Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи позовні вимоги тим, що 27.08.2022 між Позивачем та Відповідачем укладено шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів Олександрівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запорожжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Днiпро) зроблено відповідний актовий запис № 1838. В позовній заяві [PERSON] вказує, що вони з Відповідачем жили однією сім`єю, вели спільне господарство та виконували інші обов`язки як членів подружжя щодо один одного. Від даного шлюбу подружжя має дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). З перших днів подружнього життя у Позивача з Відповідачем була дружна сім`я, заснована на почуттях любові, поваги та вірності один до одного, але з часом почуття любові, поваги та розуміння згасли і поступово стосунки між подружжям зіпсувались та все одно вони неодноразово намагались зберегти сім`ю та жити заради дитини. Позивач вважає, що зберегти сім`ю не вдалося, що призвело до остаточного припинення шлюбних відносин наприкінці жовтня 2024 року. Враховуючи, що сторони не проживають однією сім`єю, не ведуть спільного господарства, не підтримують сімейні відносини як подружжя, подальше спільне життя із збереженням шлюбу, на думку Позивача, буде суперечити інтересам її та Відповідача. Вважає за необхідне шлюб розірвати. На підставі викладеного, [PERSON] просить суд розірвати шлюб між нею, та [PERSON] , зареєстрований 27.08.2022 Олександрівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжя Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис №1838. Поросить не давати строку для примирення, судові витрати покласти на неї. Ухвалою суду від 21.01.2025, у справі за вказаним позовом відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судові засідання на розгляд справи двічі не з`являвся, хоча про дати, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, причини неявки до суду не повідомив. Жодних клопотань та заперечень до суду Відповідач не надав. Враховуючи вимоги частини 1\~статті 223 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, однак їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 27.08.2022 між Позивачем та Відповідачем укладено шлюб, про що зареєстрований Олександрівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запорожжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), актовий запис № 1838. Дана обставина підтверджується свідоцтвом про шлюб від 27.08.2022 (бланк cepiї [NUMBER] ). В позовній заяві [PERSON] вказує, що вони з Відповідачем жили однією сім`єю, вели спільне господарство та виконували інші обов`язки як членів подружжя щодо один одного. Від даного шлюбу подружжя має сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). З перших днів подружнього життя у Позивача з Відповідачем була дружна сім`я, заснована на почуттях любові, поваги та вірності один до одного, але з часом почуття любові, поваги та розуміння згасли і поступово стосунки між подружжям зіпсувались та все одно вони неодноразово намагались зберегти сім`ю та жити заради дитини. Позивач вважає, що зберегти сім`ю не вдалося, що призвело до остаточного припинення шлюбних відносин наприкінці жовтня 2024 року. Враховуючи, що сторони не проживають однією сім`єю, не ведуть спільного господарства, не підтримують сімейні відносини як подружжя, подальше спільне життя із збереженням шлюбу, на думку Позивача, буде суперечити інтересам її та Відповідача. Вважає за необхідне шлюб між нею на Відповідачем розірвати. Між сторонами відсутні спори з приводу розподілу спільного майна та про утримання дитини, оскільки такі питання вирішено в позасудовому порядку, за обопільною домовленістю діти будуть проживати з матір`ю (Позивачем). Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки Позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Аналогічні положення містить і Європейська конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р. (Конвенцію ратифіковано Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997). Так, відповідно до ст. 12 зазначеної Конвенції, чоловік і жінка, що досягли шлюбного віку, мають право на шлюб і створення сім`ї згідно з національними законами, які регулюють здійснення цього права. Крім того, ст. 5 Протоколу № 7 зазначеної конвенції встановлено, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Відповідно до частини 2 статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що рішення Позивача про розірвання шлюбу є виваженим та свідомим, причини з яких вона наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, поновлювати сімейно-шлюбні відносини Позивач наміру не має. Крім того, суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах СК України. Згідно частин першої, четвертої\~статті 206 ЦПК України, Позивач може відмовитися від позову, а Відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання Відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, приймаючи до уваги ті обставини, які зазначені в позовній заяві, що сторони не проживають однією сім`єю, не ведуть спільного господарства, не підтримують сімейні відносини як подружжя, а подальше спільне життя із збереженням шлюбу суперечить інтересам Позивача, суд приходить до висновку про задоволення позову і розірвання шлюбу. Згідно частини 2 статті 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з частини 3 статті 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved