Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-10 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду у сумі 50000 грн. Зазначає, що 04.10.2024 близько 11:00 [PERSON] та [PERSON] знаходились поблизу домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , де між ними виникла сварка, під час якої [PERSON] наніс їй один удар правою рукою в область голови зліва, чим спричинив тілесне ушкодження у вигляд: садна на волосяній частині голови в лівій скроневій ділянці, яке за ступенем тяжкості є легким тілесним ушкоджень. Вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 28.10.2024 [PERSON] визнано винуватим за ч. 1 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді штрафу в сумі 850 гривень. Вказаними злочинними діями їй спричинена моральна шкода, яку позивачка оцінює у 50000 грн., оскільки вона зазнала фізичного болю, було порушено нормальний спосіб життя, вона була вимушена докладати додаткові зусилля для захисту своїх прав. Позивачка у судове засідання не з`явилась, надала заяву, в якій просить справу слухати за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач у судове засідання не з`явився, його представник адвокат Габор В.В. надала відзив, у якому просила позовні вимоги задовольнити частково в сумі 3000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, в задоволенні решти позовних вимог відмовити, розгляд справи провести за їх відсутності. Зазначила, що позивачкою не надано жодних належних та допустимих доказів, які б підтвердили заподіяння їй моральної шкоди та відповідно розмір компенсації в сумі, яка становить 50000,00 грн. Заявлений до стягнення розмір моральної шкоди є надмірним, неадекватним та спрямованим на безпідставне збагачення позивачки за рахунок відповідача. Поряд з цим, як і в рамках кримінального провадження, [PERSON] визнав свою вину та визнав той факт, що його діями були спричинені легкі тілесні ушкодження [PERSON] . З урахуванням характеру ушкоджень, які зазнала [PERSON] , ступінь наставших негативних явищ в житті позивачки (перебування 6 днів на стаціонарному лікуванні вдома), враховуючи принцип розумності, виваженості та справедливості, відповідач вважає, що сума моральної шкоди у розмірі 3000,00 грн. є цілком прийнятною та адекватною для компенсації негативних емоцій та переживань, які зазнала [PERSON] внаслідок протиправних дій останнього. Окремо відзначила, що відповідач є пенсіонером та особою похилого віку (71 рік). Єдиним доходом відповідача є пенсія, розмір якої складає 4 537,01 грн. щомісячно. Таким чином, заявлена позивачкою до стягнення сума моральної шкоди у розмірі 50000,00 грн. фактично поставить відповідача у скрутне матеріальне становище, оскільки така сума є для останнього непосильною і фактично складає сукупну вартість пенсії відповідача за весь рік. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного Судом встановлено,\~що вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 28.10.2024, який набрав законної сили 28.11.2024, визнано [PERSON] винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді штрафу в сумі 850 гривень. З вироку вбачається, що 04.10.2024 близько 11:00 [PERSON] та [PERSON] , яка є особою похилого віку, [INFO] , знаходились поблизу домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , де, на ґрунті тривалих неприязних відносин, між ними виникла сварка, під час якої у [PERSON] виник умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень [PERSON] особі похилого віку. Реалізуючи свій умисел, [PERSON] , знаходячись за вищевказаною адресою, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, через наявність особистих неприязних відносин, з метою заподіяння тілесних ушкоджень [PERSON] , наніс їй один удар правою рукою в область голови зліва. Внаслідок протиправних дій [PERSON] , [PERSON] було спричинено тілесне ушкодження у вигляді: садна на волосяній частині голови в лівій скроневій ділянці (1х0,8см), яке за ступенем тяжкості є легким тілесним ушкоджень. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1\~ст. 15 ЦК України). Відповідно до ч. 6\~ст. 82 ЦПК України\~вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Частиною сьомою ст. 128 КПК України передбачено, що особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. З виписки із медичної картки вбачається, що [PERSON] у період з 25.10.2024 по 30.10.2024 перебувала на стаціонарному лікуванні (стаціонар на дому) КНП «Лозівський ЦПМСД» с. Перемога Лозівського району Харківської області у зв`язку з перенесеною черепно-мозковою травмою. Відповідно до\~ст. 23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~ст.\~1167\~ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. У пункті 3\~Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року\~вказано, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Згідно пункту 9 даної Постанови зазначено, що суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Наявність моральної шкоди доводиться позивачем, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв`язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації. Розмір відшкодування моральної шкоди оцінюється самим потерпілим та визначається у позовній заяві. Разом з тим, моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати у повному обсязі, оскільки не має (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не є (і не може бути) адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Європейський суд з прав людини вказує, що перше речення\~статті 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~(далі - Конвенція) вимагає від держав, серед іншого, запровадження законодавчих та адміністративних механізмів, спрямованих на забезпечення ефективного стримування загроз праву на життя у контексті як державної, так і приватної діяльності, під час здійснення якої право на життя може опинитися під загрозою (рішення у cправі «Енерюлдіз проти Туреччини»). Якщо порушення права на життя чи тілесну недоторканість не здійснюється навмисно, позитивне зобов`язання за статтею 2 Конвенції щодо створення ефективної судової системи не обов`язково вимагає надання кримінально-правового засобу правового захисту в кожному випадку (рішення у справі «Во проти Франції»). Ґрунтуючись на природно-правових засадах розумності й добросовісності, суд бере до уваги вразливість становища позивачів, ступінь важливості для їх предмета спору та, відповідно, необхідність вияву суб`єктами правозастосування особливої сумлінності при розгляді справи цієї особи. При оцінці обґрунтованості вимог позивачів у справах про відшкодування моральної шкоди необхідно керуватися принципом розумності, тобто виходити з об`єктивно передбачуваних обставин конкретної справи втілень моральної шкоди. Відповідно, як основний доказ заподіяння моральної шкоди слід розглядати достатньо переконливі з погляду розумності пояснення потерпілої сторони щодо характеру завданих їй немайнових втрат. З огляду на моральну зумовленість виникнення інституту відшкодування моральної шкоди, цілком адекватними і самодостатніми критеріями визначення розміру належної потерпілому компенсації є морально-правові імперативи справедливості, розумності та добросовісності. В рішенні ЄСПЛ від 28 травня 1985 р. у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі» зазначається, що «з огляду на її природу, стверджувана моральна шкода не завжди може бути предметом чіткого доведення. Проте розумно припустити, що особи, які … зіткнулися з проблемами ... можуть зазнати страждань і тривоги». Звідси випливає, що фактичною основою для висновку про наявність негативних наслідків у немайновій сфері потерпілої особи у більшості ситуацій може бути як таке розумне припущення про природність їх виникнення за подібних обставин. У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 210/5258/16-ц роз`яснено: «У справах щодо відшкодування моральної шкоди, завданої у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, суди, встановивши факт завдання моральної шкоди, повинні особливо ретельно підійти до того аби присуджена ними сума відшкодування була домірною цій шкоді. Сума відшкодування моральної шкоди має бути аргументованою судом з урахуванням, зокрема, визначених у частині третій статті 23 ЦК України критеріїв і тоді, коли таке відшкодування присуджується у сумі суттєво меншій, аніж та, яку просив потерпілий». Судом встановлено, що неправомірними діями відповідача позивачці було завдано легкі тілесні ушкодження, що свідчить про перенесення нею фізичного болю та страждань, що безумовно негативно позначилося на її психологічному та фізичному стані та призвело до моральних страждань. Отже, внаслідок винуватих дій [PERSON] позивачці було завдано моральну шкоду, яка підлягає відшкодуванню. Визначаючи розмір моральної шкоди, що підлягає відшкодуванню, суд враховує обставини справи, характер та обсяг страждань, яких зазнала позивачка, характер немайнових втрат, зокрема, враховує рівень фізичного болю та страждання, яких зазнала позивачка у зв`язку з ушкодженням здоров`я, душевного страждання, яких зазнала позивачка у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї. При цьому судом зауважується, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен призводити до її безпідставного збагачення, та у жодному разі не може вважатися покаранням винної особи. З урахуванням викладеного, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості суд дійшов висновку, що пропорційною компенсацією моральних страждань позивачці є відшкодування їй відповідачем спричиненої моральної шкоди у розмірі 10000 грн., на підставі чого позовні вимоги підлягають задоволенню у межах зазначеної суми. Таке рішення суду у повній мірі відповідає завданню цивільного судочинства, зокрема, щодо справедливого вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених прав та свобод фізичної особи. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Враховуючи, що позивачка звільнена від сплати судового збору за подання позову до суду відповідно до п. 6 ч. 1\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд, враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України,\~стягує з відповідача на користь держави судові витрати, пов`язані із сплатою судового збору, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме у сумі 242,24 грн.

Outcome: partial