Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-03 00:00:00

Акціонерне товариство "Перший український міжнародний банк" (далі Банк) звернулось з позовом, у якому просить стягнути на його користь з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №\~1001124654301 від 11.09.2018\~р. станом на 01.12.2023\~р. у розмірі 69\~401,40\~грн., посилаючись на те, що [PERSON] не виконує належним чином зобов`язань за вказаним договором. [PERSON] просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що в силу правових позицій Верховного Суду щодо застосування норм Закону України "Про споживче кредитування" умова кредитного договору №\~1001124654301 від 11.09.2018\~р. про сплату комісії за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемною, а тому сплачена ним комісія має бути зарахована в рахунок інших платежів за цим договором, надана на підтвердження розміру його заборгованості виписка по рахунку не підписана особою, яка його сформувала, та не містить інших даних, які дають змогу ідентифікувати особу та її повноваження на формування виписки, а тому є неналежним доказом. Судом з`ясовано, що 11.09.2018\~р. [PERSON] підписав заяву №\~1001124654301 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (далі Заява) (а.\~с.\~40). Як вбачається з Заяви, [PERSON] просив Банк надати йому споживчий кредит на наступних умовах: сума кредиту 66\~780,00\~грн., у тому числі на загальні споживчі цілі 60\~000,00\~грн., для оплати договору страхування 6\~780,00\~грн., строк 36 місяців, розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості 2,99% у місяць (за графіком платежів, який міститься у Заяві 1\~996,72\~грн. щомісяця) , розмір процентної ставки 0,01% річних, разова комісія 300,00\~грн., спосіб надання споживчого кредиту на загальні споживчі цілі видача готівки через касу. Зважаючи на зміст Заяви, підпункт 2.2.1 пункту 2.2 Публічної пропозиції Банку на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, затвердженої рішенням правління Банку 06.03.2018\~р. (а.\~с.\~26 37), а також статі 634, 641, 644 Цивільного кодексу України, між Банком та [PERSON] було укладено договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. Відповідно до частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Таким чином зазначений договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб містить в собі умови і кредитного договору (далі кредитний договір №\~1001124654301 від 11.09.2018\~р.). [PERSON] не заперечується, що він отримав від Банку на виконання умов кредитного договору №\~1001124654301 від 11.09.2018\~р. грошові кошти (кредит) у розмірі 66\~780,00\~грн. Отримання цих коштів підтверджується випискою Банку з особового рахунку [PERSON] за період з 10.09.2018\~р. по 01.12.2023\~р., з якої вбачається, що 11.09.2018\~р. [PERSON] було надано кредитні кошти за кредитним договором №\~1001124654301 від 11.09.2018\~р. грошові кошти у розмірі 66\~780,00\~грн. (а.\~с.\~16 21). Верховний Суд неодноразово підтверджував свою позицію про те, що банківська виписка в розумінні статей 1, 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", пунктів 41, 42, 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженим постановою Правління Національного банку України 04.07.2018\~р. №\~75 (далі Положення), інших нормативних документів Національного банку України, як документ, що є підтвердженням виконаних за день операцій за рахунком клієнта, є належними та допустимим доказом у справі, що підтверджує рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщує записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій, тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором (до прикладу, постанова Верховного Суду від 25.05.2021\~р. у справі №\~554/4300/16-ц). Посилання [PERSON] на те, що ця виписка по рахунку не підписана особою, яка його сформувала, та не містить інших даних, які дають змогу ідентифікувати особу та її повноваження на формування виписки, а тому є неналежним доказом, є помилковим, з огляду на таке. Виписка Банку з особового рахунку [PERSON] за період з 10.09.2018\~р. по 01.12.2023\~р. дійсно не міститься підпису особи, яка її сформувала начальника Управління стягнення проблемних активів Департаменту стягнення кредитів Банку Є.М.\~Височина (а.\~с.\~21). Згідно з пунктом 51 Положення первинні документи в паперовій/електронній формі повинні мати такі обов`язкові реквізити: зокрема, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні операції. Крім того, пунктом 61 Положення передбачено, що форма клієнтських рахунків затверджується банком самостійно залежно від можливостей програмного забезпечення. Клієнтські рахунки та виписки з\~них мають містити такі обов`язкові реквізити: 1) номер клієнтського рахунку; 2) дату здійснення останньої (попередньої) операції; 3) дату здійснення поточної операції; 4) код Єдиного ідентифікатора Національного банку України (далі ID НБУ) банку, у якому відкрито рахунок; 5) код валюти; 6) сума вхідного залишку за рахунком; 7) код ID НБУ банку-кореспондента; 8) номер рахунку кореспондента; 9) номер документа; 10) суму операції (відповідно за дебетом або кредитом); 11) сума оборотів за дебетом та кредитом рахунку; 12) суму вихідного залишку. Більше того, пунктом 63 Положення визначено, що виписка з клієнтського рахунку може слугувати первинним документом, що підтверджує факт списання/зарахування коштів з/на цього/цей рахунку/рахунок клієнта, якщо вона містить реквізити: зокрема, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у складанні виписки з рахунку клієнта/печатку банку. Таким чином наявність у банківський виписці з особового рахунку, яка має слугувати первинним документом, такого обов`язкового реквізиту як особистий підпис особи, яка брала участь у здійсненні операції, (у складанні виписки з рахунку клієнта), Положенням не передбачено, достатнім є наявність у ній даних, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні операції (у складанні виписки з рахунку клієнта). Тобто обов`язкова наявність у виписці Банку з особового рахунку [PERSON] за період з 10.09.2018\~р. по 01.12.2023\~р. підпису начальника Управління стягнення проблемних активів Департаменту стягнення кредитів [PERSON] .\~Височина не передбачена Порядком. При цьому ця виписка містить інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні операції (у складанні виписки з рахунку [PERSON] ), її посаду, ініціали та прізвище (начальник Управління стягнення проблемних активів Департаменту стягнення кредитів [PERSON] .\~Височин), що відповідає пунктам 51 та 63 Положення. З виписки Банку з особового рахунку [PERSON] за період з 10.09.2018\~р. по 01.12.2023\~р. та розрахунків заборгованості [PERSON] за по сумі кредиту, процентам та комісії за кредитним договором №\~1001124654301 від 11.09.2018\~р. станом на 01.12.2023\~р. (включно) випливає, що [PERSON] зобов`язань за договором належним чином не виконував, у зв`язку з чим має заборгованість за кредитом 38\~212,33\~грн., за процентами 14,48\~грн., за комісією 31\~174,59\~грн., усього 69\~401,40\~грн. (а.\~с.\~9 11, 16 21). [PERSON] заперечень проти цих розрахунків, зокрема, що вони містять арифметичні або інші помилки, не подав. Частинами другою\~та третьою\~статті 1054\~Цивільного кодексу\~України встановлено,\~що до\~відносин за\~кредитним договором\~застосовуються положення\~параграфа 1\~цієї глави,\~якщо інше\~не встановлено\~цим параграфом\~і не\~випливає із\~суті кредитного\~договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Відповідно до частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України, яка підлягає застосуванню в силу положення частини другої статті 1054 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Кредитним договором №\~1001124654301 від 11.09.2018\~р. встановлено обов`язок [PERSON] повернути кредит частинами, а тому у зв`язку з простроченням повернення чергової частини Банк має право вимагати від [PERSON] дострокового частини повернення кредиту, що залишився, та сплати процентів. Підсумовуючи наведене, Суд приходить до висновку, з [PERSON] на користь Банку підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором №\~1001124654301 від 11.09.2018\~р. станом на 01.12.2023\~р. (включно): за кредитом 38\~212,33\~грн., за процентами 14,48\~грн. Щодо заборгованості з комісії Суд зазначає наступне. [PERSON] вважає, що сплачена ним комісія має бути зарахована в рахунок інших платежів за кредитним договором, посилаючись на правові позиції Верховного Суду щодо застосування норм Закону України "Про споживче кредитування". Між тим, наведені посилання частково не можуть бути застосовані до спірних правовідносин, оскільки у частині стосуються положень статті 1 та статті 8 Закону України "Про споживче кредитування" в редакції Закону №\~122-IX від 20.09.2019\~р., тобто які набрали чинності після укладення кредитного договору №\~1001124654301 від 11.09.2018\~р., а тому не мають зворотної дії у часі. Щодо посилань на статтю 11 Закону України "Про споживче кредитування", з подальшим посиланням на статтю 12 цього ж Закону як на підставу нікчемності умови кредитного договору №\~1001124654301 від 11.09.2018\~р. про сплату комісії за обслуговування кредитної заборгованості, то воно є безпідставним, так як умовами цього договору не передбачено, що ця комісія сплачується за надання інформації про стан кредиту один раз на місяць, яку [PERSON] в силу статі Закону України 11 "Про споживче кредитування" має право отримувати безоплатно. Згідно з частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зважаючи на це, Суд вважає, що [PERSON] на користь Банку підлягає стягненню і заборгованість за кредитним договором №\~1001124654301 від 11.09.2018\~р. станом на 01.12.2023\~р. (включно) за комісію у розмірі 31\~174,59\~грн. Враховуючи викладене, позов Банку підлягає задоволенню. На підставі статі 141 Цивільного процесуального кодексу України з [PERSON] на користь Банку у якості відшкодування судових витрат (судового збору, сплаченого за подання позовної заяви) підлягають стягненню грошові кошти у розмірі 2\~422,40\~грн. (а.\~ с.\~6, 7).

Outcome: approved