Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-13 00:00:00

Позивач ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором. В обґрунтування позову вказано, що 10.10.2023 між ТОВ «Аванс Кредит» та відповідачем [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту №13042-10/2023 в електронній формі з використанням електронного підпису, відповідно до умов якого товариство надало відповідачу фінансовий кредит на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. Відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконав. 29.03.2024 між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було укладено договір факторингу № 29032024, відповідно до якого ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло право вимоги, зокрема, за кредитним договором №13042-10/2023 від 10.10.2023. Заборгованість відповідача [PERSON] за кредитним договором №13042-10/2023 від 10.10.2023 становить 26500,00 грн, з яких: 5000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 21500,00 грн - заборгованість за відсотками. Посилаючись на вищевикладені обставини, позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором №13042-10/2023 від 10.10.2023 року в розмірі 26500,00 грн. та сплачений судовий збір в розмірі 2422,40 грн. Ухвалою суду від 11 лютого 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Копію вказаної ухвали з копією позовної заяви та доданими до неї документами відповідач отримав 15.02.2025, що підтверджується розпискою про вручення рекомендованого повідомлення. У запропонований судом строк відповідач відзив на позов не надав, а тому відповідно до ч.8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними у справі доказами. Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотань про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази окремо та в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 10.10.2023 між ТОВ «Аванс Кредит» та відповідачем [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту № 13042-10/2023 в електронній формі з використанням відповідачем електронного підпису з одноразовим ідентифікатором, на підставі якого відповідач отримав кредит на власні потреби в розмірі 5000,00 грн, із строком повернення на 360 днів, тобто до 03.10.2024, із відсотковою ставкою за користування кредитом - 2,50 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом. Також відповідач підписав електронним підписом з одноразовим ідентифікатором додатки до кредитного договору, в яких також були зазначені вище вказані умови надання та повернення кредиту, а саме Графік платежів та Паспорт споживчого кредиту. Відповідно до довідки про ідентифікацію позичальник [PERSON] 10.10.2023 о 15:42 год. отримав одноразовий ідентифікатор W8851 на вказаний ним номер телефону [NUMBER] , яким і було підписано в електронному вигляді кредитний договір. 10 жовтня 2023 року відповідач [PERSON] отримав за вказаним вище кредитним договором кредитні кошти в розмірі 5000,00 грн платіжну картку [NUMBER] , що підтверджується довідкою ТОВ «Універсальні платіжні рішення» про успішне перерахування вказаних кредитних коштів через сервіс онлайн платежів «iPay.ua». 29 березня 2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було укладено договір факторингу № 29032024, відповідно до якого ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло право вимоги, зокрема, за кредитним договором №13042-10/2023 від 10.10.2023, боржником за якими є [PERSON] . Набуття позивачем ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» права вимоги за вказаним кредитним договором, також підтверджується наявними у матеріалах справи копіями акту приймання-передачі письмового та електронного Реєстру Боржників від 29.03.2024, Витягу з Реєстру Боржників до договору факторингу та копією платіжної інструкції № 775 від 01.04.2024 про оплату ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» коштів на користь ТОВ «Аванс Кредит» за отримане право вимоги заборгованості за цим договором факторингу. Відповідно до Витягу з Реєстрів Боржників до договору факторингу № 29032024 від 29.03.2024, до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №13042-10/2023 від 10.10.2023 у загальному розмірі 26 500,00 грн, з яких: 5000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 21 500,00 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом. Після встановлення зазначених обставин та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст.1048 ЦК України) Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України). Згідно зі ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однієї стороною та прийняття акцепту) другою стороною. Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. За нормами статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. За статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до частини першої статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною першою статті 625 ЦК України установлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч.1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Положеннями статей 1077,1078 ЦК України установлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Таким чином, судом встановлено, що право вимоги перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» за кредитним договором №13042-10/2023 від 10.10.2023, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «Аванс Кредит» і [PERSON] на підставі Договору факторингу №29032024 від 29.03.2024. Доказів протилежного відповідачем до суду не надано. Стаття 13 ЦПК України встановлює, що суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. У зв`язку з тим, що відповідачем не надано до суду заперечень проти позову, доказів в підтвердження того, що ним належним чином виконувалися умови кредитного договору, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими. З огляду на викладене, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки, відповідач належним чином не виконував зобов`язання за кредитним договором №13042-10/2023 від 10.10.2023 з ТОВ «Аванс Кредит», внаслідок чого виникла заборгованість перед ТОВ «Фінансова компанія «Кредит- Капітал», у загальному розмірі 26500,00 грн. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам в сумі 2422,40 грн.

Outcome: approved