Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-06 00:00:00

18 вересня 2024 року Публічне акціонерне\~товариство «Національна\~акціонерна страхова\~компанія «ОРАНТА» з використанням засобів поштового зв`язку звернулося до Оболонського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути страхове відшкодування в порядку регресу в сумі 4000 грн. Обґрунтовано позов тим, що 14\~січня 2023\~року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів «Volkswagen Golf», реєстраційний номер [NUMBER] та «Toyota Camry», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням відповідача. Згідно із постановою Оболонського районного суду м. Києва від 16 лютого 2023 року вказана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідача. Крім того, відповідач керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, проте від проходження медичного огляду для визначення стану сп`яніння в установленому законом порядку відмовився. На момент дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб «Toyota Camry», реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував відповідач, був забезпечений за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у Публічному акціонерному товаристві «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА». 19 січня 2023 року із заявою про виплату страхового відшкодування звернувся власник пошкодженого транспортного засобу «Volkswagen Golf», реєстраційний номер [NUMBER] , у зв`язку з чим позивач виплатив страхове відшкодування в сумі 4624 грн. 06 квітня 2023 року позивач звернувся до відповідача із регресною вимогою. 13 жовтня 2023 року відповідач перерахував на рахунок позивача 624 грн. Враховуючи, що відповідач виплатив страхове відшкодування в порядку регресу не в повному обсязі, а тому позивач звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 30 вересня 2024 року справу за вказаним позовом передано на розгляд Чернігівському районному суду Чернігівської області за територіальною юрисдикцією (підсудністю). Згідно ухвали Чернігівського районного суду Чернігівської області від 07 листопада 2024 року справу за даним позовом передано на розгляд Деснянському районному суду м. Чернігова за територіальною юрисдикцією (підсудністю). Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 04 грудня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. Відповідач відзив на позов не подав. У судове засідання представник позивача не з`явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, вказавши, що позов підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи по суті сповіщався завчасно і належним чином. Судова повістка відповідачу надсилалася за адресою його місця проживання, зареєстрованою в установленому законом порядку. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). На підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд встановив таке. 14 січня 2023 року о 13 год. 40 хв. [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Toyota», реєстраційний номер [NUMBER] з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, по проспекту В. Івасюка, 8, корп. 1 у м. Києві, рухаючись заднім ходом, не впевнився в безпечності та скоїв зіткнення з транспортним засобом «Volkswagen Golf», реєстраційний номер [NUMBER] , який був припаркований позаду, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив пункти 2.3б, 10.9 Правил дорожнього руху. Також, відповідач відмовився від огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, чим порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху. Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 16 лютого 2023 року в справі № 756/1654/23 [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтею 124, частиною першою статті 130 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності, застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. в дохід держави та позбавлення права керування усіма видами транспортних засобів строком на 1 рік. (а.с. 7). Відповідно до частини шостої статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. На момент ДТП транспортний засіб «Toyota Camry», реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував відповідач, був забезпечений за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР210027326 від 13 липня 2022 року в Публічному акціонерному\~товаристві «Національна\~акціонерна страхова\~компанія «ОРАНТА» (а.с. 5). 19 січня 2023 року потерпілий [PERSON] звернувся до страхувальника - Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» із повідомленням про ДТП та заявою про страхове відшкодування (а.с. 12). Згідно із копією узгодження суми відшкодування за страховим випадком за договором обов`язкового страхування\~цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів від 04 лютого 2023 року розмір страхового відшкодування становить 4624 грн. (а.с. 17). На підставі страхового акту № ОЦВ-23-32-86332/1 від 13 березня 2023 року (а.с. 18) Публічне акціонерне\~товариство «Національна\~акціонерна страхова\~компанія «ОРАНТА» сплатило [PERSON] страхове відшкодування в сумі 4624 грн., про що свідчить копія платіжного доручення № 13288 від 13 березня 2023 року (а.с. 20). 06 квітня 2023 року позивач звернувся до відповідача із регресною вимогою, в якій просив сплатити суму страхового відшкодування у порядку регресу в розмірі 4624 грн. (а.с. 21-22). 13 жовтня 2023 року [PERSON] сплатив на рахунок Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» 624 грн., що підтверджується копією платіжної інструкції № 13/10/20231401977803111 від 13\~жовтня 2023\~року (а.с. 23). Згідно з положеннями частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною першою статті 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі статтею 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до частин першої, другої статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно із частинами першою, другою статті 1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Пунктом 1 частини першої статті 1188 Цивільного кодексу України визначено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до частини першої статті 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. На момент виникнення спірних правовідносин відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулював Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV. Так, пунктом 22.1. статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV було передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно зі статтею 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV,\~чинною на\~момент виникнення\~спірних правовідносин,\~шкода,\~заподіяна в\~результаті дорожньо-транспортної\~пригоди майну\~потерпілого,\~-\~це шкода,\~пов`язана: з\~пошкодженням чи\~фізичним знищенням\~транспортного засобу; з\~пошкодженням чи\~фізичним знищенням\~доріг,\~дорожніх споруд,\~технічних засобів\~регулювання руху; з\~пошкодженням чи\~фізичним знищенням\~майна потерпілого; з\~проведенням робіт,\~які необхідні\~для врятування\~потерпілих у\~результаті дорожньо-транспортної\~пригоди; з\~пошкодженням транспортного\~засобу,\~використаного для\~доставки потерпілого\~до відповідного\~закладу охорони\~здоров`я,\~чи забрудненням\~салону цього\~транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до підпункту «в» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV страховик, після виплати страхового відшкодування, має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). За таких обставин, враховуючи, що страховиком було виплачено власнику пошкодженого транспортного засобу страхове відшкодування та беручи до уваги те, що відповідач спричинив дорожньо-транспортну пригоду і при цьому відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного сп`яніння, а тому суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Також, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved