Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-16 00:00:00

п озивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування якого зазначає, що 06 вересня 2022 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований Золочівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Золочівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), про що зроблено актовий запис за № 308. Варто вказати, що це був другий шлюб, укладений подружжям. Вперше між позивачем та відповідачкою шлюб було укладено 25.01.2007 року, який рішенням Золочівського районного суду Львівської області від 05.05.2021 року у справі № 445/489/21 розірвано. В шлюбі в подружжя народилась донька [PERSON] [INFO] . Після примирення, подружжя вдруге уклало шлюб у вересні 2022 року, проте сім?ю, все ж зберегти не вдалось. Понад два роки подружжя не проживають разом та не ведуть спільне господарство. Позивач вважає, що шлюб став фактично формальним, оскільки кожен із подружжя живе окремим життям, спільні інтереси та бажання зберегти шлюб у подружжя відсутні. Після розірвання шлюбу донька також буде проживати з відповідачкою. Шлюб відповідачка розриває вдруге, позивач - втретє. В судове засідання позивач не з`явився, належним чином був повідомлений про дату і час розгляду справи. Представник позивача, адвокат Мініх Ірина Миколаївна подала до суду заяву у якій просила здійснювати розгляд справи без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримує, просить їх задоволити. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, однак належним чином повідомлялася про дату і час розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, яке повернулося на адресу суду з відміткою вручено особисто 25 січня 2025 року і 27 лютого 2025 року. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовна заява підлягає до задоволення з таких підстав. Стаття 51\~Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого, передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи із змісту ч. 3, 4 ст.\~56\~СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За ст.\~110\~СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Судом встановлено, що з 06.09.2022 сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому відділом державної реєстрації актів цивільного стану Золочівського районного управління юстиції Львівської області, актовий запис № 308, що підтверджується свідоцтвом про шлюб\~серії [NUMBER] , виданим 10 жовтня 2024 року. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Золочівського районного управління юстиції Львівської області 29 травня 2024 року [PERSON] та [PERSON] є батьками. Згідно з ч. 1 ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Згідно ст. 24 Сімейного кодексу України\~шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому, відповідно до ч. ч. 1 , 3 та 4 ст. 56 СК України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Частиною 2 ст. 104 СК України\~передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до вимог ч. 2 ст.\~112\~СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини - інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки визнання відповідачкою пред`явленого позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а підстави для його збереження відсутні. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідачку.

Outcome: approved