Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-10 00:00:00

10 січня 2025 року позивач [PERSON] звернувся до Варвинського районного суду Чернігівської області із зазначеним позовом. На обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилається на те, що від подружніх стосунків з відповідачкою [PERSON] у них народився спільний син [PERSON] , [INFO] . Оскільки між сторонами по справі добровільно не було вирішено порядок участі позивача у матеріальному забезпеченні сина, рішенням Варвинського районного суду Чернігівської області від 25 червня 2014 року по справі №731/402/14 з нього стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , у розмірі 1/3 частини усіх доходів, щомісячно, починаючи з 19 травня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття. На виконання вказаного рішення суду з нього регулярно сплачуються аліменти на утримання сина [PERSON] . Разом з тим позивач наголошує, що окрім сина [PERSON] на його утриманні також перебуває син від теперішнього шлюбу [PERSON] , [INFO] , на утримання якого також стягуються аліменти, щомісячно, до настання дитиною повноліття. У зв`язку з цим, оскільки судом, під час видачі судового рішення по справі №731/402/14 щодо стягнення з нього аліментів на утримання сина [PERSON] , не було враховано факт подальшої зміни його сімейного стану, народження іншої дитини, наявні правові підстави для їх зменшення. Поза цим, вказує, що в силу зміни його сімейного стану у нього недостатньо коштів для проживання та достатнього забезпечення сім`ї в цілому. Таким чином, позивач просить суд зменшити розмір аліментів, стягуваних із нього за рішенням Варвинського районного суду Чернігівської області від 25 червня 2014 року по справі №731/402/14, на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] з 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу), до 1/5 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання рішення суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Варвинського районного суду Чернігівської області від 15 січня 2025 року цивільну справу прийнято до провадження, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено до підготовчого судового засідання на 17 лютого 2025 року. 28 січня 2025 року від відповідачки [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 41-42), відповідно до змісту якого остання заперечує з приводу повного задоволення пред`явленого до неї позову, з підстав його необґрунтованості. Вважає за можливе залишити аліменти на дитину від першого шлюбу [PERSON] щонайменше у розмірі 1/4 частки від доходу позивача, що саме по собі вже є зменшенням розміру аліментів із 1/3 частки. Вказує, що позивачем не наведено жодних обґрунтованих причин для зменшення розміру аліментів, окрім посилання на народження у нього дитини у новому шлюбі. При цьому, доказів на підтвердження обставин погіршення його матеріального стану, стану здоров`я, утримання непрацездатних осіб чи інших істотних змін обставин, які могли б виправдати зменшення встановленої судом частки аліментів саме в заявленому позивачем розмірі, останнім до матеріалів справи не долучено. На переконання відповідача, факт зменшення у судовому порядку розміру аліментів на утримання дитини від нового шлюбу із 1/4 до 1/5 частки, не може бути визначальним для зміни розміру аліментів для іншої дитини та бути підставою для визначення аналогічної ставки аліментів. Крім того, наголошує на різницю у віці дітей, що суттєво впливає на їх матеріальні потреби, зважаючи на відповідний етап їхнього розвитку. 06 лютого 2025 року позивач [PERSON] , використовуючи засоби поштового зв`язку, звернувся до суду із відповіддю на відзив (а.с. 43-46), відповідно до змісту якої наполягає на задоволенні пред`явлених ним вимог та вважає відзив відповідача безпідставним та необґрунтованим. Повторно наголосив на дійсну зміну його сімейного стану, що обумовлено народженням у нього від нового шлюбу сина [PERSON] та перебування на його утриманні, як дружини, яка нині перебуває у відпустці по догляді за дитиною, так, і її сина від першого шлюбу, який проживає разом з ними. Також вказав, що розміри аліментів, які стягуються на утримання його дітей, різняться, що по відношенню до них є несправедливим. Ухвалою Варвинського районного суду Чернігівської області від 17 лютого 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 11 березня 2025 року. 07 березня 2025 року позивач звернувся до суду із заявою про долучення до матеріалів справи письмових доказів (а.с. 72). Ухвалою Варвинського районного суду Чернігівської області від 10 березня 2025 року задоволено клопотання відповідача [PERSON] та призначено судове засідання, призначене на 11 березня 2025 року, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, забезпечивши участь в судовому засіданні свого представника. Клопотань про відкладення у зв`язку з бажанням надати особисті пояснення не подавав. Представник позивача адвокат Ріпка І.В. в судовому засіданні заявлені позивачем вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні, надавши обґрунтування аналогічні змісту заяв по суті справи, поданим її довірителем. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні пред`явлені до неї вимоги визнала частково. Вважала за можливе зменшити розмір аліментів на дитину від першого шлюбу [PERSON] щонайменше у розмірі 1/4 частки від доходу позивача, що саме по собі вже є зменшенням розміру аліментів із 1/3 частки, та враховує зімни у його матеріальному та майновому стані. Додатково пояснила, що вона та дитина на даний час проживає у Германії. Відповідач працює у банківській сфері та отримує дохід. Її особиста участь в утриманні дитини є фактично більшою, оскільки вона забезпечує не тільки проживання дитини, але й інші додаткові витрати дитини. Відтак, визнає позов частково, зокрема не заперечує щодо зменшення аліментів до частини. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, суд вважає, що зазначений позов слід задовольнити частково, з таких підстав. Судом встановлено, що з 02 червня 2012 року сторони по справі перебували у шлюбі, який рішенням Варвинського районного суду Чернігівської області від 17 листопада 2015 року, у межах справи №731/612/15-ц, було розірвано (а.с. 14). У період їх подружніх відносин у них народився спільний син [PERSON] , [INFO] , свідченням чого є відповідна копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 30 січня 2015 року (а.с. 12). Оскільки домовленості між батьками дитини щодо способу виконання свого обов`язку по його утриманню досягнуто не було, в межах цивільної справи №731/402/14, рішенням Варвинського районного суду Чернігівської області від 25 червня 2014 року було стягнено з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , у розмірі 1/3 частини усіх його доходів щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19 травня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Вказані обставини доводяться відповідною копією рішення суду, з відміткою про набрання законної сили 07 липня 2014 року (а.с. 13). На виконання вказаного рішення суду, 08 липня 2014 року Варвинським районним судом Чернігівської області було видано відповідний виконавчий лист (а.с. 18), який у межах виконавчого провадження №43955559 з 11 липня 2014 року пред`явлений до примусового виконання у ДВС (а.с. 19). 10 вересня 2021 року позивач [PERSON] зареєстрував новий шлюб з [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ), про що свідчить копія свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 10 вересня 2021 року (а.с. 15). За період шлюбних відносин у них народився спільний син [PERSON] , [INFO] , свідченням чого є відповідна копія його свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 07 лютого 2024 (а.с. 16). Як вбачається із Акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 18 грудня 2024 року, за адресою [ADDRESS] , проживають без реєстрації: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Також, з ними спільно проживає син [PERSON] - [PERSON] (а.с. 17, 23). Згідно з довідки №279, виданої 21 жовтня 2024 року начальником Варвинського відділу соціальної підтримки громадян Управління соціального захисту населення Прилуцької районної державної адміністрації Чернігівської області, [PERSON] перебуває на відповідному обліку та з 01 січня 2024 року до 01 лютого 2027 року їй призначено допомогу при народженні дитини (а.с. 21). Аналогічним чином, з підстав відсутності добровільної домовленості позивача разом із теперішньою дружиною [PERSON] , відповідно судового наказу, виданого 01 жовтня 2024 року Варвинським районним судом Чернігівської області у межах цивільної справи №731/572/24 (провадження №2-н/731/140/24) стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 (однієї чверті) заробітку (доходу), але не менше 50 (п`ятдесяти) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 (десяти) прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати звернення із заявою до суду (12 вересня 2024 року) до досягнення дитиною повноліття. У подальшому, на підставі рішенням Варвинського районного суду Чернігівської області від 15 січня 2025 у межах цивільної справи №731/675/24 вирішено зменшити розмір аліментів, що стягувалися з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини сина [PERSON] , [INFO] , за судовим наказом Варвинського районного суду Чернігівської області від 01 жовтня 2024 року по справі №731/572/24, з 1/4 частини усіх його доходів, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до 1/5 частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. На На виконання вказаного рішення суду, 17 лютого 2025 року Варвинським районним судом Чернігівської області було видано відповідний виконавчий лист (а.с. 73), який у межах виконавчого провадження №76484760 був пред`явлений до виконання, шляхом відповідної зміни розміру аліментів на утримання сина [PERSON] до 1/5 частки усіх видів заробітку (доходу) [PERSON] (а.с. 75). Таким чином аналізуючи вищевказані письмові докази судом встановлено, що нині з позивача [PERSON] , щомісячно, стягуються аліменти на двох дітей у загальному розмірі 53,3% від його заробітку (доходу), з яких на утримання сина [PERSON] стягуються аліменти у розмірі 1/3 частки, а на утримання сина [PERSON] 1/5. Суд зважає, що вказані правовідносини регулюються Сімейним кодексом України. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Як роз`яснено у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. При цьому слід враховувати, що зміна сімейного стану народження дитини від іншого шлюбу, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів, а позивач повинен довести належними та допустимими доказами погіршення свого майнового стану. Подібні за змістом висновки викладені у постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071, від 28 травня 2021 року у справі №715/2073/20, від 30 серпня 2021 року у справі №301/2160/20. Особа, яка сплачує аліменти платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач, як на підставу для його задоволення, посилається на те, що на момент винесення судом рішення щодо стягнення з позивача аліментів на утримання сина [PERSON] , не було враховано те, що на його утриманні перебуває ще одна дитина син [PERSON] , [INFO] , та той факт, що на його утриманні у цілому перебуває уже двоє дітей від різних шлюбів, та дружина, яка здійснює догляд за малолітньою дитиною. Водночас суд відхиляє доводи позивача про те, що розмір стягуваних аліментів підлягає зменшенню, оскільки у нього на утриманні перебуває ще дитина його дружини, позаяк утримання дитини своєї дружини є його правом, на відміну від утримання свого сина [PERSON] , яке є його обов`язком. Проте, суд констатує, що дійсно оскільки вирішення питання щодо стягнення з позивача аліментів на утримання сина [PERSON] здійснювалося до народження сина [PERSON] , то в силу хронології подій, судом не могло бути враховано імовірність народження у платника аліментів іншої неповнолітньої дитини. З цих підстав, суд сприймає доводи сторони позивача обґрунтованими та сприймає вказану обставину як свідчення зміни його сімейного стану у розумінні ч. 1 ст. 192 СК України. Крім того, суд зважає, що позивачем в обґрунтування необхідності зменшення аліментів вказано, що його матеріальний стан, після призначення судом аліментів, також змінився, адже в силу перебування на його утриманні двох дітей та дружини, яка має право на утримання, погіршився, адже його витрати по їх матеріальному утриманні зросли, що сприймається судом, як обґрунтування суттєвої зміни і майнового стану позивача. Більш того, суд враховує, що на підставі ч.2 ст. 84 СК України до досягнення дитиною трьох років дружина позивача дійсно має законодавчо передбачене право на утримання від чоловіка, що також враховує суд при визначенні кількості утриманців позивача. Як вбачається із матеріалів справи розмір аліментів, які стягуються із позивача на утримання його двох дітей, суттєво різниться, що фактично ставить дітей у нерівне положення. Як вбачається із поданих позивачем документів щодо його матеріального стану, останній має постійний дохід у виді заробітної плати, розмір якого на переконання суду є достатнім для можливості матеріального забезпечення дітей у заявленому ним розмірі (а.с. 26, 54, 56, 57). Аліменти на дітей, за своєю правовою природою, є тією матеріальною складовою у правовідносинах з утримання дітей, за рахунок якої має бути забезпечено необхідний та достатній рівень життя та розвитку дитини (її проживання, харчування, виховання, навчання, розвиток та дозвілля). При цьому, з огляду на встановлений СК України спільний обов`язок з утримання дітей обома батьками, як матір`ю так і батьком має бути забезпечено (надано) однаковий (рівний, або приблизно рівний) матеріальний ресурс для цього. Аналогічно, в даному випадку суд вважає, що право на рівність аліментів двох дітей повинна зберігатись, однак незначне відхилення у відсотку забезпечення може бути обумовлено зокрема і віком дитини (до прикладу різність у визначенні розміру прожиткового мінімуму для дітей різного віку) та умовами проживання. Таким чином, суд приходить до висновку що, вказані позивачем підстави в обґрунтування зміни розміру аліментів заявлені в межах ст. 192 СК України та повинні бути частково враховані судом. Враховуючи вищевикладене, оцінивши наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності та взаємозв`язку, зважаючи на наявність у платника аліментів двох дітей, стан їх здоров`я, стан здоров`я платника аліментів, оскільки відомості щодо його інвалідності чи наявності у нього хронічних захворювань у суду відсутні, останній є працездатною особою, відсутність у матеріалах справи інформації про придбання позивачем коштовного рухомого та нерухомого майна, наявності у нього вкладів в банківських установах, також беручи до уваги мінімальний гарантований розмір аліментів, який може бути призначений на одну дитину, суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити частково, зменшивши розмір аліментів, які стягуються з позивача на користь відповідачки на утримання сина [PERSON] до 22/100 частин всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно. На переконання суду вказаний розмір аліментів буде достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Крім того, суд зважає, що стягнення аліментів в даному випадку виконується у частці від заробітку/доходу платника. Вказаний вид стягнення автоматично регулює розмір стягнень, у відповідності до рівня доходу платника, і одночасно обмежує мінімальний розмір платежів, гарантований законом на рівні не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі викладеного,

Outcome: partial