Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-09 00:00:00

12.12.2024 позивачка звернулася у суд з позовом до відповідача, у якому просить змінити розмір стягнення аліментів та стягувати з відповідача в її користь на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначено, що на підставі судового рішення з відповідача стягуються аліменти в її користь на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/2 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітей повноліття. Так, як двоє синів досягли повноліття, розмір аліментів стягується за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дітей, які досягли повноліття. Ствердила, що коштів, що примусово стягуються на дитину, не вистачає, тому покликаючись на ст. ст. 180, 182 СК України просить позов задовольнити. Ухвалою від 24.12.2024 судом відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 27.01.2025 розгляд справи відкладено у зв`язку із першою неявкою відповідача. 27.02.2025 сторони в судове засідання не з`явилися. Позивачка подала заяву, у якій просила розгляд справи проводити у її відсутності. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, заяв чи клопотань про розгляд справи за його відсутності не подав, про причини неявки не повідомляв. При цьому, відповідачем не було подано відзиву. На підставі норм ст.ст.280-281 ЦПК України суд провів заочний розгляд справи. З огляду на зазначені обставини, суд у відповідності до ст. 247 ЦПК України судовий розгляд справи здійснив на підставі наявних матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Оцінивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 27.10.2017 шлюб між сторонами було розірвано та вирішено стягувати з [PERSON] у користь [PERSON] аліменти в розмірі 1/2 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму в місяць для дитини відповідного віку на утримання дітей: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , починаючи з 13.09.2017 року до їх повноліття. За приписами частини першої ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дозволяє дійти висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану. Враховуючи зміст статей 181, 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Судом встановлено, що двоє дітей: [PERSON] та [PERSON] , досягли повноліття. Правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття (частина перша ст. 6 Сімейного кодексу України). Отже, у зв`язку з досягненням повноліття двох дітей відбулася зміна сімейного стану. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180 Сімейного кодексу України). Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789 ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Так, згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Стаття 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду. Частиною 2 статті 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 ст. 183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. З урахуванням встановленого, виходячи з принципу справедливості та розумності, та з урахуванням потреб неповнолітньої дитини, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивача та змінити розмір аліментів, стягнувши з позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] у розмірі 1/4 всіх видів доходів, але не менш 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення нею повноліття, починаючи з дня набрання законної сили рішенням у справі і до досягнення його повноліття. Стягнення з відповідача аліментів у такому розмірі відповідатиме інтересам дитини, зможе покрити витрати на її утримання. В підсумку суд задовольняє позовні вимоги щодо зміни розміру аліментів. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Крім цього, судові витрати, що складаються з 1211, 20 грн. судового збору, в силу приписів ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача у користь держави.

Outcome: approved