Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-03 00:00:00

19 квітня 2023 року позивачка звернулася до Ширяївського районного суду Одеської області з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Ширяївської селищної ради Березівського районну Одеської області про позбавлення батьківських прав. Ухвалою Ширяївського районного суду Одеської області від 08 травня 2023 року цивільну справу передано на розгляд за територіальною юрисдикцією до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 31 травня 2023 року цивільну справу передано на розгляд за підсудністю до Татарбунарського районного суду Одеської області. Ухвалою Татарбунарського районного суду Одеської області від 13 липня 2023 року відкрито провадження у справі та визначено справу розглядати у порядку загального позовного провадження. Розпорядженням в.о. голови Татарбунарського районного суду Одеської області від 30 листопада 2023 року зазначена цивільна справа передана на розгляд Саратського районного суду Одеської області. Справа надійшла до Саратського районного суду 21 грудня 2023 року. Ухвалою Саратського районного суду Одеської області від 27 грудня 2023 року цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Ширяївської селищної ради Березівського районну Одеської області про позбавлення батьківських прав, прийнято до провадження, розгляд справи визначений в порядку загального позовного провадження з призначенням до підготовчого судового засідання. Позов обґрунтований тим, що позивачка перебувала у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу з відповідачем [PERSON] , [INFO] . Від спільного з відповідачем проживання є неповнолітній син [PERSON] , [INFO] . Життя з відповідачем не склалось, у зв`язку з чим вони припинили спільне проживання. Неповнолітній син [PERSON] при цьому залишився проживати з нею. Рішенням Ширяївського районного суду Одеської області від 04 квітня 2016 року в справі № 518/358/16-ц, яке набрало законної сили 15 квітня 2016 року, з відповідача [PERSON] стягнуто на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в твердій грошовій сумі, а саме 600 гривень щомісячно, з індексацією відповідно до закону, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову, тобто з 09 березня 2016 року та до досягнення дитиною повноліття [INFO] . Відповідно до вказаного рішення, 18 квітня 2016 року Ширяївським районним судом Одеської області було видано виконавчий лист, а саме виконавчий лист наразі перебуває на примусовому виконанні в Татарбунарському відділі державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса). Всупереч вищевказаного рішення суду, відповідач [PERSON] самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, з сином не спілкується на протязі тривалого часу, розвитком та життям сина не цікавиться, не відвідує його, участі у вихованні та особистому житті не приймає, матеріально не підтримує, що підтверджується, зокрема поясненнями сусідів, мешканців с. Мар`янівка Березівського району Одеської області. Крім цього, [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина не сплачує з 2016 року, внаслідок чого станом на 20 лютого 2023 року наявна заборгованість у сумі 57581, 22 гривень, що підтверджується відповідним розрахунком державного виконавця. Вказана сума заборгованості для позивачки є значною. Таким чином, в результаті дій відповідача, пов`язаних з тривалою несплатою встановлених рішенням суду коштів на утримання сина, останнього поставлено в скрутне матеріальне становище та позбавлено засобів для нормального існування. Позивач [PERSON] будучи належним чином повідомленою про день, час та місце судового розгляду до суду не з`явилась. Представник позивачки [PERSON] адвокат Колос В.М. будучи належним чином повідомленим про день, час та місце судового розгляду до суду не з`явився, від нього на електронну адресу суду надійшла заява про розгляд справи без його участі та без участі позивача, заявлені вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник третьої особи, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце судового розгляду, до суду не з`явився, від нього надійшла письмова заява, в якій він просив суд справу розглядати без їх участі, позов підтримали, просили його задовольнити. Відповідачу [PERSON] судові виклики надсилались за адресою його місця проживання, однак на адресу суду повертались конверти з відміткою про те, що адресат відсутній за вказаною адресою. Згідно з пунктом 4 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Окрім того, за правилами ч.11 ст.128 ЦПК України відповідач викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади. Отже, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, повторно не з`явився в судове засідання без повідомлення причин та не подав відзив. За положеннями ч. 4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до частини 1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, розглянувши позовну заяву, заслухавши пояснення представника позивачки, свідків, дослідивши матеріали справи, надані докази, давши їм оцінку в сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с.9). Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Нормою ст. 150 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН від 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Як роз`яснено у п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав від 30 березня 2007 року № 3, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. За нормою п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 травня 2018 року у справі № 553/2563/15-ц зроблено висновок по застосуванню п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України і вказано, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. [PERSON] , [INFO] зареєструвала шлюб 20 жовтня 2018 року з [PERSON] , [INFO] , після реєстрації шлюбу змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 20 жовтня 2018 року Ширяївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (а.с.8). Відповідно до довідки № 72 від 30 березня 2023 року виданої Мар`янівським старостинським округом Ширяївської селищної ради Березівського району Одеської області, [PERSON] , яка проживає по [ADDRESS] , до складу сім`ї входять: [PERSON] , [INFO] - голова домогосподарства, [PERSON] , [INFO] - чоловік, [PERSON] , [INFO] - дочка, [PERSON] , [INFO] - онук (а.с.10). Як вбачається з копії виконавчого листа виданого 18 квітня 2016 року Ширяївським районним судом Одеської області, з [PERSON] , [INFO] , стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі 600 гривень щомісячно, з індексацією відповідно до закону, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову, тобто з 09 березня 2016 року до досягнення дитиною повноліття [INFO] (а.с.11). Відповідно до копії розрахунку заборгованості зі сплати аліментів виданим старшим державним виконавцем виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) О.Г. Чеботар № 21532/7224 від 20 лютого 2023 року, боржник [PERSON] станом на 20 лютого 2023 року має сукупний розмір заборгованості у сумі 57581,22 гривня (а.с.15). З письмових пояснень [PERSON] вбачається, що вона проживає в с. Мар`янівка Березівського району Одеської області. Дуже добре знає сім`ю [PERSON] , її батьків та сина [PERSON] . Дитину виховує тільки мама [PERSON] . Батька ніколи не було з ними, він ніколи не приїздив, не цікавився [PERSON] , не бачив дитини, не допомагає в вихованні та матеріально (а.с.16). Відповідно до письмових пояснень [PERSON] , 1968 року народження, яка проживає в с. Мар`янівка, Березівського району Одеської області та яка добре знає родину [PERSON] та її дочку [PERSON] . Стверджує, що [PERSON] виховує сина [PERSON] одна. Батько дитини ніколи не відвідував та не брав участі у вихованні. Не підтримував зв`язок з ними ніколи, не допомагав матеріально. Не цікавився зовсім дитиною (а.с.17). Суд критично ставиться до наданих пояснень, з огляду на вимоги ст.89, ст.230 ЦПК України, оскільки безпосередньо дані особи у визначеному порядку в суді допитані не були. Згідно копії актового запису про народження за № 142 від 29 квітня 2014 року складеного Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ширяївського районного управління юстиції в Одеській області відносно [PERSON] , [INFO] , наданого Ширяївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Березівському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) № 721/24.4-20 від 25 липня 2023 року, батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.49-50). Відповідно до листа Дивізійської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області № 02-26/439 від 03 серпня 2023 року, соціальний супровід ані сім`ї, ані особи [PERSON] , [INFO] не здійснювався, оскільки вищезазначений громадянин зареєстрований в [ADDRESS] , але фактично на території села не проживає більше 10 років (а.с.52). Як вбачається з висновку органу опіки та піклування Ширяївської селищної ради про доцільність позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] , [INFO] батьківських прав по відношенню до його малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , затвердженого рішенням Виконавчого комітету Ширяївської селищної ради Березівського району Одеської області, є всі підстави для позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] по відношенню до його малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а.с.99-102). Відповідно до характеристики виданої Дивізійською сільською радою Білгород-Дністровського району Одеської області № 335/02-32 від 14 вересня 223 року, [PERSON] , [INFO] , дійсно зареєстрований в [ADDRESS] , але фактично на території села не проживає більше 15 років. Інформація щодо місця проживання вищевказаного громадянина та виконання ним батьківських обов`язків невідома (а.с.112). Як вбачається з копії характеристики Мар`янівського ліцею Ширяївської селищної ради Одеської області на ім`я [PERSON] , [PERSON] навчається в ліцеї з 1 класу. Має навчальні досягнення достатнього рівня. Зарекомендував себе як працездатний учень. Програмовий матеріал засвоює добре. Хлопчика виховує мати [PERSON] . Вона приділяє належну увагу до виховання та навчання дитини, завжди цікавиться успіхами сина у навчанні та допомагає виконувати домашні завдання. [PERSON] підтримує постійний зв`язок з класним керівником, постійно відвідує батьківські збори. За роки навчання батько [PERSON] жодного разу не поцікавився справами сина (а.с.114). Відповідно до копії довідки виданої Ширяївською центральною районною лікарнею Ширяївської селищної ради № 450 від 05 жовтня 2023 року, [PERSON] , [INFO] , житель с. Вишневе, Білгород-Дністровського району Одеської області на «Д» обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не знаходиться і за медичною допомогою з приводу психічних та наркологічних захворювань не звертався (а.с.117). З відповіді наданої відділенням поліції № 2 Березівського районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Одеській області № 62/3/10247 від 28 серпня 2023 року, [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] до адміністративної відповідальності протягом року не притягувався (а.с.118). Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зав`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Отже, за вищевикладених обставин судом встановлено, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню свого малолітнього сина, не проявляє до нього батьківської турботи, не піклується про дитину, не цікавиться його життям та здоров`ям, дитина проживає з позивачкою, яка займається його вихованням та утриманням, у зв`язку з чим позовна заява підлягає задоволенню. За вимогами частини 3 ст. 12, частин 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У спростування наведеного будь яких доказів відповідачами суду не надано. За викладених обставин суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки знайшов своє підтвердження в судовому засіданні. Відповідно до ч.3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно з нормами ч.1, 2 ст.137 ЦПК України, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з вимогами ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до квитанції № 10-04/23-ОД, адвокатом Колос В.М. надано позивачці [PERSON] послуги на загальну суму 1200 гривень. Тому вимоги позивачки про стягнення витрат на правничу допомогу підлягають задоволенню. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені витрати зі сплати судового збору в розмірі 1073,60 гривні, суд,-

Outcome: approved