Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-16 00:00:00

в провадженні Пустомитівського районного суду Львівської області знаходиться цивільна справа за позовом Пустомитівської міської ради Львівського району Львівської області до [PERSON] , [PERSON] про стягнення безпідставно збережених коштів за фактичне користування земельною ділянкою, в якому позивач звернулася до суду з позовом, в якому представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з [PERSON] та [PERSON] 428\~010, 84 грн. (214\~005, 42 грн. з [PERSON] та 214\~005, 42 грн. з [PERSON] ) з врахуванням часток у праві спільної часткової власності; судові витрати покласти на відповідачів. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 20 квітня 2023 року відповідачі набули у спільну часткову власність об`єкти нерухомості (виробничі та адміністративні приміщення) на земельній ділянці з кадастровим номером 4623610100:01:010:0339 у м. Пустомити. Земля, на якій розміщена ця нерухомість, належить до комунальної власності Пустомитівської міської ради. Відповідачі фактично використовували цю земельну ділянку, не уклавши договору оренди та не зареєструвавши відповідне право у Державному реєстрі речових прав. На підставі цього міська рада вважає, що відповідачі зберегли за собою кошти, які мали бути сплачені у вигляді орендної плати, без достатньої правової підстави. Це є підставою для застосування кондикційного зобов`язання згідно з ч. 1 ст. 1212 ЦК України. Сума безпідставно збережених коштів, розрахована за період з 21.04.2023 до 30.06.2024 року, становить 428 010 грн 84 коп., що обґрунтовано нормативною грошовою оцінкою землі та ставками податку. Позивач наголошує, що неодноразово звертався до відповідачів із вимогами укласти договір оренди та сплатити кошти, але ці вимоги залишились без реагування. Міська рада просить суд зобов`язати відповідачів відшкодувати зазначену суму на підставі чинного законодавства, зокрема ст. 206, 288 Податкового кодексу України, ст. 152 ЗК України та ст. 1212 ЦК України, а також з урахуванням правової позиції Верховного Суду, позивач змушений звертатись до суду з даним позовом, який просить суд задоволити. 10.07.2024 року провадження у справі відкрито. 09.01.2025 року протокольною ухвалою призначено справу до судового розгляду. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, однак подала на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутності, просить позовні вимоги задоволити. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, будучи належним чином повідомленими про місце та час судового розгляду. Клопотань до суду не надсилали. Відповідно до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень\~ЦПК України\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку. Дослідивши матеріали, всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення, з таких підстав. Відповідно до\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За вимогами ст. ст.12,\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1\~ст. 76 ЦПК України). Відповідно до ч. 1\~ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права. Відповідно до ч.1\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Із Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо об?єкта нерухомого майна № 377945600 від 10.05.2024 року вбачається, що відповідно до договорів купівлі-продажу, посвідчених приватним нотаріусом Львівського районного нотаріального округу Львівської області Моісєєвою Ольгою Ярославівною відповідачі набули право спільної часткової власності (1/2) на об`єкти нерухомості, зокрема: приміщення цеху К-2, загальною площею 405,6 кв.м. - договір купівлі- продажу №715 від 20.04.2023; приміщення головного цеху К-2, загальною площею 7091,3 кв.м. - договір купівлі-продажу №711 від 20.04.2023; будівлі та споруди, загальною площею 6357 кв.м. (А-2 - адмінбудинок, 3-1- олійнопресувальний цех, Т-1 - підсобні приміщення, Е-1 - навіс,Ж-1 - вбиральня, Л-1 навіс, М-1 - вбиральня, Щ-1 - пожежний пункт, Р-3 - склад цементу, П- бетонозмішувальний вузол, У-1 - диспетчерська, Ш-1 - навіс, Ц-1 - вагова (незавершена), Ю-1 - склад, Щ-1 - навіс, С-2 - розподільний цех, Б-2 - побутове (роздягальня), В-1 - гаражні бокси, Г-1 - адмінбудинок, Д-1 - котельня, 4-1 - навіс, Н-1 - компресорна, Ф-1 - електрощитова, 1-2 - бетонозмішувальний вузол з огорожею та воротами, X - водонапірна вежа) - договір купівлі-продажу №707 від 20.04.2023, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-0001093452022 від 13.10.2022 року цільове призначення земельної ділянки кадастровий номер 4623610100:01:010:0339, площею 9,4500 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] - 11.02 для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості. Також із Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо об?єкта нерухомого майна № 384622979 від 27.06.2024 року встановлено, що інформація щодо реєстрації права на земельну ділянку, кадастровий номер 4623610100:01:010:0339 за відповідачами в Реєстрі відсутня. Судом встановлено, що земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] (кадастровий номер 4623610100:01:010:0339 площею земельної ділянки, гектарів 9.4500 (у тому числі з обмеженнями) належить Пустомитівській територіальній громаді Львівського району Львівської області, є комунальною власністю, що підтверджується копією Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-0001093452022 від 13.10.2022 року. Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 05.08.2022р. у справі №922/2060/20, із уведенням у дію 01.01.2002 нового ЗК України у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об`єкти комунальної власності, про що зазначено у частині 2 статті 83 ЗК України. Отже, принцип розмежування земель державної і комунальної власності відображено у положеннях ЗК України, який, зокрема, полягає у визнанні пріоритету належності земель у межах населеного пункту відповідній територіальній громаді. Тобто всі землі у межах населеного пункту вважаються такими, що із 01.01.2002 перебувають у комунальній власності, крім земель, належність яких державі або приватним власникам зафіксована у ЗК України. 10.05.2024 року комісією, створеною на підставі розпорядження Пустомитівського міського голови від 24.04.2024 року №02-04/193 було проведено обстеження вказаної вище земельної ділянки. В результаті обстеження комісією встановлено, що на даній земельній ділянці розташовано: приміщення цеху К-2, загальною площею 405,6 кв.м., приміщення головного цеху К-2, загальною площею 7091,3 кв.м. та будівлі та споруди, загальною площею 6357 кв.м. Відтак, відповідачі є фактичними користувачами земельної ділянки (кадастровий номер 4623610100:01:010:0339 за адресою [ADDRESS] ). Відповідно до частини 2 статті 152 Земельного кодексу України, власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, відшкодування завданих збитків. Відповідно до ст. 206 Земельного кодексу України та п. 14.1.147. ст.14 Податкового кодексу України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону. Плата за землю - це обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності. Земельним податком є обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів, а орендною платою за земельні ділянки державної і комунальної власності обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (підпункти 14.1.72, 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 Податкового Кодексу України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин). Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду від 07.07.2020р. у справі №922/3208/19 оскільки відповідач не є власником чи постійним землекористувачем земельної ділянки, він не є суб`єктом плати за землю у формі земельного податку, а тому формою здійснення плати за землю для нього як особи, яка користується земельною ділянкою, є орендна плата. Відповідно до ст. 288 Податкового кодексу України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем (крім випадків консервації таких земельних ділянок або визнання земельних ділянок забрудненими (потенційно забрудненими) вибухонебезпечними предметами). Розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу: не може бути меншою за розмір земельного податку; для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких проведено, - у розмірі не більше 3 відсотків їх нормативної грошової оцінки, для земель загального користування - не більше 1 відсотка їх нормативної грошової оцінки, для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 1 відсотка їх нормативної грошової оцінки; для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено, - у розмірі не більше 5 відсотків нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області, для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 5 відсотків нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області; не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки. Статтею 13 Закону України «Про оцінку земель» визначено, що для визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності нормативна грошова оцінка земель проводиться обов`язково. Частиною 2 статті 20 Закону України «Про оцінку земель» передбачено, що дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються, як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель. Згідно з положеннями частини 3 статті 23 цього Закону, витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається органами, що здійснюють ведення Державного земельного кадастру. Рішенням сесії Пустомитівської міської ради від 18.11.2011 №310 «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель м.Пустомити Пустомитівського району Львівської області», затверджено технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель м.Пустомити Пустомитівського району Львівської області. Дані нормативної грошової оцінки земель м.Пустомити введено в дію 01.01.2012 року. Згідно з витягом із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок від 13.10.2022 №НВ~21201 нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 4623610100:01:010:0339 становить 24 592 427,51 грн. Згідно з п.289.1, 289.2 та ст.289 Податкового кодексу України, для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок, у тому числі земельних ділянок, право на які фізичні особи мають як власники земельних часток (паїв), з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до законодавства. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель (Кі), на який індексується нормативна грошова оцінка земель. Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно, залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель, зазначеної в технічній документації з нормативної грошової оцінки земель та земельних ділянок. Згідно з висновком Верховного Суду, який викладено у його постанові від 18 грудня 2019 року у справі № 804/937/16, коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки завжди застосовується ретроспективно. Кожного року, після 01 січня, для розрахунку бази оподаткування земельним податком (орендної плати) враховується чинна нормативна грошова оцінка (яка проводиться раз на 5-7 років) з урахуванням кумулятивного (накопичувального) застосування коефіцієнтів індексації (який визначається щорічно). Відповідно до листа Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 12.01.2023р. № 6-28-0.222-323/2-23, за інформацією Державної служби статистики України, індекс споживчих цін за 2022 рік становив 126,6%. Пунктом 289.2 статті 289 Податкового кодексу України, зокрема, визначено, що у разі, якщо індекс споживчих цін перевищує 115 відсотків, такий індекс застосовується із значенням 115. Відповідно значення коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель і земельних ділянок за 2022 рік становить: для земель і земельних ділянок (крім сільськогосподарських угідь) 1,15. Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель. Відтак нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 4623610100:01:010:0339, якою фактично користувалися відповідачі, з урахуванням відомостей про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, зазначених у Витязі із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок від 13.10.2022 №НВ-21201 у 2023 р. становила 28 281 291,64 грн. (24 592 427,51 гри. * 1,15). Рішенням сесії Пустомитівської міської ради від 30.05.2023 №2173 «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок Пустомитівської міської ради (м.Пустомити, с.Наварія та прилеглої території) Львівського району Львівської області», затверджено технічну документацію з нормативної грошової оцінки земельних ділянок Пустомитівської міської ради (м.Пустомити, с.Наварія та прилеглої території) Львівського району Львівської області, яку введено в дію з 01.01.2024 року. Згідно з витягом із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок від 01.04.2024 №НВ-9935465392024 нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 4623610100:01:010:0339 становить 46 322 603,27 грн. Рішенням сесії Пустомитівської міської ради від 05.07.2022 №1748 «Про встановлення місцевих податків і зборів та визначення розмірів їх ставок на території Пустомитівської міської ради Львівської області» встановлено місцеві податки і збори, в тому числі ставки земельного податку. Відповідно до вказаного рішення ставка податку (у відсотках від нормативної грошової оцінки) за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено (незалежно від місцезнаходження) для фізичних осіб становить 1%. Відповідно до розрахунку суми безпідставно збережених коштів за використання земельної ділянки комунальної форми власності (кадастровий номер 4623610100:01:010:0339, розташованої за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення 11.02 для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості), розмір збитків, завданих власнику землі за користування відповідачем [PERSON] вказаною земельною ділянкою за період з 21.04.2023 року по 30.06.2024 року становить 214 005 грн 42 коп. (з урахуванням частки у праві власності 50%), а також розмір збитків, завданих власнику землі відповідачем [PERSON] за період з 21.04.2023 року по 30.06.2024 року становить 214 005 грн 42 коп. (з урахуванням частки у праві власності 50%). Загальна сума, що підлягає сплаті відповідачами становить 428\~010 грн. 84 коп. Отже, сума безпідставно збережених коштів відповідачами за період з 21.04.2023 р. по 30.06.2024 р. становить 428 010 грн. 84 коп. Судом також встановлено, що Пустомитівською міською радою Львівського району Львівської області на адресу відповідачів скеровувались листи від 24.04.2024 р. №02-12/738 з вимогою щодо вжиття заходів для укладення договору оренди земельної ділянки з подальшою його державною реєстрацією та від 15.05.2024 р. №02-08/877 з вимогою про сплату безпідставно збережених коштів, проте дані вимоги залишились відповідачами без реагування. Відповідно до\~статті 13 Конституції України\~земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією\~Конституцією. Суб`єктами права на землі комунальної власності згідно\~статті 80 Земельного кодексу України, є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування. Відповідно до\~статті 5 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені\~Конституцією України\~та іншими законами. Відповідно до\~статті 12 Земельного кодексу України\~повноваження сільських, селищних, міських рад та їх виконавчих органів у галузі земельних відносин, до яких, зокрема, належить розпорядження землями територіальних громад. За змістом статей\~125\~та\~126 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав, яка оформлюється відповідно до\~Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю чи споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. Відтак, із виникненням права власності на об`єкт нерухомості, власник такого об`єкта не звільняється від обов`язку оформлення прав на земельну ділянку відповідно до законодавства. Відповідно до\~статті 206 Земельного кодексу України\~використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону. Статтею 14 Податкового кодексу України\~визначено, що плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності. Відповідачі не оформили у передбаченому законом порядку право користування земельною ділянкою, на якій розташовано належний їм об`єкт нерухомості, та користувались земельною ділянкою за відсутності правових підстав, не сплачуючи Пустомитівській міській раді Львівського району Львівської області належних їй коштів. У разі надання земельної ділянки в оренду укладається договір оренди земельної ділянки, яким за положенням ч.1\~ст. 21 Закону України «Про оренду землі»\~визначається орендна плата за землю як платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. При цьому до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними (правова позиція в постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17 та від 13 лютого 2019 року у справі №320/5877/17). Відповідно до ч.1\~ст.90 ЗК України, власники земельних ділянок мають право на відшкодування збитків у випадках, передбачених законом. Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі ч. 1\~ст. 1212 Цивільного кодексу України\~(відповідно до правової позиції Верховного Суду в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 629/4628/16-ц). Згідно зі\~ст. 1212 ЦК України\~особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. За змістом положень глав 82 і 83\~ЦК України\~для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна у набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювана шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності у деліктних зобов`язання. Натомість для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої. Таким чином обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна. Обов`язком землекористувачів, згідно\~статті 96 Земельного кодексу України, серед іншого, є своєчасна сплата земельного податку або орендної плати. Статтями\~7,\~140,\~142 Конституції України\~та ст. ст.\~16,\~60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»\~передбачено, що матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування, функціонування якого гарантується державою, є рухоме і нерухоме майно, доходи міських бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах. Як визначено\~статтею 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»\~міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені\~Конституцією України, цим та іншими законами. Згідно зі статтями\~26,\~33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»\~та\~статтею 12 Земельного кодексу України\~до компетенції сільських, селищних, міських рад та їх виконавчих органів належить вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин, зокрема, розпорядження землями територіальних громад, здійснення контролю за додержанням земельного природоохоронного законодавства, використання і охороною земель, вирішення земельних спорів та інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону. Частиною 5\~статті 60 цього Закону\~визначено, що органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпоряджання об`єктами права комунальної власності. При цьому, враховуючи вимоги\~статті 19 Конституції України, територіальна громада м. Львова, як власник спірних земельних ділянок делегує Львівській міській раді повноваження щодо здійснення щодо здійснення права власності від її (громади) імені, в її інтересах, виключно у спосіб та у межах повноважень, передбачених законом. Тобто воля територіальної громади як власника може виражатися лише в таких діях органу місцевого самоврядування, які відповідають вимогам законодавства та інтересам територіальної громади. Відповідно до положень\~статті 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»\~матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є, зокрема, доходи місцевих бюджетів. Доходи місцевих бюджетів формуються за рахунок власних, визначених законом, джерел та закріплених у встановленому законом порядку загальнодержавних податків, зборів та інших обов`язкових платежів. Склад доходів місцевих бюджетів визначається\~Бюджетним кодексом України\~та законом про Державний бюджет України (стаття 63 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»). Згідно зі статтями\~10,\~265 Податкового кодексу України\~плата за землю є місцевим податком. Відповідно до пункту 19 частини 1\~статті 64 Бюджетного кодексу України\~вона зараховується до бюджетів місцевого самоврядування, а отже бюджет Львівської міської ради недоотримав значну суму коштів, яку мав би отримати від передачі земельної ділянки в оренду відповідачам. Ненадходження коштів зі сплати орендної плати перешкоджає належному функціонуванню органу місцевого самоврядування, що порушує інтереси місцевого самоврядування. Місцеві бюджети мають бути достатніми для забезпечення виконання органами місцевого самоврядування наданих їм законом повноважень на забезпечення населення послугами не нижче рівня мінімальних соціальних потреб. Повноваження на здійснення витрат місцевого бюджету мають відповідати обсягу надходжень місцевого бюджету. Недоотримання коштів у розмірі орендної плати суттєво ослаблює дохідну частину місцевого бюджету та може призвести до неможливості покриття щомісячних (постійних) видатків місцевого бюджету і як наслідок до необхідності державного забезпечення збалансування місцевого бюджету. Відтак, внаслідок неотримання коштів місцевим бюджетом за використання земельної ділянки у розмірі орендної плати порушуються інтереси Пустомитівської територіальної громади Львівського району Львівської області. Визначення позивачем суми безпідставно збережених коштів здійснювалося на основі належного і допустимого доказу - витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, тому суд вважає, що такий розрахунок є вірним. Згідно з\~ст. 5 ЦПК України\~здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч.1\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до приписів\~ст. 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд доходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, а тому з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути 428 010 грн. 84 коп. по 1/2 з кожного, а саме 214 005 грн. 42 коп. з [PERSON] та 214 005 грн. 42 коп. з [PERSON] з врахуванням часток у праві спільної часткової власності. Згідно з\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути судові витрати у виді судового збору у розмірі 3\~210 грн. 08 коп. з кожного.

Outcome: approved