Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом до відповідача [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 29.11.2012 між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб. В даному шлюбі в сторін народився син [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує, що деякий час вони з відповідачем проживали разом, однак з 2015 року проживають окремо. Зазначає, що відповідач веде деструктивний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, не приділяє уваги вихованню сина. Вказує, що відповідач завдає дитині сильних емоційних страждань, а умови в яких проживає дитина жахливі. З січня 2020 року дитина проживає разом із позивачем та перебуває на його повному утриманні, мати участі у вихованні дитини не приймає. Відповідач самоусунулась від виконання батьківських обов`язків щодо сина, та від початку 2020 року жодного разу не спілкувалась із дитиною, не цікавилась його фізичним чи духовним розвитком, навчанням, не забезпечувала матеріально. У зв`язку із недосягненням згоди щодо досудового врегулювання спору, з підстав викладених у позові, позивач просить позов задовольнити та позбавити [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] 09.04.2024 у даній справі відкрито провадження та ухвалено провести її розгляд за правилами загального позовного провадження. 24.12.2024 у даній справі судом закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити, з підстав зазначених у позові, не заперечує щодо винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явилася, не повідомивши суду про причини своєї неявки, будучи повідомлена про дату, час та місце судового засідання. Правом на подання відзиву відповідач не скористалася та не подала заяву про розгляд справи без її участі. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради Паславська О.І. у судовому засіданні підтримала висновок складений означеним органом. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши позивача, дослідивши об`єктивно та оцінивши зібранні у справі докази, суд дійшов до наступного висновку, виходячи з фактичних обставин справи, мотивів та застосованих норм права. Суд, встановив, що сторони у справі перебували з 29.11.2012 в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23.01.2025 року, яке набрало законної сили, шлюб розірвано. У даному шлюбі в сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 23.09.2021 Тернопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), актовий запис 6. Згідно довідки №б/н від 19.10.2023, [PERSON] , [INFO] , проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до інформації, викладеній у листі №125 від 16.10.2023 Тернопільського навчально-виховного комплексу «Загальноосвітня школа І-ІІІ ст. - медичний ліцей №15 ім. Л. Українки» Тернопільської міської ради Тернопільської області, [PERSON] навчається в Тернопільському навчально-виховному комплексі «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - медичний ліцей № 15 імені Лесі Українки» з вересня 2021р. Поступив на навчання у віці 8 років. Хлопчик проживає з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Зі слів класного керівника [PERSON] впродовж трьох років він займається навчанням і вихованням сина. Батько піклується про нього, контролює виконання домашніх робіт, стежить за успішністю [PERSON] . Він тактовний у спілкуванні із сином, цікавиться його шкільним життям, успіхами.Дитина доглянута, необмежена ні в чому, батько старається всебічно розвивати сина. Батько систематично відвідує батьківські збори, слідкує за здоров`ям сина, правильно організовує проведення вільного часу. За період навчання [PERSON] у школі, мати [PERSON] , не появлялася жодного разу, не телефонувала, не цікавилася життям сина. Згідно протоколу індивідуальної психологічної діагностики [PERSON] від 10.10.2023, за зверненням [PERSON] , за результатами проведеної діагностики виявлено, що дитина надає перевагу батькові та його родині. Разом з тим, дитиною не було проявлено інтересу до матері. Відмічено нейтральне ставлення до матері та батька, як до батьківської пари. Хлопчик продемонстрував позитивне відношення до двоюрідного брата, бабусі та дідуся (за інформацією хлопчика, батькових батьків). Відповідно інформації викладеній у листі №685 від 09.10.2023 КНП «Тернопільська міська дитяча комунальна лікарня», [PERSON] [INFO] взятий на облік 27.09.2021 року лікарем-педіатром поліклінічного відділення педіатричного відділення №2, декларація укладена з батьком дитини. Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради на запит позивача надані завірені копії документів по справі [PERSON] , з яких вбачається, що згідно інформації викладеній у листі ГУНП в Тернопільській області від 18.12.2018 №394, виїздом працівників поліції на місце події поспілкувавшись із заявником останній повідомив, що по [ADDRESS] , проживає неблагополучна сім?я, на протязі тривалого часу зловживає спиртними напоями, в квартирі антисанітарія, сторонні особи, на виховані в яких малолітня дитина віком п`ять років. В результаті перевірки встановлено, що за даною адресою проживає гр. [PERSON] , 1990 р.н., на виховані має малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та її співмешканець [PERSON] . З приводу своєї поведінки та способу життя гр. [PERSON] об`єктивних пояснень не надала. Відповідно до інформації викладеній у листі №472 від 13.12.2018 Тернопільського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, фахівцями із соціальної роботи спільно з спеціалістом служби у справах неповнолітніх та дітей та інспекторами по зв?язках із громадськістю УПП, 06.12.2018р. здійснено кризове втручання та проведено оцінку потреб сім?ї [PERSON] . В ході візиту встановлено, що [PERSON] , 1990 р.н. виховує малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] .. Зі слів [PERSON] батько дитини, [PERSON] , з сім?єю не проживає, оскільки перебуває за межами України. Санітарно - гігієнічні умови проживання незадовільні. Вибиті шибки в міжкімнатних дверях, поломані вхідні двері. Дитина не відвідує ДНЗ, мати не працює. В будинок де мешкає сім?я [PERSON] систематично навідуються чоловіки в стані алкогольного сп?яніння. На момент візиту від [PERSON] був відчутний запах алкоголю. З [PERSON] проживає співмешканець, [PERSON] , який також був у стані алкогольного у сп`яніння. Фахівцями із соціальної роботи Тернопільського міського центру соціальних служб для сім?ї, дітей та молоді спільно з спеціалістом служби у справах неповнолітніх та дітей та представником сектору ювенальної поліції Тернопільського відділу поліції 12.12.2018р. здійснено повторний візит за місцем проживання сім?ї [PERSON] . На час візиту [PERSON] разом із співмешканцем були в стані алкогольного сп?яніння. Відповідно до висновку органу опіки і піклування Тернопільської міської ради щодо недоцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно малолітньої дитини [PERSON] , затверджений рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 21.11.2024 №1745, орган опіки та піклування вважає за недоцільне позбавляти батьківських прав [PERSON] стосовно малолітньої дитини [PERSON] . Як вбачається із вказаного висновку, «…малолітній [PERSON] на засіданні комісії повідомив, що не пам`ятає коли востаннє бачив маму та з нею розмовляв, а також де вона зараз знаходиться. Окрім цього, вказав, що вже приблизно чотири роки живе із батьком та перебуває на його утриманні…». Крім цього, 2…відповідно дло довідки ПП «Східний масив» від 16.09.2024, [PERSON] проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] , разом із ним проживає без реєстрації син [PERSON] . [PERSON] за вищевказаною адресою не проживала та не проживає. Вказане також підтверджується актом ПП «Східний масив» від 16.09.2024 ». В судовому засіданні малолітній [PERSON] в присутності психолога [PERSON] та законного представника, пояснив, що матір не бачив дуже давно, вже почав її забувати. не спілкувався з нею та не знає де вона знаходиться. Матір не піклується про нього, не приходить та не телефонує йому, не бере участі у його житті. Упродовж п`яти років проживає із батьком, який про нього піклується та хоче в подальшому із ним проживати. Згідно ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 2 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину. Частиною 1 статті 12 Закону України "Про охорону дитинства" встановлено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно ч. 1 ст. 165 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно роз`яснень, викладених в цій Постанові ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов`язків. Судом із проаналізованих доказів з`ясовано, що відповідач [PERSON] тривалий час, з січня 2020 року не бере участі у вихованні сина, не навідується до нього, не цікавиться його життям та станом здоров`я, не піклується про його фізичний та духовний розвиток, не спілкується з ним, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, на протязі тривалого часу ухиляється від виконання свого юридичного обов`язку по вихованню дитини, не виявляє до нього материнської уваги та турботи, не надає матеріальної допомоги на його утримання. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що вони ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, не зважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц). В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. За таких обставин, суд приходить до переконання, що свідоме і тривале нехтування відповідачем, яка є матір`ю малолітнього [PERSON] своїми батьківськими обов`язками щодо дитини є наслідком винної поведінки відповідача та є підставою для позбавлення її батьківських прав. З огляду на вищевикладене суд дійшов висновку про обґрунтованість позову про позбавлення батьківських прав відповідача відносно її малолітнього сина, оскільки судовим розглядом встановлено факт ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків щодо сина. Зазначені факти, як кожен окремо так і в сукупності свідчать, що [PERSON] не виконує обов`язки щодо виховання та утримання малолітньої дитини, свідомо нехтує ними та самоусунулася від виконання батьківських обов`язків. За таких обставин, суд вважає, що в інтересах малолітньої дитини слід позбавити батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON] , у зв`язку із ухиленням її від виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини та вважає, що це буде відповідати якнайкращим інтересам малолітнього [PERSON] . При цьому, суд не бере до уваги висновок органу опіки та піклування щодо недоцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] , оскільки такий висновок суперечить зазначеним доказам та інтересам дитини. Адже, відповідно до ч. 6 ст. 19 СК України, суд може не погодитися із висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Крім цього, суд вважає, що органом опіки та піклування не надано належну оцінку поясненням малолітнього, а також доказам, які свідчать, що мати малолітнього [PERSON] - [PERSON] тривалий час не виконує своє батьківські обов`язки, раніше зловживала алкогольними напоями, що сприяло проживання малолітнього у незадовільно-побутових умовах. В силу вимог ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. За таких обставин з [PERSON] слід стягувати аліменти на користь [PERSON] , на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки від усіх видів її заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За таких обставин, оскільки позов задоволено, суд вважає, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача 1211,20 грн сплаченого судового збору. На підставі наведеного та

Outcome: approved