Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-16 00:00:00

27 грудня 2024 року від представника [PERSON] адвоката Згода О.О. до суду надійшла заява про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Олімпекс транс», [PERSON] про визнання договору недійсним. Заявник просив ухвалити додаткове рішення у справі №947/1201/24, яким вирішити питання щодо стягнення з позивача [PERSON] РНОКПП [NUMBER] на користь відповідача [PERSON] РНОКПП [NUMBER] судових витрат у розмірі 50 000 грн понесених на професійну правничу допомогу. Справа передана раніше визначеному складу суду, судді Чернявській Л.М. В судове засідання 17 березня 2025 року сторони не з`явились, сповіщались належним чином.. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Так, 09 січня 2024 року до Київського районного суду м. Одеси надійшов позов [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Олімпекс транс», [PERSON] про визнання договору недійсним. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 16 січня 2024 року позовну заяву направлено за підсудністю до Приморського районного суду м. Одеси за місцем реєстрації учасників справи. 13 лютого 2024 року матеріали цивільної справи надійшли до Приморського районного суду м. Одеси та за результатами автоматичного розподілу справа передана для розгляду судді Чернявській Л.М. Ухвалою суду від 14 лютого 2024 року цивільну справу направлено за підсудністю до Київського районного суду м. Одеси. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 06 березня 2024 року відкрито провадження по справі, встановлено спрощений порядок розгляду справи. Постановою Одеського апеляційного суду від 29 травня 2024 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Олімпекс транс» задоволено частково. Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 14 лютого 2024 року про передачу справи на розгляд іншого суду скасовано, з направленням справи для продовження розгляду до Приморського районного суду м. Одеси. 26 червня 2024 року матеріали цивільної справи надійшли до Приморського районного суду м. Одеси. На підставі протоколу передачі судової справи раніше визначено складу суду, справа розподілена на суддю Чернявську Л.М. Ухвалою суду від 28 червня 2024 року прийнято цивільну справу до провадження. Встановлено загальний порядок розгляду справи. 17 вересня 2024 року від представника [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, у відповідності до якого просили відмовити у задоволенні позовних вимог та стягнути з Позивача на користь Відповідача судові витрати в розмірі 50\~000,00 гривень. Ухвалою суду від 01 листопада 2024 року закрито підготовче провадження по справі, призначено справу до слухання по суті. 04 грудня 2024 року від представника Позивача до суду надійшла заява про залишення позову без розгляду. Як вбачається з ухвали суду від 24 грудня 2024 року суд не вирішив питання про витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 5 ст. 142 Цивільного процесуального кодексу України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. 15.04.2024 року між [PERSON] та Фізичною особою підприємцем адвокатом Згода О.О. укладено договір про надання правничої допомоги, згідно п. 1.1. предсметом данного Договору є надання Адвокатом усіма законними методами та способами правничої допомоги Клієнту в рамках судової справи № 947/1201/24, а [PERSON] зобов`язується сплатити гонорар (винагороду) за надану правничу допомогу та компенсувати фактичні витрати та її надання в обсязі та на умовах визначених Договором. Актом приймання-передачі наданих послуг від 19 грудня 2024 року до Договору про надання правничої допомоги від 15.04.2024 року визначено загальна послуг наданих Адвокатом послуг в розмірі 50\~000,00 гривень, з якого вбачається детатьний розрахунок витраченого часу. Згідно з ч. 6 ст. 142 ЦПК України у випадках, встановлених частинами третьою п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу. Вирішуючи у справі питання про судові витрати за поданою заявою, суд дійшов наступних висновків. Згідно з приписами ч.ч. 1-6 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. ВП ВС у постанові від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 зазначила, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Для підтвердження цих обставин потрібно надати суду договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, які свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, і оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. За змістом частини третьої статті 237 Цивільного кодексу України однією з підстав виникнення представництва є договір. Згідно з частиною першою статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 Цивільного кодексу України) Відповідно до статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (стаття 1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»). За змістом частини третьої статті 27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Отже, надання адвокатом правничої допомоги в порядку представництва у суді здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Договором про надання правничої допомоги (договором, на підставі якого здійснювалось представництво інтересів [PERSON] в суді першої інстанції) встановлено, що вартість послуг у фіксованому розмірі, який становить 50\~000, 00 гривень за обсяг роботи, погоджений з Замовником. Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, положення щодо якого містяться, зокрема у Главі 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, стаття 903 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Глава 52 Цивільного кодексу України регулює загальні поняття та принципи будь-якого цивільного договору, включаючи договір про надання послуг. Стаття 632 Цивільного кодексу України регулює поняття ціни договору. Згідно з положеннями цієї статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору. Згідно зі статтею 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Верховний Суд зазначає про те, що у разі погодження між адвокатом (адвокатським бюро / об`єднанням) та клієнтом фіксованого розміру гонорару такий гонорар обчислюється без прив`язки до витрат часу адвоката на надання кожної окремої послуги. Фіксований розмір гонорару не залежить від витраченого адвокатом (адвокатським бюро / об`єднанням) часу на надання правничої допомоги клієнту. Подібні висновки Верховного Суду містяться і у постанові від 19 листопада 2021 року у справі № 910/4317/21. Як відзначив КАС ВС у постанові від 28.12.2020 по справі № 640/18402/19 розмір гонорару адвоката, встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником позивача. Тому в цьому випадку подавати опис робіт, виконаних адвокатом, не обов`язково. Гонорар може сплачуватись як до надання відповідних послуг адвокатом, так і після. Порядок та строки його сплати визначаються договором про надання правової допомоги. І для цілей стягнення судових витрат це не повинно мати значення. Верховний Суд дотримується позиції, відповідно до якої відшкодуванню підлягають як ті витрати, які вже були сплачені, так і ті, що мають бути сплачені відповідною стороною згідно з умовами договору. Такі висновки відображені, наприклад, у постановах ОП КГС ВС від 03.10.2019 по справі № 922/445/19, ОП КГС від 22.01.2021 по справі № 925/1137/19. Також Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Верховний Суд у постанові від 30.09.2020 у справі №201/14495/16-ц зазначив, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial