Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-03 00:00:00

У травні 2024 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, зареєстрованого 12 листопада 2005 року між нею і [PERSON] у Донецькому міському відділі реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції, актовий запис № 1701. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що від шлюбу мають неповнолітню дитину. Шлюбні відносини з відповідачем припинені, спільне господарство не ведеться. Вважає, що примирення між ними неможливе та суперечить її інтересам. За цих підстав позивач просить шлюб між нею і відповідачем розірвати. Відповідно до розпорядження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 2710/38-14 від 02.09.2014 підсудність справ Петровського районного суду міста Донецька була передана Краснолиманському міському суду Донецької області. В свою чергу, розпорядження Верховного Суду від 14.03.2022 № 7/0/9-22 передано територіальну підсудність судових справ Краснолиманського міського суду Донецької області Індустріальному районному суду міста Дніпропетровська. Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 20 січня 2025 року у справі було відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. Сторони у судове засідання не з`явилися. Позивач у своєму позові просила розглядати справу без її участі. До початку судового розгляду відповідач також надав заяву, в якій позов визнав, просить справу розглянути без його участі. Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне: Судом установлено, що 12 листопада 2005 року у Донецькому міському відділі реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що складений актовий запис № 1701. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] ». Сторони мають неповнолітню дитину сина [PERSON] , який народився [INFO] . З матеріалів справи вбачається, що сторони припинили шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть, примиритися не бажають. Відповідно до статті 51 Конституції України, а також статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Статтею 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Згідно зі статтею 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають суттєве значення. Приймаючи до уваги взаємовідносини між сторонами, причини позову про розірвання шлюбу, викладені у позовній заяві, всі обставини життя сторін, зокрема припинення ними шлюбних відносин та небажання зберегти шлюб, суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб між ними слід розірвати. Відповідно до статті 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач питання про відновлення її дошлюбного прізвища не ставила, тому прізвище позивачу після розірвання шлюбу необхідно залишити « [PERSON] », що не позбавляє її права змінити прізвище у позасудовому порядку. При зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 1211,20 грн. Відповідно до частини 1\~статті 141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони\~пропорційно розміру\~задоволених позовних\~вимог. Водночас статтею 142 ЦПК України, ч. 3 ст.\~7\~Закону України\~«Про судовий\~збір» \~встановлений порядок розподілу витрат у разі визнання позову. Суд враховує, що відповідачем до початку розгляду справи по суті була подана письмова заява про визнання позову про розірвання шлюбу. Отже, з відповідача на користь позивача слід стягнути половину сплаченого нею при зверненні до суду судового збору в розмірі 605 грн. 60 коп.

Outcome: approved