Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-04 00:00:00

05.06.2024 [PERSON] звернувся в суд із вказаним позовом (неодноразово уточненим) до [PERSON] , в якому просив припинити стягнення з нього аліментів, які були призначені рішенням Гуляйпільського районного суду Запорізької області, по справі 315/958/16-ц, від 27.10.2016 року, на користь [PERSON] на утримання [PERSON] , з моменту набрання рішенням суду законної сили, та зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на утримання сина [PERSON] з 1/3 до частини від усіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що на даний час неповнолітня донька [PERSON] проживає з батьком та перебуває на його утриманні, що підтверджується доданими до позовної заяви матеріалами. Ухвалою судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 13 червня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Заводського районного суду м.Запоріжжя від 30 серпня 2024 року було закрито підготовче провадження та справа призначена до судового розгляду. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав заявлені уточнені позовні вимоги та зазначив, що його донька [PERSON] проживає разом з ним в м.Запоріжжя, навчається в навчальному закладі та знаходиться на повному його утриманні. [PERSON] з його сином [PERSON] на даний час перебувають за кордоном. Допитана в судовому засіданні неповнолітня [PERSON] [INFO] , пояснила, що батько платив аліменти її матері на неї та на її брата; але мати їй грошей не давала. На даний час її матір перебуває на кордоном, грошей їй не висилає. Вона проживає або у батька, або у бабусі в м.Запоріжжя, навчається в медичному коледжі на 2 курсі, з мамою не спілкується. Відповідачка [PERSON] , яка про день, час та місце судового розгляду справи повідомлялась належним чином, в судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, відзиву на позов не надала. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст.280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши позивача допитавши свідка, приходить до наступних висновків. Відповідно до положень\~ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Частиною 1\~\~ст. 13 ЦПК України\~встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що сторони, - [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Сторони проживають окремо один від одного, а місце проживання дітей визначалось за домовленістю між сторонами і неповнолітні діти проживали разом з відповідачкою. Рішенням Гуляйпільського районного суду Запорізької області у справі ЄУН 315/958/16-ц від 27 жовтня 2016 року стягнуто з [PERSON] , [INFO] , аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини від усіх видів його доходу, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 26.09.2016 року і до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до довідки від 01.03.2024 за №2327-5003143706, про взяття на облік внутрішньо перемішеної особи, [PERSON] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . Після чого, з 18.04.2023 року проживає в [ADDRESS] . Відповідно до довідки від 22.06.2023 за №2327-5002828917, про взяття на облік внутрішньо перемішеної особи, [PERSON] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . На даний час, згідно з поясненнями [PERSON] , проживає з батьком в [ADDRESS] . Як вбачається з довідки від 31.08.2023 комунального закладу «Запорізький медичний фаховий коледж», [PERSON] є студенткою 1 курсу групи 923Б СС зі спеціальністю 233 Медсестринство, освітньо-професійною програмою Сестринська справа денної форми навчання освітньо-професійного ступеня молодший бакалавр, яка навчається на бюджетній основі. Термін навчання з 01.09.2023 по 30.06.2027. Згідно з розрахунком заборгованості із сплати аліментів за виконавчим листом Гуляйпільського районного суду від 27.10.2016 № 315/958/16-ц про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини від усіх видів його доходу, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 26.09.2016 року і до досягнення дітьми повноліття, заборгованість зі сплати аліментів станом на 01.04.2024 складає 92953,47 грн. З наданого Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України витягу від 17.06.2024 з наявною у цій Базі даних інформацією щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією України в період з 08.11.2017 по 25.06.2024, [PERSON] перетинала державний кордон України: 03.03.2023, пункт пропуску Краківець, виїзд; 13.03.2023, пункт пропуску Краківець, в`їзд; 16.04.2024, пункт пропуску Грушів, виїзд. Відповідно до частин сьомої-дев`ятої статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно з частиною першою статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами,першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. У рішенні від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України» (заява №10383/09) ЄСПЛ зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Принцип забезпечення найкращих інтересів для дитини виражається через такі засади, як рівність, пріоритетність сімейних форм виховання, забезпечення всебічного та гармонійного розвитку дитини тощо. Водночас у кожній конкретній справі реалізація принципу «найкращих інтересів дитини» потребує диференційованого підходу, який, з урахуванням конкретних життєвих обставин, суд застосовує під час вирішення питань, що стосуються прав та інтересів дитини. У цьому спорі між батьками, як і в інших спорах, що стосуються прав та інтересів дітей, визначальне значення мають її найкращі інтереси, а саме вчинення батьками як особами, які несуть відповідальність за дитину, дій або прийняття ними рішень в інтересах дитини, тобто створення найкращих умов, необхідних для її утримання, забезпечення потреб у благах, що сприятимуть гармонічному, здоровому і нормальному розвитку такої дитини як особистості у фізичний, розумовій, моральній, духовній і соціальній сферах. У разі виникнення спору між батьками, який випливає з сімейних відносин, суди мають керуватися справедливою рівновагою між інтересами дитини та інтересами обох батьків, яка має бути спрямована на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності, тобто отримання дитиною належного матеріального утримання від обох батьків. Відповідно до практики ЄСПЛ рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені інтереси дитини у спорі, а вже тільки потім права батьків. Отже, з огляду на об`єктивні обставини спору насамперед повинні бути визначені та враховані інтереси дитини. Тому поведінка батьків має забезпечувати найкращі інтереси дитини незалежно від того, що між ними існує спір про визначення місця проживання дітей, який розглядається в судах з травня 2019 року і на сьогодні не вирішений. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно зі статтею 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до статей 150,180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. У статті 181 СК України встановлено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до частин першої та другої статті 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Отже, статтею 179 СК України врегульовано питання права власності на аліменти, а також їх призначення. Згідно з частиною четвертою статті 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. У цій справі позивач вважає, що змінилися обставини, які впливають на припинення стягнення з нього аліментів на одну дитину, оскільки на сьогодні вона проживає з ним. Судом встановлено, що неповнолітня донька сторін [PERSON] проживала разом із матір`ю, а на даний час проживає з батьком та перебуває на його утриманні. За своєю суттю аліменти - це кошти, покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків, з ким проживає дитина і який бере активну участь у її вихованні (див.: постанову Верховного Суду від 04 вересня 2019 року у справі № 711/8561/16-ц (провадження № 61-21318св18)). Стягнення з позивача аліментів на утримання дитини, за умови, що ця дитина проживає з ним та перебуває на його утриманні, суперечить нормам статті 181 СК України, згідно з якою аліменти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду до стягнення з одного з батьків дитини на користь того з батьків, разом з яким проживає дитина. Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 29 червня 2022 року у справі № 596/826/21-ц, провадження № 61-3738св22, від 22 листопада 2022 року у справі № 188/1029/19, провадження № 61-11986св20, від 12 травня 2023 року у справа № 686/12480/22, провадження № 61-12518св22, на які посилається заявник у касаційній скарзі. Припинення стягнення аліментів з відповідача за встановлених судом обставин у цій справі відповідає легітимній меті - захисту прав дитини. Частиною 2\~ст. 18 СК України визначено способи захисту сімейних прав та інтересів, з-поміж яких є, зокрема, припинення правовідношення, а також його анулювання. Відповідно ч. 4\~ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Враховуючи обставини, встановлені судом у ході розгляду справи та зважаючи на наведені вище норми чинного законодавства, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про припинення стягнення аліментів на утримання [PERSON] у повній мірі, а тому приходить до висновку про задоволення позову в даній частині. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. У свою чергу, наслідком задоволення вищевказаної вимоги є те, що розмір аліментів, визначений рішенням Гуляйпільського районного суду Запорізької області у цивільній справі ЄУН 315/958/16-ц від 27 жовтня 2016 року буде продовження стягнення 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) позивача щомісячно на утриманні неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до\~ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства, стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3, розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Із вказаного слідує, що\~СК України\~передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як було встановлено судом, неповнолітня [PERSON] , зокрема, на дату звернення до суду з даним позовом, проживає разом зі своїм батьком, позивачем [PERSON] , та перебуває на його повному утриманні. Вищевказана обставина свідчить про погіршення матеріального стану позивача, в порівнянні із періодом, в який було прийнято рішення Гуляйпільського районного суду Запорізької області у цивільній справі ЄУН 315/958/16-ц від 27 жовтня 2016 року, оскільки при сплаті аліментів на утримання двох дітей в розмірі 1/3 частини свого заробітку, позивач змушений самостійно утримувати одного з цих дітей. За таких обставин, суд приходить до висновку, що розмір аліментів, встановлений Рішенням Гуляйпільського районного суду Запорізької області у справі ЄУН 315/958/16-ц від 27 жовтня 2016 року, підлягає зменшенню з 1/3 до 1/4 частини від заробітку (доходу) [PERSON] , та такий повинен стягуватися на його сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом із відповідачкою [PERSON] . Такий розмір стягуваних аліментів буде відповідати принципам розумності та справедливості. Як слідує з роз`яснень Пленуму Верховного суду України 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів (п. 23) відповідно до\~ст. 192 СК\~розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Таким чином, аліменти у зміненому розмірі підлягають стягненню з моменту набранням даним рішенням законної сили, а не з дати звернення позивача до суду з даним позовом. Суд зауважує, що відповідно до ч. 4\~ст. 273 ЦПК України\~зміна обставин, що впливала на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, може бути підставою для зміни, шляхом пред`явлення нового позову.

Outcome: approved