Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-03 00:00:00

16.05.2024 АТ "ПУМБ", через підсистему "Електронний суд", звернулось до суду із позовом до [PERSON] в якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Кредитним договором №1010661626 від 02.11.2022 у розмірі 121 894 грн 37 к., а також понесені витрати по сплаті судового збору за подання позову до суду. В обґрунтування позовної заяви зазначено, 02 листопада 2022 між Акціонерним товариством "Перший Український Міжнародний Банк" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 1010661626 за яким видано кредит у сумі 104 400 грн 50 коп. Свої зобов`язання позивач за Договором виконав в повному обсязі. Відповідачка не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк. Заборгованість відповідачки перед позивачем станом на 03.03.2024 складає 121 894 грн 37 коп., з яких: 98 403 грн 05 коп. - заборгованість за кредитом; 11 грн 28 коп., - заборгованість процентами; 23 480 грн 04 коп. - заборгованість за комісією. Відповідно до п. 1 ст. 1050 ЦК України та абз. 2 ч. 10 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" позивач як кредитодавець має право вимагати повернення усієї суми заборгованості, якщо відповідач як позичальник прострочив сплату чергових платежів понад 1 місяць. Позивач направив письмову вимогу (повідомлення) відповідачці на адресу місця проживання, яку [PERSON] зазначила у анкеті на отримання кредиту, одна у наданий строк заборгованість відповідачкою погашена не була. Оскільки відповідачка ухиляється від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав та інтересів АТ "Перший Український Міжнародний Банк", представник позивача звернулась до суду з даним позовом. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 04 червня 2024 року прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду на 20.06.2024. 20.06.2024 у зв`язку з неявкою відповідачки, судове засідання відкладено до 22.07.2024. 22.07.2024 за клопотанням відповідачки судове засідання відкладено до 13.08.2024. 13.08.2024 за клопотанням відповідачки у зв`язку з її хворобою, судове засідання відкладено до 07.10.2024. 07.10.2024 за клопотанням відповідачки з метою врегулювання спору з позивачем, судове засідання відкладено до 04.11.2024. 04.11.2024 у зв`язку з перебуванням судді у відпустці судове засідання відкладено до 26.11.2024. 26.11.2024 за клопотанням відповідачки судове засідання відкладено до 10.12.2024. 10.12.2024 за клопотанням відповідачки, у зв`язку з неможливістю прибути у судове засідання за станом здоров`я, судове засідання відкладено до 09.01.2025. 09.01.2025 за клопотанням відповідачки з метою врегулювання спору з позивачем, судове засідання відкладено до 27.01.2025. 10.12.2024 за клопотанням відповідачки, у зв`язку з неможливістю прибути у судове засідання за станом здоров`я, судове засідання відкладено до 04.03.2025. 04.03.2025 належним чином повідомлені учасники в судове засідання не з`явилися. Представник позивача [PERSON] в позові просила здійснювати розгляд справи відсутності представника позивача, підтримала позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, не заперечував проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином. Причин неявки суду [PERSON] не повідомила, відзив на позов не надавала, будь яких заяв з процесуальних питань, в тому числі й щодо відкладення розгляду справи до суду не надходило. Неявка учасників у судове засідання не перешкоджає проведенню судового розгляду та вирішення справи по суті заявлених вимог. Оскільки розгляд справи проводиться без участі сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає положенням частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, прийшов до наступного висновку: Частиною 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статей 76 - 81 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Даними заяви № 1010661626 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 02.11.2022 (а. с. 6 - 7), паспорта споживчого кредиту від 02.11.2022 підписаних [PERSON] за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (а. с. 8) та Публічної пропозиції АТ "ПУМБ" на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (нова редакція діє з 04 квітня 2022 року) (а. с. 11 звор. - 16), платіжної інструкції № TR.61118798.106503.255778 від 02.11.2022 (а. с. 18 звор.), копії паспорта громадянина України виданого на ім`я [PERSON] (а. с. 8 звор. - 10 звор.) копії картки платника податків [PERSON] (а .с. 10) підтверджується, що 02.11.2022 між АТ "ПУМБ" та [PERSON] був укладений кредитний договір, за умовами якого [PERSON] отримала 104 400 грн 50 коп., на строк 48 місяців, з фіксованою процентною ставкою 0,01 %, реальна річна процентна ставка 31,859% річних, розмір комісії за обслуговування 1,4%. Повноваження позивача щодо надання послуг кредитування підтверджуються відомостями, що містяться у виписці з ЄДРПОУ, статуту товариства в новій редакції (а. с. 24 - 28 звор.). Згідно розрахунку заборгованості та Виписки про рух коштів, наданих позивачем за кредитним договором № 1010661626 від 02.11.2022, укладеним між позивачем та відповідачем станом на 03.03.2024 (включно) за [PERSON] рахується заборгованість, загальний розмір якої складає 121 894 грн 37 коп., з яких: 98 403 грн 05 коп. - заборгованість за кредитом; 11 грн 28 коп., - заборгованість процентами; 23 480 грн 04 коп. - заборгованість за комісією (а. с. 19 - 20, 20 звор. - 21 звор.) Зазначений розрахунок містить відомості про порядок нарахування заборгованості, дати та суми погашення відсотків, кредиту, тобто зрозумілі суми надходження та їх віднесення на погашення складових заборгованості. Крім того, з письмової вимоги (повідомлення) АТ "ПУМБ" від 03.03.2024 вбачається, що Банк в порядку статті 625, частини 2 статті 1050 Цивільного кодексу України України, вимагав достроково погасити кредит у розмірі 121 894 грн 37 коп. Вказана письмова вимога направлялась відповідачці на адресу зазначену у заяві № 1010661626 від 02.11.2022 (а. с. 16 звор. - 17). Відповідно до частини 1 статті 634 Цивільного кодексу України України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У відповідності з положеннями частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 статті 1056-1 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до вимог статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Позивачем надано докази виникнення між сторонами правовідносин у зв`язку укладанням 02.11.2022 між АТ "ПУМБ" та [PERSON] кредитного договору № 1010661626, та наявності з боку відповідачки невиконаних зобов`язань за цим договором. Розмір невиконаних зобов`язань підтверджується даними розрахунків заборгованості за кредитними договорами, який не спростовано відповідачкою. Під час судового розгляду, відповідачкою надано платіжну інструкцію АТ КБ "Приватбанк" (0.0.3785252002.1 від 25.07.2024) з якої вбачається, що [PERSON] перерахувала грошові кошти в сумі 2 000 грн 00 коп. на рахунок [NUMBER] (АТ "ПУМБ). Згідно платіжної інструкції, призначення платежу - погашення кредиту. Зазначений рахунок [NUMBER] відповідає рахунку АТ "ПУМБ", зазначеному в письмовій вимозі (повідомленні). Позивачем та його представником, на спростування сплати відповідачкою [PERSON] заборгованості за кредитним договором в розмірі 2 000 грн 00 коп. згідно платіжної інструкції АТ КБ "Приватбанк" (0.0.3785252002.1 від 25.07.2024) суду не надано. Так само, 04.03.2025, відповідачкою надано платіжну інструкцію АТ КБ "Приватбанк" (0.0.4225964036.1 від 03.03.2025) з якої вбачається, що [PERSON] перерахувала грошові кошти в сумі 10 000 грн 00 коп. на рахунок [NUMBER] (АТ "ПУМБ). Згідно платіжної інструкції, призначення платежу - погашення кредиту. Зазначений рахунок [NUMBER] відповідає рахунку АТ "ПУМБ", зазначеному в письмовій вимозі (повідомленні). Позивачем та його представником, на спростування сплати відповідачкою [PERSON] заборгованості за кредитним договором в розмірі 10 000 грн 00 коп. згідно платіжної інструкції АТ КБ "Приватбанк" (0.0.4225964036.1 від 03.03.2025) суду не надано. За таких обставин суд вважає за необхідне грошові кошти в розмірі 2 000 грн 00 коп. та 10 000 грн 00 коп. зарахувати до суми заборгованості за процентами та заборгованості за кредитом, із розрахунку: - 2 000,00 грн - 11,28 грн (заборгованість за процентами) = 1 988,72 грн. - 98 403,05 грн (заборгованість за кредитом) - 1 988,72 грн = 96 414,33 грн. Грошові кошти в розмірі 10 000,00 грн зарахувати до суми заборгованості кредитом, із розрахунку: - 96 414,33 грн (заборгованість за кредитом) - 10 000,00 грн = 86 414,33 грн. За таких обставин, з урахуванням вищезазначеного, позовна заява АТ "ПУМБ" про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором підлягає задоволенню в частині стягнення залишку несплаченого тіла кредиту. Що стосується вимог в частині стягнення нарахованої комісії за обслуговування кредитної заборгованості по кредитному договору суд зазначає наступне. У заяві № 1010661626 від 02.11.202 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб у АТ "ПУМБ" передбачено комісію за обслуговування кредитної заборгованості, тобто фактично встановлено плату позичальника за надання інформації щодо його кредиту, безоплатність надання якої прямо передбачена частиною першою статті 11 Закону України "Про споживче кредитування". Згідно з абзацом третім частини четвертої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" (у редакції від 01 січня 2017 року) кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. 10 червня 2017 року набрав чинності Закон України "Про споживче кредитування" від 15 листопада 2016 року № 1734-VІІІ. У зв`язку з чим у Законі України "Про захист прав споживачів" текст статті 11 викладено в такій редакції: "Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України "Про споживче кредитування". Відповідно до частини 1, частини 2 статті 11 Закону України "Про споживче кредитування" після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Відповідно до частини 5 статті 12 Закону України "Про споживче кредитування" умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Згідно частини 2 статті 215 Цивільного кодексу України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України "Про споживче кредитування" (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України "Про споживче кредитування". Вказаного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у пункті 31.29 постанови від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19. До загальних засад цивільного законодавства належать справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України). Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного право-відношення. Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 18 Закону № 1023-XII продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. У заяві № 1010661626 від 02.11.202 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та паспорті споживчого кредиту сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту в розмірі 1,4 % від суми кредиту, банк не роз`яснив за які конкретні розрахунково-касові дії з відповідача буде взята комісія за обслуговування кредитної заборгованості. Отже, відповідні дії банку вносять істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу, що в сукупності свідчить про те, що умови кредитного договору є несправедливими. Схожих висновків щодо дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу, що в сукупності свідчить про те, що умови кредитного договору є несправедливими дійшов Верховний Суд у постанові від 01 лютого 2023 року у справі №199/7014/20 (провадження №61-17825св21). Враховуючи вищенаведене, положення пункту 5 Заяви № 1010661626 від 02.11.2022 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб у АТ "ПУМБ" щодо обов`язку сплати комісії за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно у терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними. Таким чином, нарахування комісії за обслуговування кредитної заборгованості є безпідставним, а тому вказана комісія не підлягає стягненню, а вимоги банка в частині стягнення з відповідача комісії 23 480 грн 04 коп. не підлягають до задоволенню. За таких обставин, суд приходить до висновку про ухвалення рішення про часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення залишку несплаченого тіла кредиту у розмірі 96 414,33 грн. Вказана сума заборгованості 86 414,33 грн розрахована судом з урахуванням сплаченої [PERSON] суми 12 000,00 (дванадцять тисяч) грн згідно платіжної інструкції АТ КБ "Приватбанк" (0.0.3785252002.1 від 25.07.2024) та платіжної інструкції АТ КБ "Приватбанк" (0.0.4225964036.1 від 03.03.2025), які враховані судом на погашення заборгованості: 1) по процентам (11,28 грн); за кредитом (11 988,72 грн). В задоволенні позовних вимог в частині нарахованої заборгованості за комісією слід відмовити. Відповідно до положень частини 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Зважаючи на вище вказане, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по справі, у відповідності до положень частини 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що становить 70,89 % від розміру задоволених судом позовних вимог, отже, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у сумі 1 717 грн 24 коп.

Outcome: partial