Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення витрат на правову допомогу на досудовому та судовому слідстві у кримінальному провадженні. Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 03.04.2024 року прийнято цивільну справу до свого провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 06.12.2024 року закрито підготовче засідання, справу призначено до судового розгляду. Представник позивача [PERSON] [PERSON] , в обґрунтування позовних вимог зазначив, що згідно Вироку Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 27.12.2023 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. В частині цивільного позову, з [PERSON] стягнуто відшкодування моральної шкоди, різницю між розміром завданої шкоди майну та лімітом відповідальності страховика, а також втрачений середній заробіток, проте не вирішено питання щодо відшкодування витрат на правову допомогу через відсутність у цивільному позові доказів, понесених позивачем витрат. Внаслідок ДТП позивачу було спричинено тяжкі тілесні ушкодження, завдано моральну шкоду, однак позивач в правовому полі не достатньо обізнаний, а тому, з метою представництва своїх інтересів під час досудового розслідування в суді, а також з метою підготовки цивільного позову, [PERSON] залучив його, як адвоката, для захисту своїх інтересів. Так, 03.11.2023 року між ним та потерпілим [PERSON] був укладений Договір про надання правової допомоги під час слухання кримінальної справи № 03/11 та Додаткова угода № 1 до нього з фіксованим гонораром у розмірі 40\~000,00 грн. 27.02.2024 року між ними був укладений ще один Договір про надання правової допомоги під час слухання цивільної № 27/02 та Додаткова угода № 1 до нього з фіксованим гонораром у розмірі 10 000,00 грн. Вищевказані гонорари за надання позивачу професійної правничої допомоги були сплачені позивачем в повному обсязі. Отже,\~розмір витрат\~потерпілого на\~правову допомогу\~на стадії\~досудового розслідування\~та в\~суді першої\~інстанції склав\~40\~000,00\~грн. згідно Додаткової угоди № 1 до Договору про надання правової допомоги № 03/11 від 03.11.2022 року та на підготовку та подання цивільного позову про відшкодування витрат на правову допомогу 10 000,00 грн. згідно Додаткової угоди № 1 до Договору про надання правової допомоги № 27/02 від 27.02.2024 року. З огляду на викладене, представник просить суд стягнути з [PERSON] витрати [PERSON] на правову допомогу в розмірі 40 000,00 грн. на стадії досудового розслідування в суді першої інстанції та 10 000,00 грн. за складання цивільного позову про відшкодування витрат на правову допомогу. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] направив до суду Відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що Вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 27.12.2023 року потерпілому [PERSON] фактично відмовлено у стягненні витрат на правову допомогу у кримінальному провадженні, яку надавав адвокат Шпак А.П., у зв`язку із їх необґрунтованістю (не надано суду належних та допустимих доказів понесення таких витрат учасником провадження, а також процесуальне закріплення можливості стягнення таких витрат з обвинуваченого). У вказаній частині Вирок суду ні потерпілим [PERSON] , ні його представником [PERSON] в апеляційному провадженні не оскаржувався та набрав законної сили. На виконання умов Договору про надання правничої допомоги № 27/02 від 27.02.2024 року адвокатом Шпаком А.П. в інтересах [PERSON] подано цивільний позов про стягнення витрат на правову допомогу, яку сторона понесла у кримінальному провадженні, шляхом заявлення позовних вимог до обвинуваченого [PERSON] в порядку цивільного провадження. Відповідач [PERSON] не визнає зазначений цивільний позов, вважає його безпідставним, необґрунтованим та таким, який суперечить положенням цивільного та кримінального процесуального законодавства та вважає, що позивачем обрано неправильний спосіб захисту порушених прав. Оскільки законних підстав для стягнення витрат у кримінальному провадженні немає, просить суд відмовити [PERSON] в задоволенні позову та стягнути із позивача на користь відповідача [PERSON] витрати, які він поніс на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000,00 грн. Представник позивача [PERSON] [PERSON] , в судове засідання не з`явився, направив суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності та відсутності його довірителя, позов підтримують і просять його задовільнити в повному обсязі. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] [PERSON] позовні вимоги не визнає та просить відмовити в їх задоволенні. Суд, заслухавши представника відповідача, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. Вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 27.12.2023 року по справі № 676/6720/22 [PERSON] визнано винуватим в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком 4 роки з позбавленням права керування транспортними засобами строком 2 роки із застосуванням ст.ст.75,76 КК України. Окрім того, вказаним Вироком суду скасовано арешт майна, накладений на підставі Ухвали слідчого судді Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 01.09.2022 року. Речові докази у кримінальному провадженні - \~медичну документацію стосовно [PERSON] - залишено зберігатися в матеріалах кримінального провадження; транспортні засоби\~автомобіль марки «Renault»моделі «Kangoo», мотоцикл марки «Yamaha» моделі «RJ 07» повернуто власникам. Із [PERSON] на користь держави стягнуто витрати за проведені у кримінальному провадженні експертизи. Цивільний позов [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, судом задоволено частково. З Національної акціонерної страхової компанії «Оранта» на користь [PERSON] стягнуто витрати, пов`язані з лікуванням, майнову шкоду (за пошкоджений мотоцикл) та відшкодування моральної шкоди. З [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] в рахунок відшкодування моральної шкоди суму різницю між розміром завданої шкоди майну та лімітом відповідальності страховика, а також втрачений середній заробіток. В решті вимог судом відмовлено. Водночас, суд, вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правову допомогу в рамках вищевказаного кримінального провадження, зазначив, що у пред`явленому [PERSON] цивільному позові зазначалось, що попередній (орієнтовний) розрахунок витрат на правову допомогу становить 40 000,00 грн. При цьому, вказана у цивільному позові, як додаток Додаткова угода № 1 до Договору про надання правової допомоги, фактично до позову долучена не була. Також не було долучено жодних документів на підтвердження понесених потерпілим витрат на правову допомогу, тому у суду були відсутні підстави для стягнення з обвинуваченого заявленого потерпілим розміру витрат на правову допомогу, що не перешкоджає потерпілому стягнути такі витрати в порядку цивільного судочинства. Так, відповідно до вимог ч.1 ст.129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому. Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Частинами 1 - 3 ст.134 ЦПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Згідно із вимогами ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог ч.4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Частиною 8 ст.141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Суд зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Водночас, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Щодо співмірності витрат на правову допомогу слід ураховувати позицію ВС від 01.09.2020 року у справі № 640/6209/19, відповідно до якої розмір відшкодування судових витрат повинен бути співрозмірним із ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також суд має враховувати критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. На підтвердження витрат позивача на професійну правничу допомогу представником позивача суду надано Договір про надання правової допомоги № 27/02 від 27.02.2024 року, за яким сума вартості послуг узгоджується додатково, шляхом укладення додаткової угоди; Додаткову угоду № 1 до Договору про надання правової допомоги № 03/11 від 03.11.2022 року з розміром гонорару адвоката Шпака А.П. за здійснення представництва інтересів потерпілого у ДТП [PERSON] у кримінальному провадженні №12022242000000873 від 29.08.2022 року на стадії досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження в сумі 40\~000,00 грн., Додаткову угоду № 1 до Договору про надання правової допомоги № 27/02 від 27.02.2024 року з розміром гонорару адвоката Шпака А.П. за здійснення підготовки та подання до суду позову про стягнення витрат на правову допомогу у цивільній справі в розмірі 10 000,00 грн., Квитанцій до прибуткового касового ордера: № 1 від 03.11.2022 року про сплату Рибаком О.В. 40 000,00 грн., № 1 від 27.02.2024 року про сплату Рибаком О.В. 10 000,00 грн. При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд досліджує на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Отже, оцінивши наявні в матеріалах справи докази складу та розміру витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, перевіривши їх розумну необхідність для цієї справи, враховуючи предмет спору, конкретні обставини справи, суть наданих послуг, а також їх співмірність зі складністю провадження, суд приходить до висновку, що заявлений [PERSON] позов про стягнення витрат на правову допомогу підлягає частковому задоволенню, зокрема стягненню із засудженого [PERSON] витрат на правову допомогу на досудовому та судовому слідстві у кримінальному провадженні в розмірі 30 000,00 грн., в цивільному провадженні в розмірі 3 000,00 грн. Оскільки судом позовні вимоги [PERSON] про стягнення витрат на правову допомогу задоволені частково, з позивача, слід стягнути на користь відповідача [PERSON] , витрати на правову допомогу у розмірі 5 000,00 грн. У відповідності до п.3.ч.2, ч.13 ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно обсягу задоволених вимог в розмірі 908,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial