Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , Ярмолинецької селищної ради Хмельницької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, КП «Ярмолинецьке БТІ», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача, [PERSON] , про визнання недійсним і скасування рішень Ярмолинецької селищної ради, свідоцтв про право власності на житловий будинок та свідоцтв про право особистої власності на забудову і їх державну реєстрацію. В обґрунтування позову зазначила, що її батько [PERSON] був керівником колгоспного двору «Іскра» по вул. Пушкіна у с. Ярмолинці та йому було надано у власність земельну ділянку площею 0,13 га, сарай та 1/2 частини житлового будинку, збудованого в 1927 році. Зазначала, що з 1928 року по 1998 рік по [ADDRESS] був зареєстрований її батько, як власник будинку, який проживав разом із дружиною [PERSON] , яка була зареєстрована в іншому домоволодінні. Інша 1/2 частина цього ж будинку по [ADDRESS] та 1/2 частина сараю, збудованого в 1957 році, згідно погосподарської книги належало [PERSON] . 14 листопада 1975 року [PERSON] та [PERSON] , не будучи співвласниками спірного нерухомого майна, подарували [PERSON] 2/3 частини житлового будинку [ADDRESS] . Підставою для посвідчення цього договору стали свідоцтва про право власності дарувальників на 1/3 будинку, що видані виконкомом Ярмолинецької селищної ради депутатів трудящих Хмельницької області від 21.02.1960 та від 15.08.1974 і зареєстровані в Хмельницькому БТІ 22.02.1960 та 15.08.1974. Проте, як вказує позивачка, з погосподарської книги № 24 вбачається, що домоволодіння по [ADDRESS] рахувалося за її батьком [PERSON] і з 1974-1975 років також земельна ділянка площею 0,13 га та сарай, збудований у 1922 року. Згідно з погосподарською книгою № 2821 запис № 250, [PERSON] та [PERSON] належало домоволодіння по [ADDRESS] . Крім того, як вказує позивачка, її матір [PERSON] не була власником домоволодіння по [ADDRESS] , адже проживала із [PERSON] з 1963 року в домоволодінні по [ADDRESS] , хоча на підставі рішення виконкому Ярмолинецької посилкової ради депутатів трудящих № 97 від 25.07.1974 [PERSON] видано свідоцтво про право на особисту власність, як голові колгоспного двору на 1/3 житлового будинку від 15.08.1974. Позивачка вказує, що свідоцтво про право особистої власності на будівництво по 1/3 кожний житлового будинку по [ADDRESS] , яке видане виконкомом Ярмолинецької селищної ради депутатів трудящих Хмельницької області від 21.02.1960, свідоцтво особистої власності на будівництво від 04.12.1959, свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок від 15.08.1974 і зареєстровані в ХБТІ від 22.02.1960 за № 84 та 15.08.1974 за № 2-84 [PERSON] та [PERSON] (як голова колгоспного двору) є недійсними та підлягають скасуванню, оскільки оформлені без рішень виконавчого комітету селищної ради. У зв`язку з наведеним, позивачка просила\~???суд визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Ярмолинецької селищної ради депутатів трудящих від 20.12.1959 за №19 «Про оформлення права особистої власності на будівництво 1/3 домоволодіння, що знаходиться в [ADDRESS] належить голові колгоспного двору [PERSON] ;\~???визнати недійсним і скасувати в 1/3 частині свідоцтва про право особистої власності на будівництво, визнане за [PERSON] права власності на 1/3 домоволодіння, що знаходиться в [ADDRESS] від 04.12.1959 та його державну реєстрацію; визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Ярмолинецької селищної ради депутатів трудящих від 10.01.1960 №3 «Про оформлення права особистої власності на будівництво 1/3 домоволодіння, що знаходиться в [ADDRESS] належить голові колгоспного двору [PERSON] ; визнати недійсним і скасувати в 1/3 частині свідоцтва про право особистої власності на будівництво, визнане за [PERSON] право власності на 1/3 домоволодіння, що знаходиться в [ADDRESS] від 21.02.1960 та його державну реєстрацію; визнати незаконним та скасувати рішения виконавчого комітету Ярмолинецької селищної ради депутатів трудящих від 25.07.1974 № 97 «Про оформлення права особистої власності на будівництво 1/3 домоволодіння, що знаходиться в [ADDRESS] належить голові колгоспного двору [PERSON] ; визнати недійсним і скасувати в 1/3 частині свідоцтва про право особистої власності на будівництво, визнано за [PERSON] права власності на 1/3 домоволодіння, що знаходиться в [ADDRESS] від 15.08.1974 та його державну реєстрацію. До початку судового розгляду від представника відповідача [PERSON] адвоката Кулабіної М.Ю., надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона заперечила щодо задоволення позовних вимог, зазначивши, що позивачка не довела, що прийняла спадщину після смерті батька [PERSON] . Також позивачкою не доведено, що на час прийняття оспорюваних рішень та видачі оспорюваних свідоцтв [PERSON] , який помер у 2013 році та [PERSON] , як спадкоємиця майна останнього, мали будь-яке відношення до житлового будинку за [ADDRESS] . Крім того, нечіткими є формулювання позовних вимог щодо визнання недійсними та скасування 1/3 частини свідоцтв. Представник позивача подала відповідь на відзив (т.4 а.с.13-15). Представник відповідача [PERSON] адвокат Кулабіна М.Ю. подала заперечення на відповідь на відзив (т.4 а.с.54-55). Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та пояснила, що її батько [PERSON] станом на 1975 рік був головою колгоспного двору за адресою [ADDRESS] . Домоволодіння за адресою [ADDRESS] було поділене на дві половини. В одній половині жила вона з сестрою [PERSON] та їхні батьки [PERSON] (батько) та [PERSON] (матір). Вона народилася за адресою [ADDRESS] і проживала з сім`єю приблизно до 1986 року. В 1986 році вони пішли на нову хату за адресою [ADDRESS] . В другій половині хати по [ADDRESS] на той час проживали: чоловік і жінка [PERSON] та [PERSON] та їхні діти [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Позивач зазначила, що їхня сім`я та сім`я [PERSON] були членами колгоспного двору за адресою [PERSON] , [ADDRESS] . Зазначила, що [PERSON] , [ADDRESS] це різні адреси і різні домоволодіння. Спір має місце щодо домоволодіння за адресою [ADDRESS] . За адресою [PERSON] , 28 вона ніколи не проживала, там проживає інша особа [PERSON] . Позивач також зазначила, що їй невідомо про те, що її батько з`явився у домоволодінні на [PERSON] , 20. [INFO] , оскільки вона народилася пізніше. Коли саме він прийшов на цю адресу, відповісти не змогла. [PERSON] вказала, що пояснення відповідачки про те, хто володів по 1/3 домоволодіння, стосується адреси [PERSON] , [ADDRESS] , а не [ADDRESS] . Позивач зазначила, що до оспорюваних свідоцтв про право власності немає рішень Ярмолинецької селищної ради, на підставі яких вони видавалися. Крім того, немає рішення про право власності на весь будинок на [PERSON] . Представник позивачки в судовому засіданні позов підтримала з підстав, зазначених у ньому. Також підтримала позицію позивачки в судовому засіданні, зокрема, про те, що адреси [PERSON] , [ADDRESS] це різні адреси і різні домоволодіння. В судовому засіданні 12.09.2024 представник позивачки вказала, що [PERSON] до смерті проживав за адресою [ADDRESS] , по погосподарських книгах він не вибував з цієї адреси. З 1958 року він користувався домоволодінням за адресою [PERSON] , без номера. В судовому засіданні 14.11.2024 представник позивачки зазначила, що батько позивачки [PERSON] був головою колгоспного двору за адресою [ADDRESS] , у який він прибув 26.12.1960. Також вказала, що за життя [PERSON] , у нього не було спірних відносин з відповідачами. Відповідачка [PERSON] проти позову заперечила та пояснила, що адреси [PERSON] , [ADDRESS] це інша адреса, за якою знаходиться новий будинок, який побудував [PERSON] . Цей будинок він почав будувати в 1969 році і пішов туди жити з сім`єю приблизно в 1972-1973 роках. В 1960 році [PERSON] прийшов як зять за адресою [PERSON] , 20 ( [ADDRESS] ). З [PERSON] він одружився в 1969 році, до цього часу він мав іншу сім`ю в Чернівцях і з попередньою дружиною розлучився приблизно в 1966 році. Оскільки [PERSON] зловживав алкогольними напоями та бився, тому її батьки приблизно в 1961-1962 роках пішли жити в недобудований будинок по [ADDRESS] . [PERSON] проживав за адресою [ADDRESS] ( [ADDRESS] ) з 1960 року по 1972-1973 роки, потім пішов проживати в новий будинок по [ADDRESS] . [PERSON] це її тітка, а [PERSON] це чоловік тітки. Відповідачка зазначила, що в 1957 році її дідові [PERSON] дали хату по Березівці. В 1959 році видали на неї свідоцтво. Потім ця хата мала адресу [PERSON] , 20 (28). Головою колгоспного двору був дід [PERSON] , членами двору були всі хто там проживав. За цією адресою проживали: в 1/3 її батьки [PERSON] та [PERSON] ; в іншій 1/3 [PERSON] (дочка [PERSON] ), [PERSON] та її дід [PERSON] ; ще в іншій 1/3 [PERSON] , [PERSON] (дочка [PERSON] ) та [PERSON] . Цю хату дали її дідові [PERSON] , в акті було записано, що дід голова господарства, а діти спадкоємці. В 1959 році свідоцтва про право власності на 1/3 хати отримали [PERSON] та [PERSON] . В 1960 році свідоцтво про право власності на 1/3 хати отримав [PERSON] . Представник відповідачки [PERSON] проти позову заперечила та пояснила, що позовні вимоги сформовані некоректно щодо скасування свідоцтв та рішень Ярмолинецької селищної ради в 1/3 частині. [PERSON] не постійно проживав по [ADDRESS] ). Всі, хто набув право власності на це домоволодіння, є родичами, крім, [PERSON] [ADDRESS] це одна адреса. [PERSON] був головою двору за адресою [ADDRESS] . Свідоцтво на це домоволодіння видано 04.05.1987. [PERSON] , 20 і [PERSON] , 28 це одна адреса, що встановлено рішенням суду від 28.08.2019 у справі №\~689/1383/17. Це домоволодіння перейшло до трьох осіб, потім 2/3 до відповідачки за договором дарування. [PERSON] прийшов на [PERSON] , 20 ( [ADDRESS] ) в 1960 році як зять, він не був членом колгоспного двору. Представники третіх осіб - Ярмолинецької селищної ради Хмельницької області, КП «Ярмолинецьке БТІ» та третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені. Заслухавши пояснення позивачки [PERSON] та її представника, відповідачки [PERSON] та її представника, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з таких підстав. Судом встановлено, що відповідно до акту від 10 травня 1957 року, Ярмолинецька машинно-тракторна станція передала [PERSON] та його спадкоємцям: сину [PERSON] та дочкам [PERSON] і [PERSON] житловий будинок площею 47,2 кв.м. з прибудинковою територією, натомість вони передали машинно-тракторній станції старий будинок площею 68,25 кв.м. (т.2 а.с.192-194). Права на зазначене домоволодіння оформлялося у такому порядку. Згідно зі свідоцтвом про право особистої власності на будинок, виданим Ярмолинецькою селищною радою 04 грудня 1959 року на підставі рішення виконкому Ярмолинецької селищної ради від 20 листопада 1959 року за № 19, зареєстрованим в бюро технічної інвентаризації 12 грудня 1959 року за № 84, 1/3 частина домоволодіння на [ADDRESS] належить [PERSON] (аркуш № 12 інвентарної справи домоволодіння [ADDRESS] ). Згідно зі свідоцтвом про право особистої власності на будинок, виданим Ярмолинецькою селищною радою 04 грудня 1959 року на підставі рішення виконкому Ярмолинецької селищної ради від 20 листопада 1959 року за № 19, зареєстрованим в бюро технічної інвентаризації 12 грудня 1959 року за № 84, 1/3 частина домоволодіння на [ADDRESS] належить [PERSON] (аркуш № 11 інвентарної справи домоволодіння [ADDRESS] ). Згідно з рішенням виконкому Ярмолинецької селищної ради від 10 лютого 1960 року № 3 за [PERSON] визнано право власності на 1/3 частини домоволодіння на [ADDRESS] (аркуш № 14 інвентарної справи домоволодіння [ADDRESS] . Відповідно до свідоцтва про право особистої власності на будинок, виданого Ярмолинецькою селищною радою 21 лютого 1960 року на підставі рішення виконкому Ярмолинецької селищної ради депутатів трудящих від 10 лютого 1960 року за № 3, зареєстрованого в бюро технічної інвентаризації 22 лютого 1960 року за № 84, 1/3 частина домоволодіння на [ADDRESS] належить [PERSON] (аркуш № 13 інвентарної справи домоволодіння [ADDRESS] ). Нумерація будинків на [ADDRESS] була змінена, зокрема номер спірного будинку змінено з 28 на [ADDRESS] , що підтверджується поясненнями відповідачки [PERSON] , свідка [PERSON] , довідкою Хмельницького бюро технічної інвентаризації від 26 червня 1975 року за № 33, згідно з якою житловий будинок [ADDRESS] , житловою площею 41, 38 кв. м, зареєстрований у реєстровій книзі за реєстровим № 84 і належить [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] по 1/3 частці кожному (аркуш 22 інвентарної справи домоволодіння [ADDRESS] ) та відповіддю КП «Ярмолинецьке БТІ» №63 від 02.03.2020, відповідно до якої адреса домоволодіння [ADDRESS] була змінена на [ADDRESS] (т.1 а.с.104). Таким чином, судом встановлено, що спочатку, а саме, свідоцтвом від 04.12.1959 було визнано право власності на 1/3 будинковолодіння в [ADDRESS] за [PERSON] . Потім свідоцтвом від 21.02.1960 було визнане за [PERSON] право власності на 1/3 домоволодіння, що знаходиться в [ADDRESS] . Згідно зі\~свідоцтвом про\~право особистої\~власності на\~будівництво від\~15\~серпня 1974\~року,\~визнано за\~ [PERSON] \~право власності\~на 1/3\~частку будинковолодіння,\~що знаходиться\~у [ADDRESS] .\~Його видано\~взамін свідоцтва\~про право\~особистої власності\~на будівництво\~від 04\~грудня 1959\~року,\~згідно з\~яким визнано\~за [PERSON] \~право власності\~на 1/3\~будинковолодіння,\~що знаходиться\~у [ADDRESS] (аркуш\~17\~інвентарної справи домоволодіння [ADDRESS] ( [ADDRESS] ). Позивачка як на підставу своїх вимог посилається на те, що її батько [PERSON] був членом колгоспного двору за адресою [ADDRESS] , а відтак видача вищезазначених свідоцтв про право власності на спірне домоволодіння, порушує її права як спадкоємиці батька. Вирішуючи дане питання, суд виходить з наступного. Відповідно до законодавства, чинного на момент виникнення спірних відносин, колгоспний двір був сімейно-трудовим об`єднанням осіб, які використовували майно двору для ведення підсобного господарства і сімейних потреб. Згідно із частиною першою статті 120 ЦК Української РСР майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Частиною другою статті 123 ЦК Української РСР передбачено, що розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до усталеної судової практики спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за правовими нормами, які регулювали питання права власності цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, які втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в навчальному закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося (пункт 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності»). У постановах від 29 січня 2019 року у справі № 713/1310/17-ц (провадження № 61-22088св18), від 23 грудня 2020 року у справі № 183/6031/16 (провадження № 61-25427св18) Верховний Суд, надавши аналіз наведеним нормам права, виснував, що майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності. \~ \~ \~ \~На виконання вимог Постанови Верховного Суду від 22 листопада 2023 року у даній справі, судом з`ясовувалися обставини того чи був [PERSON] членом колгоспного двору та, відповідно, чи мав право на будинковолодіння, яке входило до складу майна такого колгоспного двору. Судом встановлено, що станом на час прийняття відповідних рішень виконкомом Ярмолинецької селищної ради та станом на час видачі вищезазначених свідоцтв про право власності а саме, з 20 листопада 1959 року по 21 лютого 1960 року, [PERSON] не був ні головою, ні членом колгоспного двору спірного домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . Зокрема, як вбачається з відповіді Ярмолинецької селищної ради № 356 від 13.11.2020, згідно даних погосподарської книги №22 за 1958-1960 рр. (ст.6) особистий рахунок № [NUMBER] [PERSON] [INFO] був зареєстрований за адресою хутір Шевченка імені Мічуріна до 26.12.1960 р. (т.4 а.с.198). Згідно з відповіддю Ярмолинецької селищної ради від 02.06.2020, відповідно до даних погосподарської книги №17 за 1958-1960 p.p. [PERSON] повернувся в господарство 26.12.1960 (господарство перебуває в колгоспі «Іскра» адреса господарства [INFO] ) (т.4 а.с.135). Судом встановлено, що [PERSON] прибув на спірне господарство 26.12.1960, однак, не повернувся, а з`явився як зять, що підтверджується поясненнями відповідачки [PERSON] , свідка [PERSON] , відповідями Ярмолинецької селищної ради (т.1 а.с.98, т.4 а.с.136 на звороті, т.4 а.с.198), даними погосподарської книги №17 за 1958-1960 роки (т.4 а.с.59-61). До прибуття [PERSON] на спірне господарство 26.12.1960 як зятя, власником будинку (головою колгоспного двору), як у старому будинку (с. Березівка колгосп ім. сталіна), так і у новому (с. Ярмолинці ім. Пушкіна, без номера), був [PERSON] 1888 р.н. Дані обставини\~підтверджуються відповіддю\~Ярмолинецької селищної\~ради №\~272\~від 31.08.2020, згідно з якою відповідно до погосподарської книги № 39 за 1947-1949 p.p. за адресою с.Березівка (без номера будинку) головою сім`ї є [PERSON] ; згідно з погосподарською книгою №5 за 1953-1955 p.p. власником будинку с. Березівка колгосп ім. сталіна являється [PERSON] (вулиця та по господарський № не вказано); згідно з погосподарською книгою № 8 за 1955-1957 p.p. власником будинку с. Березівка колгосп ім. сталіна являється [PERSON] ; згідно з погосподарською книгою № 17 за 1958-1960 p.p. власником будинку [ADDRESS] (без номера) являється [PERSON] (т.1 а.с.133). Зокрема, з погосподарської книги №17 за 1958-1960 роки вбачається, що [PERSON] з`явився на господарстві в [ADDRESS] 26.12.1960 як зять; головою цього колгоспного двору був [PERSON] (т.4 а.с.59-61). Лише через декілька років після прийняття оспорюваних рішень виконкомом Ярмолинецької селищної ради та видачі свідоцтв про право власності та після смерті [PERSON] , згідно з погосподарською книгою (без номера) за 1963-1972 pp. особистий рахунок [NUMBER] [ADDRESS] зареєстрований власник [PERSON] (по господарський помер переведено згідно рішення райвиконкому від 24.ІІІ.1965 р. Протокол № 5) (т.4 а.с.135). В подальшому, в 1974-1985 роках [PERSON] зареєстрований як власник за адресою [ADDRESS] , а з 1986 по 2013 роки (помер [INFO] ) зареєстрований як власник за адресою: [ADDRESS] (т.4 а.с.135). \~ \~ \~ \~Ту обставину, що [PERSON] з`явився на спірному домоволодінні лише в період зазначений в погосподарській книзі (грудень 1960) підтвердили в судовому засіданні відповідачка [PERSON] та свідок [PERSON] . Зокрема, відповідачка пояснила, що [PERSON] приблизно в 1960 році прийшов як зять на господарство за адресою [ADDRESS] . Однак, з її тіткою [PERSON] він одружився лише в 1969 році, до цього часу він мав іншу сім`ю в Чернівцях і з попередньою дружиною розлучився приблизно в 1966 році. Таким чином, до 1969 року [PERSON] юридично не був членом сі`мї [PERSON] , що стороною позивачки не спростовано. Також з показань відповідачки [PERSON] вбачається, що [PERSON] проживав за адресою [ADDRESS] ( [ADDRESS] ) з 1960 року по 1972-1973 роки, потім пішов проживати в новий будинок по [ADDRESS] . Як пояснила в судовому засіданні свідок [PERSON] , вона є родичкою позивачки та відповідачки третього ступеня по батьковій лінії. В 1960-1970-ті роки вона проживала через чотири хати від адреси [PERSON] , [ADDRESS] ( [ADDRESS] ), часто бачилася і спілкувалася з родичами, які там жили. Їй відомо, що [PERSON] , [ADDRESS] і [PERSON] , [ADDRESS] це один і той же будинок. Білоброві були власниками старого будинку, який в 1957 році поміняли на новий. Головою двору як у старому, так і в новому будинку був [PERSON] . Потім цьому будинку була присвоєна адреса Пушкіна, 20 ( [ADDRESS] ). За цією адресою проживали: [PERSON] та його діти [PERSON] (батько відповідачки [PERSON] ), [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] поділив будинок на 3-х дітей. [PERSON] ніякого відношення до цього будинку не мав, він прийшов проживати на [PERSON] , 20 ( [ADDRESS] ) в 1960 році на все готове як зять, до того часу проживав на висілку Шевченкове, а в 1970 році пішов проживати на нову хату. Хоча [PERSON] фактично проживав на [PERSON] , 20 ( [ADDRESS] ) з 1960 по 1970 роки, однак, зловживав алкогольними напоями, господарством не займався, сарай валився. Крім того, [PERSON] не працював в колгоспі, а працював в будівельній організації. Також свідок пояснила, що за життя [PERSON] не мав жодних претензій щодо даного домоволодіння. Більше того, йому було відомо, що на весіллі [PERSON] , її батько [PERSON] та його сестра [PERSON] (матір позивачки та дружина її батька [PERSON] ) подарували свої частки (по1/3 кожен) відповідачці [PERSON] (договір дарування від 14.11.1975, посвідчений державним нотаріусом Ярмолинецької державної нотаріальної контори Побігушко В.Ф. - аркуш 26 інвентарної справи домоволодіння [ADDRESS] ). На [ADDRESS] [PERSON] (батькові відповідачки) дали землю, він почав будуватися і з сім`єю перейшов жити на цю хату. Після свого весілля, відповідачка [PERSON] в 1975 році перейшла жити в будинок на [PERSON] , [ADDRESS] ( [ADDRESS] ), 2/3-х частки якого їй подарували на весілля. Таким чином, судом встановлено, що станом на час прийняття відповідних рішень виконкомом Ярмолинецької селищної ради, а саме, з 20 листопада 1959 року по 21 лютого 1960 року, [PERSON] не був ні головою, ні членом колгоспного двору спірного домоволодіння. Жодних доказів на підтвердження протилежного стороною позивача не надано. На цей період часу головою колгоспного двору був [PERSON] , а членами колгоспного двору були його діти: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] та їхні родини, а тому суд вважає, що саме вони мали право на домоволодіння за адресою [ADDRESS] . Лише після прийняття оспорюваних рішень виконкомом селищної ради та видачі свідоцтв про право власності, а саме, 26.12.1960 року, на господарстві з`явився батько позивачки [PERSON] як зять. Крім того, як вбачається з акту від 10 травня 1957 року, Ярмолинецька машинно-тракторна станція передала [PERSON] та його спадкоємцям: сину [PERSON] та дочкам [PERSON] і [PERSON] житловий будинок площею 47,2 кв.м. з прибудинковою територією, натомість вони передали машинно-тракторній станції старий будинок площею 68,25 кв.м. (т.2 а.с.192-194). Таким чином, зазначений будинок, якому пізніше присвоєно адресу [ADDRESS] , був отриманий у 1957 році від [PERSON] машинно-тракторної станції сім`єю [PERSON] взамін старого будинку. Отже, як вбачається із зазначеного акту, [PERSON] не мав жодного відношення до сім`ї [PERSON] і до спірного домоволодіння ні на час придбання цією сім`єю зазначеного домоволодіння шляхом обміну, ні на час прийняття та видачі оспорюваних рішень та свідоцтв. Враховуючи наведене, суд вважає, що оформлення прав сім`єю [PERSON] на оспорюване домоволодіння, яке отримане в обмін на інше своє домоволодіння, до з`явлення у ньому [PERSON] , жодним чином не порушує його прав. Відповідно до пункту 6\~постанови Пленуму Верховного Суду України\~від 22 грудня\~\~1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності»\~, такими, що втратили право власності на майно, яке належало колгоспному двору, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до 15 квітня 1991 року не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору. У цьому контексті суд враховує показання відповідачки [PERSON] про те, що хоча [PERSON] і з`явився як зять в 1960 році, однак, одружився з [PERSON] лише в 1969 році. Крім того, як вбачається з пояснень відповідачки [PERSON] та свідка [PERSON] , [PERSON] за час проживання в спірному господарстві зловживав алкогольними напоями. Свідок [PERSON] також зазначила, що у зв`язку з цим він не займався домашнім господарством. Щодо рішення виконавчого комітету Ярмолинецького селищної ради депутатів трудящих від 25.07.1974 №97 «Про оформлення права особистої власності на будівництво 1/3 домоволодіння, що знаходиться в [ADDRESS] належить голові колгоспного двору [PERSON] та свідоцтва про право особистої власності на будівництво, яким за [PERSON] визнано права власності на 1/3 домоволодіння, що знаходиться в [ADDRESS] від 15.08.1974, то зазначені документи прийняті та видані у зв`язку зі смертю спадкодавця - [PERSON] на користь спадкоємиці його дочки [PERSON] . При цьому, суд враховує, що на час винесення рішення виконавчого комітету Ярмолинецької селищної ради депутатів трудящих від 20.12.1959 за №19 «Про оформлення права особистої власності на будівництво 1/3 домоволодіння, що знаходиться в [ADDRESS] , та на час видачі свідоцтва про право особистої власності на будівництво за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] від 04.12.1959, головою колгоспного двору був [PERSON] . \~ [PERSON] в цей час не був ні головою, ні членом колгоспного двору, проживав в іншому місці та мав іншу сім`ю. Крім того, суд враховує, що згідно з актом від 10 травня 1957 року, Ярмолинецька машинно-тракторна станція передала [PERSON] та його спадкоємцям, у тому числі, [PERSON] житловий будинок площею 47,2 кв.м. з прибудинковою територією, натомість вони передали машинно-тракторній станції старий будинок площею 68,25 кв.м. (т.2 а.с.192-194). Тобто, за декілька років до появи на спірному господарстві [PERSON] , його майбутня дружина [PERSON] мала право на частку у даному господарстві, яку оформила на себе після смерті батька. Суд враховує, що у свідоцтві про право особистої власності на будівництво від 04 грудня 1959 року, яким за [PERSON] визнано право власності на частку у розмірі 1/3 будинковолодіння, що знаходиться у [ADDRESS] , зазначено, що воно видане взамін свідоцтва про спадщину (аркуш № 12 інвентарної справи домоволодіння [ADDRESS] ), а у свідоцтва про право особистої власності на будівництво від 21 лютого 1960 року, яким за [PERSON] визнано право власності на 1/3\~будинковолодіння, що знаходиться у [ADDRESS] , зазначено, що свідоцтво видано взамін договору дарування (аркуш 13 інвентарної справи домоволодіння [ADDRESS] ). Однак, сторони не надали пояснень та доказів щодо обставин видачі зазначених свідоцтв взамін інших документів і суд не вважає, що самі по собі ці обставини впливають на вирішення питання щодо визнання недійсними цих свідоцтв. На виконання\~вимог Постанови\~Верховного Суду\~від 22\~листопада 2023\~року у\~даній справі,\~судом досліджено\~відповідь Ярмолинецької\~селищної ради\~Ярмолинецького району\~Хмельницької області\~від 17\~лютого 2020\~року №\~64,\~відповідно до\~якої згідно\~з погосподарською\~книгою №\~18\~на [ADDRESS] \~за [PERSON] \~за 19631965\~роки рахувалася\~земельна ділянка,\~площею 0,23\~га (сторінка\~33),\~та 1/2\~частини житлового\~будинку,\~збудованого 1918\~року,\~та 1/2\~сараю,\~збудованого 1957\~року,\~а з\~19651972\~років за\~ [PERSON] \~рахувалася земельна\~ділянка,\~площею 0,\~13\~га (сторінка\~33),\~та 1/2\~частини житлового\~будинку,\~збудованого 1918\~року,\~та 1/2\~сараю,\~збудованого 1957\~року;\~має місце\~запис «Погосподарський\~номер переведено\~згідно з\~рішенням райвиконкому\~від 24\~березня 1965\~року,\~протокол №\~5» (т.1 а.с.108). Також судом\~досліджено відповідь\~Ярмолинецької селищної\~ради від\~24\~червня 2020\~року №\~209,\~згідно з\~якою згідно\~з погосподарською\~книгою без\~номера за\~19631972\~роки,\~особистий рахунок\~ [NUMBER] ,\~ [ADDRESS] ,\~зареєстрований власник\~ [PERSON] \~(погосподарський\~номер переведено\~згідно з\~рішенням райвиконкому\~від 24\~березня 1965\~року,\~протокол №\~5).\~Згідно з\~погосподарською книгою\~№ 9\~за 19741985\~роки особистий\~рахунок № [NUMBER] \~за адресою:\~ [ADDRESS] ,\~зареєстрований власник\~ [PERSON] (т.1 а.с.98-99). Відповідно до відповіді Ярмолинецької селищної ради від 16 січня 2016 року № 93 за даними погосподарської книги [ADDRESS] за [PERSON] за 19741975 роки рахувалася земельна ділянка, площею 0,13 га, та 1/2 частини житлового будинку, збудованого 1928 року, та 1/2 сараю, збудованого 1922 року. Згідно з відповіддю Ярмолинецької селищної ради від 31 серпня 2020 року № 272 за даними погосподарської книги без номера за 19631973 роки (особистий рахунок № [NUMBER] , сторінка 33) головою колгоспного двору на [ADDRESS] є [PERSON] , 1932року народження, а [PERSON] , 1927 року народження, зареєстрована за цією адресою як його дружина. За даними погосподарської книги № 9 за 19741985 роки (особовий рахунок № [NUMBER] , сторінка 28), за адресою: [ADDRESS] , головою сім`ї є [PERSON] , 1932 року народження. Разом із ним за цією адресою зареєстрована дружина [PERSON] , 1927 року народження (т.1 а.с.133). При цьому, суд вважає, що прибуття [PERSON] як зятя на спірне господарство після прийняття та видачі відповідних документів, а саме, рішення виконавчого комітету Ярмолинецької селищної ради депутатів трудящих від 20.12.1959 за №19 «Про оформлення права особистої власності на будівництво 1/3 домоволодіння, що знаходиться в [ADDRESS] належить голові колгоспного двору [PERSON] ;\~???свідоцтва про право особистої власності на будівництво, визнане за [PERSON] права власності на 1/3 домоволодіння, що знаходиться в [ADDRESS] від 04.12.1959; рішення виконавчого комітету Ярмолинецької селищної ради депутатів трудящих від 10.02.1960 №3 «Про оформлення права особистої власності на будівництво 1/3 домоволодіння, що знаходиться в [ADDRESS] належить голові колгоспного двору [PERSON] ; свідоцтва про право особистої власності на будівництво, визнане за [PERSON] право власності на 1/3 домоволодіння, що знаходиться в [ADDRESS] від 21.02.1960, не порушує права [PERSON] та не є підставою для визнання зазначених документів недійсними у зв`язку з тим, що [PERSON] теж був членом колгоспного двору, хоча з`явився після видачі оспорюваних документів. Крім того, у позовній заяві позивачка зазначає, що її батько [PERSON] був головою колгоспного двору з 1963 року по [ADDRESS] . Судом встановлено, що житловий будинок по [ADDRESS] відносився до суспільної групи колгоспних дворів, що підтверджується відповіддю Ярмолинецької селищної ради від 02.06.2020, згідно з якої відповідно до даних погосподарської книги №17 за 1958-1960 p.p. [PERSON] повернувся в господарство 26.12.1960 (господарство перебуває в колгоспі «Іскра» адреса господарства Ярмолинці вул. ім. Пушкіна) (т.4 а.с.135). Як вбачається з рішення №97 виконавчого комітету Ярмолинецької селищної ради від 25.07.1974, у зв`язку зі смертю голови колгоспного двору [PERSON] , постановлено оформити право особистої власності на житловий будинок по [ADDRESS] на нового голову колгоспного двору [PERSON] (т.1 а.с.19). 25.07.1974 переведено погосподарський номер з [PERSON] на [PERSON] (архівний витяг з протоколу засідання виконкому Ярмолинецької селищної ради № 14 від 25.07.1974, т.2 а.с.42). Відповідно до свідоцтва про право особистої власності на будинок, виданого Ярмолинецькою селищною радою 21 лютого 1960 року на підставі рішення виконкому Ярмолинецької селищної ради депутатів трудящих від 10 лютого 1960 року за № 3, зареєстрованого в бюро технічної інвентаризації 22 лютого 1960 року за № 84, 1/3 частина домоволодіння на [ADDRESS] належить [PERSON] (арк. 13 інвентарної справи домоволодіння [ADDRESS] . Відповідно до договору дарування від 14.11.1975, посвідченого державним нотаріусом Ярмолинецької державної нотаріальної контори Побігушко В.Ф. [PERSON] та [PERSON] подарували відповідачці [PERSON] свої частки (по1/3 кожен) (аркуш 26 інвентарної справи домоволодіння [ADDRESS] ). На даний час зазначений договір дарування є чинним. Частинами першою, другою\~статті 120 ЦК УРСР\~передбачено, що\~майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю. Відповідно до частини другої\~статті 123\~ЦК УРСР\~розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи\~неповнолітніх і непрацездатних. Як роз`яснено у пункті 6\~постанови Пленуму Верховного Суду України\~від 22 грудня\~\~1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності»\~, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане\~до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами,\~\~ще регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому\~\~закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів,\~\~включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи\~\~коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Отже, всі члени колгоспного двору, які були такими станом на 15 квітня 1991 року, мали право спільної сумісної власності на майно колгоспного двору. Позивачка [PERSON] , як на підставу позовних вимог посилається на те, що її батько був членом колгоспного двору по [ADDRESS] , однак, судом встановлено, що станом на 15 квітня 1991 року у вказаному господарстві батько позивачки [PERSON] зареєстрований не був, не проживав у даному господарстві, а відповідно, не брав участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору, оскільки більше як три роки до 15 квітня 1991 року проживав за іншою адресою, а саме, [ADDRESS] . Дані обставини підтверджуються поясненнями відповідачки [PERSON] про те, що в оспорюваному будинку вона проживає з 1976 року, після того як їй подарували 2/3-х цього будинку на весілля, що підтверджується договором дарування посвідченим державним нотаріусом Ярмолинецької державної нотаріальної контори Побігушко В.Ф. та зареєстрованим в Хмельницькому обласному об`єднаному бюро технічної інвентаризації 27.11.1975 за №84 (арк. 25-26 інвентарної справи домоволодіння [ADDRESS] ). Як пояснила в судовому засіданні відповідачка [PERSON] , [PERSON] в 1969 році почав будувати новий будинок за адресою [ADDRESS] , куди перейшов жити зі своєю сім`єю приблизно у 1972-1973 роках. Зазначене підтверджується і показаннями свідка [PERSON] про те, що [PERSON] почав будуватися і в 1970 році перейшов зі спірного господарства з жінкою і дітьми проживати в новий будинок по [ADDRESS] . При цьому, як пояснила в судовому засіданні позивачка [PERSON] , вона з батьками перейшла проживати на нову хату по [ADDRESS] в 1986 році. Крім того, як вбачається з відповіді Ярмолинецької селищної ради № 181 від 02.06.2020, згідно з по господарською книгою № 15 за 1986-1993 pp. особистий рахунок № [NUMBER] ст.29 за адресою [ADDRESS] зареєстрований власник [PERSON] ; згідно з погосподарською книги № 14 за 1994-2005 pp. ст.29 за адресою [ADDRESS] зареєстрований власник [PERSON] ; згідно з погосподарською книгою №14 за 2006-2010 pp. ст.18 за адресою [ADDRESS] зареєстрований власник [PERSON] ; згідно з погосподарською книгою №14 за 2011-2015 pp. ст.20 за адресою [ADDRESS] зареєстрований власник [PERSON] (помер [INFO] ) (т.4 а.с.135). Відповідно до\~свідоцтва про\~право особистої\~власності на\~житловий будинок\~від 04.05.1987\~(т.2\~а.с.187-188), житловий будинок [ADDRESS] належав на праві власності [PERSON] . За заключенням про реєстрацію будинку від 04.05.1987 [PERSON] за вказаним свідоцтвом належить право власності на цілий будинок по [ADDRESS] (т.2 а.с.189). Згідно з договором купівлі-продажу від 27 липня 1999 року [PERSON] продав [PERSON] , яка діяла від імені неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , 1/3 частку житлового будинку [ADDRESS] . Право власності на зазначене нерухоме майно 27 липня 1999 року зареєстровано за [PERSON] та [PERSON] в рівних частках (т.2 а.с.190-191). Отже, враховуючи пояснення позивачки та дані зазначених по господарських книг, [PERSON] принаймні з 1986 року, а можливо і значно раніше (згідно з поясненнями відповідачки [PERSON] та свідка [PERSON] з 1970-1973 років), почав проживати у новому будинку по [ADDRESS] , де був зареєстрований як власник, і 04.05.1987 отримав свідоцтво про право особистої власності на даний житловий будинок. За даною адресою [PERSON] був зареєстрований і проживав до дня смерті - [INFO] . Таким чином, [PERSON] більше трьох років підряд до 15 квітня 1991 року не брав участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору за адресою [ADDRESS] . Враховуючи наведене, судом встановлено, що станом на час прийняття відповідних рішень виконкомом Ярмолинецької селищної ради та станом на час видачі оспорюваних свідоцтв про право власності, а саме, з 20 листопада 1959 року по 21 лютого 1960 року, а також станом на 15 квітня 1991 року, [PERSON] не був ні головою, ні членом колгоспного двору за адресою: [ADDRESS] , а тому не мав права на частку в майні колгоспного двору. З досліджених у судовому засіданні письмових доказів, зокрема, відповідей Ярмолинецької селищної ради, відповідно до яких згідно з погосподарської книги № 9 за 1974-1985 р.р. особистий рахунок № [NUMBER] за адресою [ADDRESS] зареєстрований власник [PERSON] (т.1 а.с.98,127,133, т.4 а.с.135) та пояснень в судовому засіданні сторін та їх представників, об`єктивно не встановлено, що будинок за адресою: [ADDRESS] (право власності на який було зареєстровано за [PERSON] ) та [ADDRESS] , є одним і тим самим будинком, що не спростовує того факту, що [PERSON] у вищезазначені періоди не був ні головою, ні членом колгоспного двору за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до частин першої, п`ятої та шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оскільки позивачкою не доведено те, що її батько [PERSON] був членом колгоспного двору за адресою [ADDRESS] на час видачі оспорюваних свідоцтв про право власності та на час прийняття відповідних рішень виконкомом Ярмолинецької селищної ради, а відтак не доведено порушення її права як спадкоємиці батька, суд вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. При цьому, питання правомірності ухвалення рішення про\~оформлення права особистої власності, видачі свідоцтва про право власності, не підлягає дослідженню та вирішенню судом, про що зазначено у Постанові Верховного Суду від 22.11.2023 у даній справі. В силуст.141 ЦПК України у разі відмови у позові, судовий збір з відповідача на користь позивача не стягується. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed