5649 від 15.11.2024 року з якої встановлено, що [PERSON] здійснила платіж у розмірі 703 грн. 52 коп. на рахунок отримувача « [PERSON] »; - платіжна інструкція P24A3553692353D5650 від 22.11.2024 року з якої встановлено, що [PERSON] здійснила платіж у розмірі 703 грн. 52 коп. на рахунок отримувача « [PERSON] »; - платіжна інструкція P24A3608026093D3891 від 05.12.2024 року з якої встановлено, що [PERSON] здійснила платіж у розмірі 703 грн. 52 коп. на рахунок отримувача « [PERSON] »; - платіжна інструкція P24A3668331515D0287 від 17.12.2024 року з якої встановлено, що [PERSON] здійснила платіж у розмірі 703 грн. 52 коп. на рахунок отримувача « [PERSON] »; - платіжна інструкція P24A3700884380D9331 від 24.12.2024 року з якої встановлено, що [PERSON] здійснила платіж у розмірі 703 грн. 52 коп. на рахунок отримувача « [PERSON] »; - платіжна інструкція P24A3795597959D2555 від 16.01.2025 року з якої встановлено, що [PERSON] здійснила платіж у розмірі 703 грн. 52 коп. на рахунок отримувача « [PERSON] »; - платіжна інструкція P24A3851157835D5651 від 29.01.2025 року з якої встановлено, що [PERSON] здійснила платіж у розмірі 703 грн. 52 коп. на рахунок отримувача « [PERSON] »; - платіжна інструкція P24A3872559972D2561 від 03.02.2025 року з якої встановлено, що [PERSON] здійснила платіж у розмірі 603 грн. 02 коп. на рахунок отримувача « [PERSON] »; - платіжна інструкція P24A3908556595D2832 від 11.02.2025 року з якої встановлено, що [PERSON] здійснила платіж у розмірі 703 грн. 52 коп. на рахунок отримувача « [PERSON] ». Таким чином, суду надано докази понесення витрат, внаслідок того, що собака породи Родезійський Рідж Бек, яка належить [PERSON] , вкусила неповнолітню [PERSON] , [INFO] , 11 серпня 2024 року на загальну суму 15 475 грн. 35 коп. Моральну шкоди, заподіяну внаслідок вказаних обставин, позивач оцінила у розмірі 70 000 грн. 00 коп. Так, згідно з частинами першою та другою статті 180 ЦК України тварини є особливим об`єктом цивільних прав, на них поширюється режим речі, а правила поводження з тваринами встановлюються законом. Виходячи зі змісту Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження», власник тварини, юридична або фізична особа, яка здійснює догляд за твариною, що належить їй на праві власності або на інших підставах, що не суперечать законодавству, несе відповідальність за стан тварини та її дії згідно з чинним законодавством. Відповідно до положень частин п`ятої, шостої та восьмої статті 9 вказаного Закону особа, яка супроводжує тварину, зобов`язана забезпечити безпеку оточуючих людей і тварин, а також майна від заподіяння шкоди супроводжуваною домашньою твариною; при супроводженні домашніх тварин не допускається залишати їх без нагляду. Фізичні та юридичні особи, які утримують домашніх тварин, зобов`язані дотримуватися вимог нормативно-правових актів, санітарно-гігієнічних і ветеринарних норм та правил, а також не допускати порушень прав і законних інтересів інших фізичних і юридичних осіб та не створювати загрози безпеці людей, а також інших тварин. Частиною 4 статті 12 цього Закону передбачено, що шкода, заподіяна особі або майну фізичної особи, а також шкода, заподіяна майну юридичної особи твариною, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її утримує. Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із зазначеною нормою обов`язковими умовами такої відповідальності є наявність шкоди, протиправної поведінки заподію вача шкоди, причинного зв`язку між шкодою і протиправною поведінкою та вина заподіювача шкоди. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (ч. 2 ст. 1166 ЦК України). Як вбачається із системного аналізу зазначених вище норм, обов`язковими елементами деліктних правовідносин є: 1) протиправна поведінка; 2) вина особи; 3) наявність дійсної шкоди; 4) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та її наслідками у виді спричинення шкоди. За вимогами ч. 1, 2, 5 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Порода Ріджбек родезійський включена в Перелік небезпечних порід собак, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 10.11.2021 року № 1164 «Деякі питання щодо небезпечних порід собак». Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. У частині 2 зазначеної статті встановлено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом. Отже, за змістом наведеної норми зобов`язання відшкодувати моральну шкоду виникає лише за умови, що ця шкода є безпосереднім наслідком певної протиправної дії (бездіяльності). Тобто заподіяна моральна шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб. Згідно з статтею 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з роз`ясненнями, викладеними в п.п. 3, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому ця шкода полягає, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Верховний Суд у постанові від 21 квітня 2021 року у справі № 450/4163/18 зазначив, що особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки (крім випадку відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки), є те, що володілець такого джерела зобов`язаний відшкодувати завдану шкоду незалежно від його вини. Разом із цим, відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого. Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається також на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція заподіювача шкоди. У той же час, чинне законодавство не передбачає такої підстави для звільнення від відповідальності в частині відшкодування моральної шкоди власника джерела підвищеної небезпеки, як вина потерпілого. Разом з тим, відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Як передбачено ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Тобто у контексті положень одного із основоположних принципів цивільного судочинства - принципу змагальності сторін, вирішальним фактором є те, що подання доказів та доведення перед судом їх переконливості - є обов`язком сторін. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, суд робить висновок про її недоведеність. Крім того, як зауважує Європейський суд з прав людини, що принцип процесуальної рівності сторін передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (Dombo Beheer B.V. v. The Netherlands» від 27 жовтня 1993 р., заява № 14448/88). Також, слід зазначити, що цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, а якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована - вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При цьому, обов`язок доказування розподіляється згідно із перерахованими нормами таким чином: позивач доказує наявність шкоди та її розмір, а відповідач - відсутність його вини в заподіянні шкоди. Заперечуючи щодо задоволення позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди, відповідач посилався, серед іншого, на відсутність в його діях вини у заподіянні шкоди позивачці, вказував, що подія сталася з необережності, внаслідок збігу обставин, на які відповідач не міг повпливати. Однак, відповідачем не було надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження факту того, що шкода завдана не з його вини. Натомість, постановою Святошинського районного суду м. Києва від 10 жовтня 2024 року у справі №759/17519/24 (пр. №3/759/6274/24) [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 154 КУпАП, та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу. Суд зауважує, що належними, допустимими та достатніми доказами, дослідженими під час судового слухання, встановлено, що витрати позивача [PERSON] на лікування склали 15 475 грн. 35 коп., Крім того, відповідач у поданому відзиві та запереченнях не заперечував щодо вказаних витрат, просив відмовити тільки у задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди. Отже, встановивши на підставі належних та допустимих доказів те, що собака породи Родезійський Рідж Бек , яка належить [PERSON] , вкусила неповнолітню [PERSON] , [INFO] , заподіявши останній ушкоджень, суд дійшов висновку про те, що винною особою у заподіяні тілесних ушкоджень є відповідач, оскільки він є власником собаки та повинний слідкувати за нею та відповідати за її дії. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. У постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 464/3789/17 Верховний Суд дійшов висновку про те, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту (п. 49). Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання (п. 52). У цій справі слід враховувати час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану, глибину душевних та психічних страждань, пов`язаних із шкодою, завданою здоров`ю, порушення нормального ритму життя та тяжкість вимушених змін. Оскільки позивачу спричинено душевні страждання, яких вона зазнала у зв`язку із тим, що собака породи Родезійський Рідж Бек, яка належить [PERSON] , вкусила її, враховуючи вимоги розумності і справедливості, суд вважає, що на відшкодування моральної шкоди з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 20 000 гривень, а визначена позивачем сума у розмірі 75 000 гривень є завищеною. Зважаючи на встановлені судом обставини, врахувавши аргументи та заперечення сторін по справі, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 20 000 грн. 00 коп. та витрати на лікування, відновлення в сумі 15 475 грн. 35 коп., що разом становить 35 475 грн. 35 коп. Щодо судових витрат суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Вимога про відшкодування моральної шкоди, визначена у грошовому вимірі, є майновою вимогою, а, отже, судовий збір підлягає стягненню як за вимогу майнового характеру (постанова КЦС ВС від 28 листопада 2018 року у справі № 761/11472/15-ц; ухвала КЦС ВС від 08 липня 2020 року у справі № 213/4130/19). Позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Зважаючи на положення ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Зважаючи на положення ч. 6 ст. 141 ЦПК України, те, що при зверненні до суду позивач мала б сплатити 1 211,20 грн. судового збору (0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки 1% ціни позову менший за 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб), врахувавши часткове задоволення позовних вимог (у розмірі 35 475,35 грн.), із відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 502 гривні 70 копійок (35 475,35 / 85 475,35 * 1 211,20). На підставі викладеного та

Outcome: partial