Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-05 00:00:00

У лютому 2025 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до Погребищенської міської ради Вінницького району Вінницької області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Позов мотивовано тим, що [INFO] помер його син [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина, позивач являється спадкоємцем за законом першої черги. До нотаріальної контори позивач звернувся після передбаченого законом шестимісячного строку, встановленого для подання заяви на прийняття спадщини. У встановлений законом строк з вказаною заявою про прийняття спадщини позивач не звернувся з об`єктивних, істотних причин, які є поважними, оскільки тривалий час хворів та перебував на стаціонарному та амбулаторному лікуванні. Заява до нотаріального органу про відмову від прийняття спадщини ним не подавалася. На даний час він має намір прийняти спадщину та оформити свої спадкові права після смерті свого сина [PERSON] . Посилаючись на наведені обставини та положення ч. 3 ст. 1272 ЦК України, просить визначити йому додатковий строк тривалістю два місяці з дня набрання рішенням законної сили для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Позивач в судове засідання не з`явився, проте через канцелярію суду подав заяву, в якій просить позовну заяву розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити (а.с. 26). Представник Погребищенської міської ради в судове засідання не з`явився, натомість головний спеціаліст юрист відділу правового забезпечення Погребищенської міської ради Дзюба О.О. через канцелярію суду подав заяву, в якій просив розгляд справи здійснити у його відсутність, позовні вимоги визнає (а.с. 27). Від сторін надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає вимогам ч. 3\~ст. 211 ЦПК України, у зв`язку з чим в силу ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, встановивши суть спірних правовідносин, що склалися між сторонами, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що визнання представником відповідача позову слід прийняти, а позов задовольнити, виходячи із наступного. За змістом ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. За правилами ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , який є сином позивача (а.с. 4-6, 10). Згідно із витягом із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 07.06.2018 року спадкодавець [PERSON] був власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,5097 га, кадастровий номер 0523487000:11:000:0020, що розташована на території Старостинецької сільської ради Погребищенського району Вінницької області (а.с.8). Як вбачається з довідки КП «Погребищенський центр первинної медико-санітарної допомоги» Погребищенської районної ради [PERSON] з 17.01.2020 року по 28.01.2020 року, з 24.03.2002 року по 10.04.2020 року, з 23.05.2020 року по 11.06.2020 року перебував на стаціонарному та амбулаторному лікуванні (а.с.9). Згідно із довідкою виконавчого комітету Погребищенсьокї міської ради від 17.01.2025 року №24-9 на день смерті [PERSON] проживав один в [ADDRESS] (а.с.11). Відповідно до повідомлення Погребищенської державної нотаріальної контори від 26.02.2025 року № 118/01-16 згідно Інформаційної довідки із Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 26.02.2025 року №80251635 після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , спадкова справа не заводилась, будь-яка інформація щодо наявності чи відсутності спадкоємців відсутня (а.с.24, 25). Звертаючись із позовом до суду, позивач вказував на те, що він вчасно не подав заяву про прийняття спадщини, оскільки до закінчення шестимісячного строку з часу відкриття спадщини тривалий час перебував на стаціонарному та амбулаторному лікуванні. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті\~1220,\~1222,\~1270 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша\~статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої\~статті 1272 ЦК України\~за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272\~ЦК України\~про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Як роз`яснено в пункті 24\~постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України «Про\~судову практику\~в справах\~про спадкування»\~№ 7\~від 30\~травня 2008\~року особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Із матеріалів справи слідує, що останнім днем строку на прийняття спадщини після смерті [PERSON] було 30.06.2020 року. Ураховуючи те, що позивач, будучи спадкоємцем за законом, був позбавлений можливості звернутися до нотаріального органу із заявою про прийняття спадщини, оскільки упродовж шестимісячного строку з моменту відкриття спадщини тривалий час перебував на стаціонарному та амбулаторному лікуванні, то причини пропуску ним строку на прийняття спадщини суд вважає поважними, що відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України є підставою для визначення йому додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Крім того, за змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним безстороннім судом, встановленим законом. Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя. Тобто Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства. Гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава не повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Вжиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Отже, вирішуючи питання про визначення спадкоємцеві додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, суд має враховувати принцип пропорційності між застосованим заходом та переслідуваною метою, якою є захист порушених прав заявника в аспекті\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Такий висновок узгоджується із правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 17.10.2018 року у справі №681/203/17. В контексті обставин справи та беручи до уваги визнання позову представником Погребищенської міської ради, який як орган місцевого самоврядування наділений повноваженнями розпоряджатися майном територіальної громади, до якої може перейти право власності на спадкове майно після смерті [PERSON] у разі визнання його судом відумерлою спадщиною, суд вважає, що визначення позивачу додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини після смерті спадкодавця буде відповідати принципу пропорційності між застосованим заходом та переслідуваною метою, якою є захист порушених прав позивача в аспекті статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. При цьому суд констатує, що, зважаючи на наведене, визнання позову представником відповідача не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Відповідно до ст. ст. 55, 124\~Конституції України та ст.\~13\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. В силу ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. З огляду на викладене суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Зважаючи на те, що позивач бажає судові витрати залишити за собою, та враховуючи принцип диспозитивності цивільного судочинства, сплачений ним судовий збір не підлягає стягненню із відповідача на його користь.

Outcome: approved