Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-02 00:00:00

18 жовтня 2024 року до Вознесенського районного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №913670138 від 09.08.2021 року у розмірі 19369,49 грн. та судові витрати по справі, що складаються з судового збору та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5000 грн. Відповідно до ухвали Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 27 листопада 202 року матеріали к позовної заяви направлено для розгляду по підсудності до Жовтневого районного суду Миколаївської області , куди вони надійшли 23.12.2024 року та відповідно до ст.33 ЦПК України після автоматизованого розподілу передані для розгляду судді Семеновій. Л.М. В обгрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 09.08.2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено кредитний договір №913670138 від 09.08.2021 року у формі електронного документа з використанням електронного підпису. У вказаному кредитному договорі сторони погодили всі істотні умови щодо суми та строку кредиту, розміру процентної ставки. Відповідно до пункту 2.1. договору, кредитодавець зобов`язався надати позичальнику кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі кредитного ліміту на суму 13000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за його користування. 09.08.2021 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало кошти у сумі 13000,00 грн. на банківську картку відповідача № [NUMBER] . 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу №28/1118-01. Додатковими угодами від 28 листопада 2018 року №19, від 28.11.2018 року №26 та від 31 грудня 2021 року №27 строк дії договору факторингу було продовжено. Відповідно до умов факторингу та додаткових угод до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №913670138\~від \~09.08.2021\~року в сумі 13193,34. 30 жовтня 2024 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» було укладено договір факторингу №30/1023-01. Відповідно до умов факторингу право вимоги за кредитним договором №913670138 від 09.08.2021 року в сумі 19369,49 грн. перейшло до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс». У свою чергу 06 березня 2024 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» уклало договір факторингу №06/03/24/ з ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ». Відповідно до умов факторингу право вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором №913670138 від 09.08.2021 року в сумі 19369,49 грн. перейшло до позивача. В зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань з повернення заборгованості за договором, позивач звернувся з позовом до суду та просив стягнути з відповідача на свою користь вищезазначену заборгованість у загальному розмірі 19369,49 грн., з яких 12747,14 грн. заборгованість за кредитом, 6622,35 грн. заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом. Ухвалою суду від 6 січня 2025 року справу призначено до розгляду у спрощеному провадженні з викликом сторін. Позивач свого представника до суду не направив, від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності на пі підставі наявних у матеріалах провадження доказів. Представник відповідача адвокат Гречана Є.Й. звернулася до Вознесенського районного суду з відзивом на позовну заяву у якому зазначив, що відповідач не заперечує проти факту отримання нею коштів у кредит за договором від 09.08.2021 року від ТОВ « Манівео ШФД» в сумі 13000 грн., але зазначений борг сплатила ще у березні 2022 року, у загальній сумі більше 22000 грн., та не має заборгованості перед відповідачем. Доказів які б підтверджували заявлені позовні вимоги позивач не надав, у зв`язку з чим, просив відмовити у заявлених позовних вимогах у повному розмірі . Крім того зазначив що витрати на правову допомогу заявлені позивачем у сумі 5000 грн. є надмірними, та просив зменшити до 2000 грн. В зв`язку з неявкою сторін у справі, фіксування судового процесу за допомогою відео та звукозаписувального технічного засобу відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України не здійснювалось. Суд ухвалив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Справа розглядається за наданими позивачем доказами. Докази, що спростовують позовні вимоги, відповідачем не надавались. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд встановив наступне. Відповідно до заявки на отримання грошових коштів в кредит від 09.08.2021 року [PERSON] надав ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» інформацію стосовно бажаного кредиту у сумі 13000 грн., дати його отримання 09.08.2021 року, власної електронної адреси, номеру телефону, паспортних даних, номеру банківської картки для перерахування коштів. 09 серпня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено договір кредитної лінії №913670138, відповідно до якого позикодавець зобов`язується надати позичальнику кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі кредитного ліміту на суму 13000,00 грн. на умовах строковості, зворотності платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов договору. Договір укладено в електронній формі та підписано [PERSON] аналогом електронно-цифрового підпису у формі одноразового ідентифікатора. Відповідно до пункту 1.3 вказаної угоди, кредитодавець надає позичальнику перший транш за договором у сумі 13000 грн. одразу після укладення договору, дата повернення якого08.09.2021 року. Згідно пункту 1.7 угоди, кредитна лінія надається строком на 30 днів від дати отримання кредиту орієнтовна дата погашення всієї суми кредиту за всіма наданими траншами є датою закінчення дисконтного періоду кредитування 08.09.2021року. Таким чином, з умов договору вбачається, що кінцевою датою строку дії договору є повне та належне його виконання в частині розрахунків. Відповідно до пункту 8.1 угоди за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти. Пунктом 1.9 договору визначено, що процентні ставки за договором. Пунктом 1.9.1 встановлено процентну ставку протягом строку дисконтного періоду у розмірі 368,65 відсотків річних, що становить 1.01 % в день від суми залишку кредиту за кожен день користування (Базова процентна ставка). Відповідно до пункту 1.9.2. зобов`язання по сплаті процентів за користування кредитом після закінчення дисконтного періоду кредитування визначається за процентною ставкою встановленою у розмірі 465,68 % річних, що складає 1,28 % в день від суми залишку кредиту за кожен день користування. Відповідно до пункту 1.9.3 якщо позичальник користуватиметься кредитом після закінчення дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів в порядку, передбаченому п.1.8 Договору, умови що до нарахування процентів за дисконтною та індивідуальною процентною ставкою за весь срок дисконтного періоду скасовуються з дати надання кредиту і до взаємовідносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за базовою процентною ставкою у розмірі 620,5 відсотків річних, що становить 1,70 процентів в день від суми кредиту за кожен день користування ним… Відповідно до пункту 4.1 позичальник, ознайомившись з усіма істотними умовами Оферти надає згоду (акцепт) шляхом направлення повідомлення кредитодавцю, яке підписане відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», а саме шляхом введення у спеціальному полі під офертою, яка містить усі істотні умови договору одноразового ідентифікатора, який відповідає вимогам Закону України «Про електронну комерцію» та натиснення іконки «відправити/підписати», яка стає активною лише після отримання та введення одноразового ідентифікатора.. Моментом підписання договору є використання сторонами електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до п.4.9 договору позичальник засвідчує, що умови договору є для нього розумними, справедливими та не містять дисбалансу прав та обов`язків Кредитора та Позичальника. Зі змісту статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» слідує, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12\~цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12\~цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому\~Цивільним\~кодексом України, а також іншими актами законодавства. У разі, якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12\~цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним\~статтею 12\~цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із\~статтею 64\~Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до\~частини 1\~ статті\~12\~ вказаного\~Закону, якщо\~відповідно до\~акта цивільного\~законодавства або\~за домовленістю\~сторін електронний\~правочин має\~бути підписаний\~сторонами,\~моментом його\~підписання є\~використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (вебсайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. У другому абзаці частини другої статті 639 ЦК України визначено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Таким чином, кредитний договір\~№913670138 від 09.08.2021 року, укладений між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] є електронним договором, підписаним аналогом електронно-цифрового підпису [PERSON] у формі одноразового ідентифікатора та вважається таким, що укладений в письмовій формі. 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу №28/1118-01. Додатковими угодами від 28 листопада 2018 року №19, від 28.11.2018 року №26 та від 31 грудня 2021 року №27 строк дії договору факторингу було продовжено. Згідно з пунктом 4.1 розділу 4 вказаного договору право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними реєстру прав вимоги. Відомості щодо боржника [PERSON] містяться у витягу з реєстру прав вимоги №1058 від30.10.2023 року до договору факторингу під порядковим №1 . Відповідно до вказаного витягу заборгованість по основному боргу зазначено у розмірі 19369,49 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту 1747,14 грн., заборгованість за відсотками у розмірі 6622,35 грн. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, 5 травня 2022 року відбулося відступлення прав вимоги щодо боржника [PERSON] від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс», яке набуло статусу кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до відповідача. 30.10.2023 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» було укладено договір факторингу №30/1023-01. Згідно з пунктом 4.1 розділу 4 вказаного договору право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідно реєстру прав вимоги. Відомості щодо боржника [PERSON] містяться у витягу з реєстру прав вимоги №1 від 30.10.2023 року до договору факторингу під порядковим №1058, Таким чином, 23.02.2024 року відбулося відступлення прав вимоги щодо боржника [PERSON] від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», яке набуло статусу кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до відповідача. У свою чергу 6 березня 2024 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» уклало договір факторингу №06/03/24 з ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» . Відомості щодо боржника [PERSON] містяться у витягу з реєстру боржників до договору факторингу під порядковим №227. Відповідно до вказаного витягу заборгованість по основному боргу (тілу кредиту) зазначено у розмірі 12747,14 грн, заборгованість за відсотками у розмірі 6622,35 грн., загальна заборгованість у розмірі 19369,49 грн. Таким чином, 6 березня2024 року відбулося відступлення прав вимоги щодо боржника [PERSON] від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ», яке набуло статусу кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до відповідача. Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за кредитним договором №913670138 від 9 серпня 2021 року заборгованість станом на 07.06.2024 року становить 19369,49 грн. що складається з заборгованості по основному боргу (тілу кредиту) у розмірі12747,14 грн, заборгованість за відсотками у розмірі 6622,35 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ « Юніт Капітал» за кредитним договором №913670138 від 09.08.2021 року заборгованість станом на 07.06.2024 року становить 19369,49 грн., що складається з заборгованості по основному боргу (тілу кредиту) у розмірі 12747,14 грн, заборгованість за відсотками у розмірі 6622,35 грн. За статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 ЦК України). Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1049, ч. 1 ст. 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання та повинен сплатити суму боргу та процентів, передбачених договором. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Як встановлено судом, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» надало [PERSON] 09.08.2021 року відповідно до кредитного договору №913670138 грошові кошти у розмірі 13000 грн., що підтверджується платіжним дорученням від зазначеної дати та довідкою ПАТ « Сенс Банк» від 25.04.2024 року 20265-66-бб, відповідно до якої переказ коштів у сумі 13000 грн. здійснено 09.08.2021 року на карту № [NUMBER] від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» згідно до кредитного договору №913670138. Відповідно до матеріалів справи, відповідач порушив умови договору в частині строків та сум сплати кредиту та має заборгованість за вище вказаним договором. За умовами кредитного договору кінцевою датою строку дії договору є повне та належне його виконання в частині розрахунків. Таким чином, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку ним не повернуті, з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором №913670138 від 09\~серпня 2021\~року у сумі 19369,49 грн., що складається з заборгованості по основному боргу (тілу кредиту) у розмірі 12747,14 грн, заборгованість за відсотками у розмірі 6622,35 грн. Пояснення представника відповідача про невизнання позову у зв1язку з повним погашенням кредитного зобов`язання не відповідає дійсності, так як відповідачем не надано доказів погашення кредитного зобов`язання. А відповідно до розрахунку заборгованості яке міститься в матеріалах справи та виконане ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» боржник несвоєчасно погашав заборгованість по кредиту у зв`язку з чим утворилася заборгованістьі яка підлягає стягненню з відповідача та не суперечить умовам кредитного договору, на які надав свою згоду клієнт ТОВ при його підписанні [PERSON] . Стосовно судових витрат, то згідно з частиною 1 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належить надання правничої допомоги адвоката. Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони та підлягають розподілу разом із іншими судовими витратами. На підтвердження витрат щодо надання правничої допомоги, позивачем надано договір, №30132024-02 від 30 жовтня 2024 року, укладений між Адвокатським Бюро «Тараненко та партнери» та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» та додаткову угоду до нього від 30 жовтня 2024 року №4, акт про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом від 30.10.2024 року, відповідно до яких сума витрат на правничу допомогу адвоката складає 6000 грн. (а.с.106). У зазначену суму включається оплата послуг адвоката зі складення позовної заяви 4000 грн., вивчення матеріалів справи та надання консультації - 1000 грн. Позивач просить стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в сумі 5000 грн. Відповідно до ч.4 ст.137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан сторін. Виходячи з конкретних обставин справи, суд дійшов висновку, що розмір витрат на правничу допомогу є співмірними із складністю справи та пропорційним до предмета спору, отже, таким, що підлягає задоволенню у розмірі 5000 грн. Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений за подачу позову судовий збір в розмірі 2422 грн. 40 коп.

Outcome: approved