Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-02 00:00:00

19 червня 2024 року до суду надійшла позовна заява ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами, відповідно до якої позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором позики №78652568 у розмірі 35600,00 грн, з яких: 8900,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 26700,00 грн. - сума заборгованості за відсотками; за Договором позики №5577087 у розмірі 7480,00 грн., з яких: 2500,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 4980,00 грн. - сума заборгованості за процентами за користування позикою, 00,0 грн. сума заборгованості за процентами на прострочену позику та судові витрати по справі в сумі 3028 грн. 00 коп. В обгрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 29 квітня 2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики №78652568. Відповідно до пункту 1 договору позики позикодавець забов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, а також сплатити позикодавцю плату від суми позики. Відповідач зобов`язань за договором не виконала, в зв`язку з чим у відповідача утворилась заборгованість за кредитним договором у вищезазначеній сумі. 14 червня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія\~«Європейська агенція\~з повернення\~боргів» укладено договір факторингу №14/06/21. Відповідно до умов факторингу, до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за договором позики №78652568 у розмірі 35600,00 грн, з яких: 8900,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 26700,00 грн. сума заборгованості за відсотками. Також 12 травня 2023 року між ТОВ «МАНІФОЮ» та [PERSON] укладено договір позики №5577087. Відповідно до пункту 1 договору позики позикодавець забов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів та сплатити позикодавцю проценти від суми позики та всі платежі, пов`язані з виконанням договору. 15 червня 2023 року сторонами укладено дДодаткову угоду №1 до договору позики №5577087 від 12 травня 2023 року, відповідно до якої визначили строк користування позикою до 03 вересня 2023 року. Відповідач зобов`язань за договором не виконала, в зв`язку з чим у відповідача утворилась заборгованість за кредитним договором у сумі 7480,00 грн., з яких: 2500,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 4980,00 грн. сума заборгованості за процентами за користування позикою, 00,0 грн. сума заборгованості за процентами на прострочену позику. 15 листопада 2023 року між ТОВ «МАНІФОЮ» та ТОВ «Фінансова компанія\~«Європейська агенція\~з повернення\~боргів» укладено договір факторингу №15-11/2023. Відповідно до умов факторингу до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за договором \~позики №5577087\~ від 12 травня 2023 року. Ухвалою від 03 жовтня 2024 року заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. У письмових поясненнях на позовну заяву, поданих представником відповідача [PERSON] 21 листопада 2024 року, відповідач позовні вимоги не визнала, просила відмовити у їх задоволенні у повному обсязі, посилаючись на наступне. Представник відповідача вказує, що позивач не надав належних доказів укладення електронних договорів, оскільки у договорах не зазначено адресу електронної пошти та номер телефону відповідача, на які, як вказує позивач, було направлено ідентифікатори для підписання кредитних договорів. Позивач також не надав доказів отримання саме відповідачкою як позичальником листів з електронними повідомленнями та ідентифікаторами, необхідними для підписання договорів, а також доказів наявності у відповідачки зареєстрованих електронних кабінетів на веб-сайті позичальників. Таким чином, відповідач вважає, що кредитні договори є неукладеними, а тому не можуть породжувати правових наслідків. Також представник відповідача зазначає, що позивачем не надано доказів здійснення грошових переказів на банківський рахунок відповідачки та отримання відповідачем коштів від позичальників, що вказує на відсутність підстав для стягнення з відповідача нарахованих позивачем сум боргу. Окрім того, представник позивача вказує, що позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договорами позики №78652568 від 29 квітня 2023 року та №5577087 від 12 травня 2023 року включно з відсотками, нарахованими станом на 22 листопада 2023 року, хоча останнім днем дії договору №78652568 визначено 29 травня 2023 року, та станом на 15 листопада 2023 року, хоча останнім днем дії договору №5577087 визначено 03 вересня 2023 року, тобто поза строками кредитування, що є незаконним та необгрунтованим, оскільки після спливу визначеного договором строку кредитування право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Представник позивача просив здійснити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідач та його представник про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належно, в судове засідання не з`явилися, про причини неявки не повідомили. В зв`язку з неявкою сторін у справі, фіксування судового процесу за допомогою відео та звукозаписувального технічного засобу відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд встановив наступне. Відповідно до пункту 20 Договору позики №78652568 від 29 квітня 2023 року, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та [PERSON] , договір укладено у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно Закону України «Про електронну комерцію». Згідно пункту 21 Договору, договір підписується електронним підписом позикодавця та надсилається для ознайомлення та узгодження умов позичальнику в особистий кабінет разом з електронним повідомленням пропозицією укласти договір. На вказану позичальником електронну пошту надсилається одноразовий ідентифікатор для підписання договору, що згенерований під час проходження позичальником процедури укладення договору. Позичальник, приймаючи пропозицію підписує в інформаційно-телекомунікаційній системі електронне повідомлення одноразовим ідентифікатором. Сформовані таким чином підписи накладаються на договір. Відповідно до пункту 9.1 Договору позики №5577087 від 12 травня 2023 року, укладеного між ТОВ «МАНІФОЮ» та [PERSON] , договір укладено у інформаційно-телекомунікаційній системі позикодавця в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» шляхом попереднього розміщення позикодавцем в особистому кабінеті позичальника договору позики для вивчення та прийняття його умов шляхом введення одноразового ідентифікатора з метою підписання запропонованого позикодавцем договору у відповідне поле. Згідно з пунктами 9.2-9.4 Договору, одноразовий ідентифікатор направляється на контактний номер телефону позикодавця. Зі змісту статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» слідує, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12\~цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12\~цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому\~Цивільним\~кодексом України, а також іншими актами законодавства. У разі, якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12\~цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним\~статтею 12\~цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із\~статтею 64\~Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до частини 1 статті 12 вказаного Закону, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (вебсайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. У другому абзаці частини другої статті 639 ЦК України визначено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. З кредитного договору №78652568 від 29 квітня 2023 року вбачається, що він підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором twqWiKq4O9 29 квітня 2023 року, про що зазначено на останній сторінці договору. Вказане підтверджує доводи позивача щодо підписання договору відповідачем одноразовим ідентифікатором. Договір містить також відомості щодо дати народження, РНОКПП, паспортних даних, адреси проживання, номеру телефону, адреси електронної пошти, карткового рахунку відповідача. З кредитного договору №5577087 від 12 травня 2023 року вбачається, що він підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором d38034, про що зазначено на останній сторінці договору. Вказане підтверджує доводи позивача щодо підписання договору відповідачем одноразовим ідентифікатором. Договір містить також відомості щодо РНОКПП, паспортних даних, адреси проживання, номеру телефону відповідача. Докази, надані позивачем на підтвердження укладення договору позики\~№78652568\~від 29\~квітня 2023\~року та\~договору позики\~№5577087\~від 12\~травня 2023\~року в електронній формі суд вважає належними та допустимими. Натомість, заперечення представника відповідача щодо того, що позивач не надав належних доказів укладення електронних договорів, оскільки у договорах не зазначено адресу електронної пошти та номер телефону відповідача, на які, як вказує позивач, було направлено ідентифікатори для підписання кредитних договорів, а також доказів отримання саме відповідачкою як позичальником листів з електронними повідомленнями та ідентифікаторами, необхідними для підписання договорів, суд не приймає до уваги, зважаючи на наступне. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, або реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини у урахуванням поданих доказів визнається вірогіднішим, ніж протилежний (Постанова ВП ВС від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц). Мається на увазі, що позивач стверджує про існування певної обставини та подає відповідні докази, а відповідач може спростувати цю обставину, подавши власні докази, які вважає більш переконливими. При цьому сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що їх позиція є доведеною, поки інша сторона її не спростує (Постанова ВС від 23 жовтня 2019 року у справі №917/1307/18). Відповідач стверджує, що кредитний договір є неукладеним у зв`язку з відсутністю підтвердження накладення електронного підпису відповідача, та зазначає у відзиві на позовну заяву, що у договорах відсутні номери телефонів та адреси електронної пошти, на які було направлено ідентифікатори для підписання кредитних договорів. Натомість, як встановлено судом, у договорі №78652568 від 29 квітня 2023 року містяться відомості щодо номеру телефону та електронної пошти відповідачки, а у договорі №5577087 від 12 травня 2023 року зазначено номер телефону. У зв`язку з чим, суд вважає вказану відповідачем обставину не доведеною. За приписами статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності кредитного договору. Зазначений договір недійсним не визнано. При цьому встановлення обставин, за яких цей правочин може бути визнаний недійсним (оспорюваний) за відсутності оспорення або визнання його недійсним у встановленому законом порядку, не входить у межі дослідження під час розгляду справи про стягнення заборгованості за кредитним договором, а тому відповідні обставини не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки це суперечитиме презумпції правомірності правочину, визначеному статтею 204 ЦК України. Відповідно до статті 13 Закону України «Про електронну комерцію» розрахунки у сфері електронної комерції здійснюються відповідно до законів України «Про платіжні послуги», «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», інших законів та нормативно-правових актів Національного банку України. Розрахунки у сфері електронної комерції можуть здійснюватися з використанням платіжних інструментів, електронних грошей, шляхом переказу коштів або оплати готівкою з дотриманням вимог законодавства щодо оформлення готівкових та безготівкових розрахунків, а також в інший спосіб, передбачений законодавством України, що регулює надання платіжних послуг. За умовою договору позики №78652568 від 29 квітня 2023 року (пункти 1, 2.1 Договору), відповідачка отримала грошові кошти у сумі 8900,00 грн. шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу. Відповідно до умов договору позики №5577087 від 12 травня 2023 року (пункти 2.3.3, 2.5 Договору) позика у сумі 2500,00 грн. надається позичальнику в день підписання сторонами договору позики шляхом безготівкового переказу на банківський рахунок позичальника за номером електронного платіжного засобу (банківської картки) [NUMBER] , зареєстрованого позичальником для цієї цілі в особистому кабінеті. Між тим, стороною відповідача не надано суду будь-яких доказів, які б спростовували належність зазначеного у договорах позики №78652568 від 29 квітня 2023 року та №5577087 від 12 травня 2023 року карткового рахунку № [NUMBER] відповідачу, або щодо не зарахування грошових коштів у розмірі 8900 грн. за договором №78652568 від 29 квітня 2023 року та 2500 грн. за договором №5577087 від 12 травня 2023 року на рахунок відповідача, що в силу положень статей 12, 81 ЦПК України є її процесуальним обов`язком. 14 червня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія\~«Європейська агенція\~з повернення\~боргів» укладено договір факторингу №14/06/21. 27 жовтня 2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено додаткову угоду №12 до договору факторингу. Згідно п.1.2 Розділу 1 договору право вимоги до боржників за договорами переходить до фактора в момент підписання сторонами акту прийому-передачі відповідного Реєстру боржників, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей. Відповідно до Додаткової угоди №13 до договору факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року, укладеної між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» відступає ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги відповідно до реєстру боржників №12 від 22 листопада 2023 року (а.с.14). Акт прийому-передачі реєстру боржників №12 від 22 листопада 2023 року був підписаний між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія\~«Європейська агенція\~з повернення\~боргів» 22 листопада 2023 року (а.с.15). Відомості щодо боржника [PERSON] містяться у витягу з реєстру боржників №12 від 22 листопада 2023 року до договору факторингу (а.с.16). Таким чином, відповідно до умов договору факторингу, до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за договором позики №78652568 в сумі 35600,00 грн., з яких 8900,00 грн. заборгованість за основним боргом, 26700,00 грн. заборгованість за відсотками та 0,00 грн. заборгованість за пенею. 15 листопада 2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія\~«Європейська агенція\~з повернення\~боргів» укладено договір факторингу №15-11/2023. Акт прийому-передачі реєстру боржників від 15 листопада 2023 року був підписаний між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ТОВ «МАНІФОЮ» 15 листопада 2023 року (а.с.39). Відомості щодо боржника [PERSON] містяться у витягу з реєстру боржників від 15 листопада 2023 року до договору факторингу (а.с.40). Таким чином, відповідно до умов договору факторингу до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за договором позики №5577087 в сумі 7480,00 грн., з яких 2500,00 грн. заборгованість за основним боргом, 4980,00 грн. заборгованість за відсотками та 0,00 грн. заборгованість за пенею. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, 22 листопада 2023 року відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором №78652568 від 29 квітня 2023 року щодо боржника [PERSON] від ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», яке набуло статусу\~кредитора по\~відношенню до\~ [PERSON] \~та отримало\~право грошової\~вимоги \~щодо стягнення\~з неї\~заборгованості за\~вказаним кредитним\~договором в сумі в сумі 35600,00 грн., з яких 8900,00 грн. заборгованість за основним боргом, 26700,00 грн. заборгованість за відсотками та 0,00 грн. заборгованість за пенею. 15 листопада 2023 року відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором №5577087 від 12 травня 2023 року щодо боржника [PERSON] від ТОВ «МАНІФОЮ» до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», яке набуло статусу\~кредитора по\~відношенню до\~ [PERSON] \~та отримало\~право грошової\~вимоги \~щодо стягнення\~з неї\~заборгованості за\~вказаним кредитним\~договором в сумі 7480,00 грн., з яких 2500,00 грн. заборгованість за основним боргом, 4980,00 грн. заборгованість за відсотками та 0,00 грн. заборгованість за пенею. Згідно з ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України позичальник зобов`язується повертати кредит та сплачувати проценти за користування ним у розмірах та на умовах, встановлених договором. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №78652568 від 29 квітня 2023 року, заборгованість [PERSON] перед позивачем становить 35600 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 8900 грн; заборгованість за процентами 26700 грн. Нарахування процентів після відступлення прав вимоги за договором факторингу не здійснювалось. Пунктом 2 договору №78652568 від 29\~квітня 2023\~року,\~укладеному міжТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та [PERSON] , передбачена базова процентна ставка за користування кредитом, яка становить 2.5 % за кожен день користування кредитом та процентна ставка за понадстрокове користування (яка не застосовується у період карантину) у розмірі 2,7 %. Умовами договору (п.18) передбачено нарахування процентної ставки за понадстрокове (понад 30 днів) користування позикою у розмірі, визначеному п.2 Договору за кожен день користування з урахуванням обмежень, встановлених Законом України «Про споживче кредитування» (зокрема у період карантинних обмежень). Отже, наведене свідчить про те, що сторони в договорі узгодили нарахування процентів як міри відповідальності за кожен день користування кредитом за період після закінчення строку кредитування, у зв`язку з чим суд не приймає до уваги заперечення представника відповідача щодо того, що нарахування процентів поза строками кредитування є незаконним та необгрунтованим. Вказане узгоджується з висновком, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі №910/4518/16. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №5577087 від 12 травня 2023 року, заборгованість [PERSON] перед позивачем становить 7480 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 2500 грн; заборгованість за процентами 4980 грн. Нарахування процентів після відступлення прав вимоги за договором факторингу не здійснювалось. Пунктом 2.4.2 договору №5577087 від 12 травня 2023 року, укладеного між ТОВ «МАНІФОЮ» та [PERSON] , передбачена базова процентна ставка 2,49% на день, яка застосовується протягом першого розрахункового періоду, встановленого відповідно до п.3.1.2 договору, тобто з 12.05.2023 року по 31.07.2023 року, а також у разі продовження строку позики згідно з умовами Додаткової угоди. Додатковою угодою від 15 червня 2023 року продовжено строк користування позикою до 03.09.2023 року. Таким чином, проценти за користування кредитом нараховано у межах погодженого сторонами строку кредитування, а саме за період з 12.05.2023 року по 03.09.2023 року. Враховуючи викладені обставини, суд вважає, що належними та допустимими доказами у справі підтверджені факти укладання кредитних договорів, виконання кредиторами умов договору щодо надання [PERSON] кредитних коштів та невиконання останньою в повному обсязі зобов`язань з повернення цих коштів разом із нарахованими відповідно до умов договорів процентами за користування кредитними коштами, а також перехід прав вимоги за цими договорами до позивача, що є підставою для стягнення з відповідача заборгованості на користь позивача. Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений за подачу позову судовий збір в розмірі 3028 грн. 00 коп.

Outcome: approved