Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовними вимогами до державного підприємства «Науково-дослідний інститут «Квант» про стягнення заборгованості по заробітній платі за період з 01.01.2019 по 30.04.2024, інфляційних нарахувань на заборгованість по заробітній платі за період 01.01.2019 по 30.04.2024, 3% річних на заборгованість по заробітній платі за період 01.01.2019 по 30.04.2024, середній заробіток за весь період затримки розрахунку по день ухвалення судового рішення. Ухвалою суду від 06.11.2024 у справі відкрито провадження для розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін. Сторони не подавали клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні. Від відповідача відзив на позов не надходив до суду, копія належним чином завіреної ухвали про відкриття провадження від 06.11.2024, разом з матеріалами позовної заяви була отримана представником відповідача - Комаром Д.Ю. 14.11.2024, що підтверджується матеріалами справи. Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, ч. 4 вказаної статті Кодексу, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність учасників справи за правилами спрощеного позовного провадження та ухвалити заочне рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України, оскільки, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, відзив не подав. При цьому, позивач при поданні позову подавав клопотання про розгляд справи за його відсутності. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступного висновку. Згідно частин першої-третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Так, на підтвердження заявлених позовних вимог позивачем надано суду в якості письмових доказів копії: трудової книжки [PERSON] (а.с. 5); довідки ДП «Науково-дослідний інститут «Квант» від 27.05.2021 № 327 про нараховану, але не виплачену заробітну плату (а.с. 6), розрахункових листків за березень, квітень, травень, червень 2021 [PERSON] виданих ДП «НДІ «Квант» (а.с. 7), розрахунок заборгованості, інфляційних та 3% річних по наявних документах за період з січня 2019 по лютий 2022 (а.с. 8), пенсійного посвідчення, паспорту до довідки про присвоєння ідентифікаційного коду [PERSON] (а.с. 9-11). Частиною восьмою статті 279 ЦПК України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За нормами статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України). За таких обставин, вбачається, що на підтвердження своїх вимог позивачем було подано документи датовані 2021 роком (сума заборгованості за підприємством станом на червень 2021 року - 496583,88 грн), проте не надано жодних документів, які б підтверджували збільшення заборгованості з 2021 по 2024 роки, наявність заборгованості відповідача перед позивачем станом на дату звільнення 30.04.2024, тому вимоги позивача про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, інфляційних втрат та 3% річних на заборгованість по заробітній платі за період з 01.01.2019 по 30.04.2024, середнього заробітку за весь період затримки розрахунку не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні належними доказами. З огляду на наведене, в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed