Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-04 00:00:00

Позивачка на підставі ст.160, ч.1 ст. 161 СК України, ст. 108-114, ст.174-176 ЦПК України звернулася до суду з позовом, в якому просить визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , із матір`ю [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] ; судові витрати та витрати, пов`язані із розглядом справи покласти на відповідача. В обгрунтування позову позивачка вказала, що 10.04.2023 між нею та відповідачем було розірвано шлюб рішенням Олександрівського районного суду Кіровоградської області. У спільному шлюбі у них народився син [PERSON] , [INFO] . Відповідно до судового наказу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 13.12.2021 з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання сина. На час подання позову заборгованість по аліментам становить 17964,83 грн. Їх спільний з відповідачем син [PERSON] весь час проживає та зареєстрований з нею та знаходиться повністю на її утриманні. Відповідач періодично ухиляється від виконання свого батьківського обов`язку сплати аліментів на утримання дитини з невідомих їй причин. Вона неодноразово зверталася до нього з питання нормалізації їх відносин, але на її зауваження відповідач реагував завжди агресивно, що призводило до погіршення психологічного та емоційного стану її та дитини. Його близькі родичі також систематично її ображають та принижують, погрожують відібрати їх спільного сина. Під час спільних рідких зустрічах з сином у минулому поводив себе дуже агресивно, упереджено ставився до неї та формував негативну думку у сина відносно неї. Після таких зустрічей син завжди перебував у пригніченому та подавленому стані, що їй доводилось звертатись за допомогою до кваліфікованих лікарів, психологів для нормалізації емоційного стану дитини. Вона неодноразово зверталася до органів поліції щодо агресивної поведінки колишнього чоловіка. Вона самостійно утримує сина, працює, влаштувала сина до дитячого садочку, постійно його розвиває, забезпечує йому відмінний фізичний та моральний розвиток. Тому зрозуміла, що відповідальність за здоров`я та утримання матеріальне лежить повністю на ній і вона вирішила подати позов до суду про визначення місця проживання дитини з матір`ю, для забезпечення повного гармонійного, духовного, морального і фізичного розвитку дитини. Ухвалою судді від 01.05.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого засідання. Також, зобов`язано Управління з питань захисту прав дітей Міської ради міста Кропивницького надати висновок про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] (а.с. 23-25). Ухвалою суду від 11.02.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.109-110). Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, просила задовольнити. Відповідач належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, проте в судове засідання не з?явився, про причини неявки суду не повідомив, відзив не подав (а.с. 115). Також суд зазначає, що під час підготовчого засідання 13.11.2024 сторонам надавався час для вирішення спору мирним шляхом (а.с. 54-55), однак спір не вирішений, заперечень відповідачем не подано. Представник третьої особи у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, не заперечувала щодо їх задоволення. Заслухавши пояснення позивача та представника третьої особи, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. Як встановлено в судовому засіданні, сторони перебували у шлюбі з 30 вересня 2017 року, який розірваний рішенням Олександрівського районного суду Кіровоградській області від 10.04.2023 (а.с.8-9). Від даного шлюбу мають малолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується виданим Кропивницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 14.08.2019 року (а.с.7). 13.12.2022 Ленінським районним судом міста Кіровограда видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 08.12.2022 і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] (а.с. 10). Відповідно до розрахунку начальника Олександрівського відділу державної виконавчої служби у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Максименка С. від 12.04.2024 №30.09-23/67, заборгованість [PERSON] по аліментам станом на 01.02.2023 складає 17964,83 грн. (а.с.11). Відповідно до Витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання №3511-942013-2017 від 20.10.2017, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.6). Згідно Акту від 01.04.2024, за адресою: [ADDRESS] прописані та проживають [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.12). Згідно відповіді на адвокатський запит, наданою ФОП [PERSON] за вих. №1 від 27.03.2024, [PERSON] , [INFO] знаходиться на обліку у педіатра [PERSON] , на момент запиту дитина здорова. Мати [PERSON] піклується та здійснює догляд за [PERSON] , [INFO] (а.с.13). Згідно повідомлення директора Дошкільного навчального закладу (ясла-садок) №72 «Гномик» комбінованого типу від 27.03.2024 №01-08/159, [PERSON] , [INFO] відвідує даний навчальний заклад з 27.06.2022. Зовнішній вигляд дитини охайний, без виражених особливостей, відповідає віку. Фізично дитина розвинута добре. Соціально-побутові навички, самообслуговування сформовані на достатньому рівні. Спокійний, конфліктних ситуацій не створює. Потребує похвали та заохочення. Хлопчик має позитивне ставлення до трудової діяльності: завжди відповідально ставиться до виконання навчально-трудових завдань. Мати, [PERSON] , бере активну участь у житті групи, відвідує батьківські збори, цікавиться життям дитини, організовує правильне проведення вільного часу. Батько, [PERSON] , на зв`язок з вихователями не виходив, на батьківські збори не з`являвся (а.с.14). Згідно довідки Комунального некомерційного підприємства «Обласний клінічний онкологічний центр Кіровоградської обласної ради» від 19.03.2024 №13, [PERSON] працює в закладі на посаді психолога реабілітаційного відділення (а.с.15). З талону-повідомлення єдиного обліку №206 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію від 18.01.2023 року встановлено, що [PERSON] 18.01.2023 року зверталася до відділу поліції з заявою про те, що її чоловік [PERSON] в смс-повідомленнях на телефон надсилає їй погрози фізичною розправою (а.с.16). З талону-повідомлення єдиного обліку №4308 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію від 03.01.2023 року встановлено, що [PERSON] 26.12.2022 року встановлено, що [PERSON] зверталася до відділу поліції з заявою про те, щоб притягнути до відповідальності її чоловіка [PERSON] , який 26.12.2022 року погрожував їй фізичною розправою (а.с.17). Відповідно до ст.8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соцального розвитку. Батьки або особи, які їх замінють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. На підставі ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ч.1-5 ст.150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані: піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток ; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя ; поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ч.1 ст.151 СК України , батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. У відповідності до ч.1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Частина 1 ст. 161 СК України передбачає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Встановлено, що після припинення спільного проживання сторін, дитина [PERSON] залишилась проживати з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Між сторонами наявний спір про визначення місця проживання дитини. Дитина виявила бажання проживати з матір`ю. Батько дитини не надав доказів, що визначення місця проживання сина разом з матір`ю буде суперечити її інтересам. Частини 4, 5 ст. 19 СК України передбачають, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи . Відповідно до висновку виконавчого комітету Кропивницької міської ради, затвердженого рішенням від 24.12.2024 за № 1347, орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] з матір`ю [PERSON] . Згідно висновку було встановлено наступне. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано рішенням Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 10.04.2023. Дитина [PERSON] проживає з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується актом від 01.04.2024, складеним мешканцями будинку [ADDRESS] . Згідно з актами оцінки потреб сім`ї та обстеження умов проживання, складеними Кропивницьким міським центром соціальних служб та Управлінням, у [PERSON] відсутні складні життєві обставини, за місцем проживання створені умови для виховання та розвитку дитини. Мати має самостійний дохід, характеризується позитивно. За інформацією дошкільного навчального закладу (ясла-садок) №72 «Гномик» від 27.03.2024 №01-08/159, [PERSON] відвідує дошкільний навчальний заклад з 27.06.2022. Мати [PERSON] займається вихованням сина, відвідує батьківські збори, відповідально ставиться до виконання рекомендацій та завдань вихователів. Батько [PERSON] до закладу не з`являвся, розвитком дитини не цікавився. Як повідомила [PERSON] , гр. [PERSON] перебував на лікуванні в КНП «Обласна психіатрична лікарня Кіровоградської обласної ради», під час спільних зустрічей поводиться агресивно неї у присутності дитини, погрожує забрати сина. [PERSON] боїться, що [PERSON] забере [PERSON] , чим нанесе дитині психологічну травму. [PERSON] пояснив, що бажає проживати з мамою. На неодноразові запрошення Управління [PERSON] не з`явився. Про дату та час засідання Комісії був повідомлений належним чином, однак не з`явився, документів для визначення місця проживання дитини з ним не надав (а.с.76, 77-78). Відповідно до ст. 3, 9, 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою ВР№ 789-XII від 27.02.91 (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них дитина залишається, суд, виходячи з рівності прав та обов`язків батька й матері щодо дитини, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітнього. При цьому суд ураховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, його вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини. За висновками Європейського суду з прав людини, між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (справа «Хант проти України», № 31111/04, пункт 54, рішення від 07 грудня 2006 року). Таким чином, враховуючи, що у судовому засіданні встановлено, що на даний час визначення місця проживання дитини разом з матір`ю не суперечитиме інтересам дитини, враховуючи ставлення обох батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, вік дитини, а також те, що в даному випадку відповідач не надав доказів, що визначення місця проживання дитини з матір`ю буде суперечити інтересам дитини, суд приходить до висновку про задоволення заявлених позивачем вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, понесені позивачкою витрати на оплату судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved