Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-06 00:00:00

[PERSON] (далі по тексту позивач) звернулась до суду з позовом до ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» (далі відповідач) про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Підставність вимог позивач обґрунтовує тим, що 07.12.2006 між Акціонерним банком «Брокбізнесбанк» та [PERSON] , дошлюбне прізвище « [PERSON] », було укладено кредитний договір №450Fs-79, відповідно до якого банк зобов`язався відкрити позичальнику позичковий рахунок та надати кредит в розмірі 40 000 грн. строком на 36 календарних місяці, з 07.12.2006 до 06.12.2009 включно, зі сплатою 24 відсотків річних за користування кредитом. 09.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем за реєстровим номером №118386 вчинено виконавчий напис про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «EJIIT ФІНАНС», яке набуло права вимоги до відповідача на підставі Договору про відступлення прав вимоги №250521-ВП від 25.05.2021, заборгованості за кредитним договором №450Fs-79 в розмірі 70\~669,10 грн., з них: 40 000 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 29\~119,10 грн. - заборгованість за відсотками та комісією; 1 500,00 грн. - заборгованість за штрафними санкціями; 50,00 грн. - плата за вчинення виконавчого напису, стягнення заборгованості проводиться за період з 25.05.2021 по 03.06.2021. 21.09.2021 стягувачем ТОВ «ФК «EJIIT ФІНАНС» виконавчий напис було пред`явлено до примусового виконання за заявою від 01.10.2021. 31.10.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Турським О.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №67710513, за яким із позивача проводяться стягнення. Позивач вважає вказаний виконавчий напис незаконним та таким, що не підлягає виконанню, оскільки він був вчинений з порушенням вимог діючого законодавства, його було вчинено нотаріусом на підставі наданих стягувачем документів, які зроблені в односторонньому порядку, що не підтверджує безспірність заборгованості, а до стягнення пред`явлено заборгованість за кредитом після спливу строку кредитування; при цьому виконавчий напис вчинено на договорі, який не був нотаріально посвідчений, що свідчить про порушення норм Закону України «Про нотаріат» та інших нормативно правових актів, що послугувало підставою звернення до суду із даним позовом. У визначений судом строк відповідач не подав до суду відзив на позовну заяву. Представник третьої особи - Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 06.02.2025 надіслав до суду письмові пояснення, відповідно до яких зазначено, що документи нотаріального діловодства та архів приватного нотаріуса Остапенка Є.М. до Київського державного нотаріального архіву не були передані на відповідне зберігання. Таким чином, Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ) не є учасником спірних правовідносин та не може надати пояснення щодо предмету спору. Інші заяви по суті учасниками процесу не подавались, строки для їх подачі вичерпано. Ухвалою суду від 23.01.2025 вказаний позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін. У визначений судом строк відповідач заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження не надав, також не надав зустрічного позову в межах визначеного судом строку, тому суд здійснює розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. У судове засідання позивач та її представник не з`явились, просили про розгляд справи за їх відсутності. Відповідач подав до суду заяву про визнання позову, в якій просили про розгляд справи за їх відсутності, а також вирішити питання про зменшення розміру витрат на правничу правову допомогу, виходячи з критерію реальності співмірністю адвокатських послуг у співставленні до складності справи. Представник третьої особи - Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у письмових запереченнях просив про розгляд справи за їх відсутності. Інші учасники цивільного процесу, будучи належним чином повідомлені в судове засідання не з`явились З огляду на викладене, суд не вбачає правових підстав для відкладення розгляду справи, тому проводить його в даному судовому засіданні на підставі зібраних у справі доказів за відсутості учасників процесу, при цьому не здійснюючи фіксування технічними засобами. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх зібраними у справі доказами, встановив, що 07.12.2006 між Акціонерним банком «Брокбізнесбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №450Fs-79, відповідно до якого банк зобов`язався відкрити позичальнику позичковий рахунок № [NUMBER] та надати кредит в розмірі 40 000 грн. строком на 36 календарних місяці, з 07.12.2006 до 06.12.2009 включно, зі сплатою 24 відсотків річних за користування кредитом, на споживчі цілі. Остаточна дата погашення кредиту 06.12.2009. Відповідно до Графіка, який є Додатком №1 до вказаного договору сторони узгодили розмір та порядок погашення кредиту (а.с.17-19). Зі змісту витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу судом встановлено, що 08.06.2008 [PERSON] , у зв`язку з реєстрацією шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.15). 09.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем за реєстровим номером №118386 вчинено виконавчий напис про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «EJIIT ФІНАНС», якому ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» відступлено право вимоги на підставі Договору про відступлення прав вимоги №250521-ВП від 25.05.2021, якому в свою чергу ТОВ «Фінансова компанія управління активами» відступлено право вимоги на підставі Договору відступлення прав вимоги №18102020-ВП від 18.10.2020, якому в свою чергу ТОВ ФК «СІТІ ФІНАНС» відступлено право вимоги на підставі Договору про відступлення права вимоги №1/БР від 15.10.2020, якому АТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» на підставі Договору про відступлення права вимоги №283 від 01.08.2018 відступлено право вимоги за Кредитним договором №450 Fs-79 від 07.12.2006 укладеним між АТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» та [PERSON] , в розмірі 70\~669,10 грн., з них: 40 000 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 29\~119,10 грн. - заборгованість за відсотками та комісією; 1 500,00 грн. - заборгованість за штрафними санкціями; 50,00 грн. - плата за вчинення виконавчого напису, стягнення заборгованості проводиться за період з 25.05.2021 по 03.06.2021. 30.11.2021 постановою приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Турським О.В. було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису №118386 від 09.06.2021 виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. про стягнення із [PERSON] заборгованості в розмірі 70\~669,10 грн. Згідно з Інформацією про виконавче провадження за ВП №67710513 станом на 04.11.2024 проводяться виконавчі дії. Відповідно до листа Міністерства юстиції України №41926/50452-33-24/37.5 від 18.03.2024 вбачається, що наказом Міністерства юстиції України від 30.12.2021 №4722/5 відповідно до рішення Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату (далі - Комісія) від 17.12.2021 №4 на підставі підпунктів «е», «з», «і» пункту 2 частини 1 статті 12 Закону України «Про нотаріат» (далі - Закон), у зв`язку з неодноразовим порушенням нотаріусом законодавства, а також грубим порушенням закону, яке завдало шкоди фізичним та юридичним особам, при вчиненні нотаріальних дій, які встановлені рішеннями судів, набранням законної сили рішенням судів про порушення нотаріусом вимог законодавства при вчиненні ним нотаріальних дій та неодноразовим порушенням нотаріусом правил професійної етики, затверджених Міністерством юстиції України, свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю, видане Міністерством юстиції України 30.11.2009 за №7921 на ім`я [PERSON] , анульовано. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 30, статті 30-1 Закону на підставі вищезазначеного наказу Міністерства юстиції України наказом Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) (далі - Міжрегіональне управління) від 31.12.2021 №1920/6 діяльність приватного нотаріуса [PERSON] припинена з 31.12.2021. Наказом Міжрегіонального управління від 31.12.2021 №1920/6 відповідно до статті 30-1 Закону Остапенка Є.М. зобов`язано протягом місяця передати документи нотаріального діловодства та архіву на зберігання до Київського державного нотаріального архіву. Однак, як повідомляється Міжрегіональним управлінням, станом на 18.03.2024 документи нотаріального діловодства та архів приватного нотаріуса Остапенка Є.М. до Архіву не передані. Позивач звернувся до суду із цим позовом, в якому просить суд визнати зазначений виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. За загальним правилом статей 15, 16 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України «Про нотаріат», нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 14 Закону України «Про нотаріат»). Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, Законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 (надалі - Порядок), для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Отож вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому, вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. При цьому сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року за №1172. З моменту прийняття цієї постанови і до 10 грудня 2014 року була чинною редакція Переліку, згідно якої стягнення кредитної заборгованості на підставі виконавчих написів було можливе тільки за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також звернення стягнення на заставлене майно. 10 грудня 2014 року набула чинності постанова Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», якою, зокрема Перелік був доповнений новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», яким створено можливість вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису за кредитним договором, за яким боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в справі №826/20084/14 про визнання нечинним і скасування п.1 та п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №662 визнано незаконним та нечинним, зокрема розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», а відтак Перелік діє в попередній редакції, яка не передбачала можливості вчинення виконавчого напису нотаріуса на нотаріально не посвідченому кредитному договорі. Так, оскаржуваний у даній справі виконавчий напис від 09.06.2021 було вчинено в період часу, коли законодавством не була передбачена можливість вчинення виконавчого напису на підставі кредитного договору, укладеного в простій письмовій формі, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в справі №826/20084/14. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення. Тоді, як кредитний договір №450Fs-79 від 07.12.2006, укладений між акціонерним банком «Брокбізнесбанк» та позичальником [PERSON] копія якого долучена до матеріалів позову, не посвідчений нотаріально, а тому у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. були відсутні правові підстави для вчинення оспорюваного виконавчого напису. Велика Палата Верховного Суду 21.09.2021 у справі №910/10374/17 ухвалила постанову в якій зазначено, що подібна позиція наведена у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі №158/2157/17, в якій, зокрема, суд зазначив: «Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 27 березня 2017 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню». Окрім цього, як було встановлено 07.12.2006 між Акціонерним банком «Брокбізнесбанк» та позичальником [PERSON] , дошлюбне прізвище « [PERSON] » було укладено кредитний договір №450Fs-79, строком на 36 календарних місяці, тобто з 07.12.2006 до 06.12.2009 включно, отож варто зазначити, що представлену нотаріусу заборгованість за період з 25.05.2021 по 03.06.2021 не можна вважати безспірною, оскільки до стягнення пред`явлено заборгованість за користування кредитом після спливу строку кредитування, що не ґрунтується на вимогах Закону. Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Більше того, загальний трирічний строк позовної даності у спірних правовідносинах, які виникли між сторонами сплив, позивачем заборгованість за кредитним договором не погашалася понад 10 років. Згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 05.06.2017 року у справі №6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Ураховуючи, що в матеріалах виконавчого провадження, а також зі змісту самого виконавчого документу не вбачається, що відповідачем надано приватному нотаріусу для вчинення виконавчого напису документи, які підтверджують безспірність вимог боржника, а нотаріус, вчиняючи виконавчий напис, не врахував та належним чином не перевірив факт наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, а також чи не сплив трирічний строк з моменту виникнення права пред`явлення вимоги, суд вважає, що наявні всі достатні правові підстави вважати, що виконавчий напис суперечить вимогам чинного законодавства. Окрім цього, відповідач подав до суду заяву про визнання позову. Статтею 206 ЦПК України передбачено, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову в прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки визнання відповідачем позов у даному випадку не суперечить закону та не порушує права свободи та інтереси інших осіб, тому суд приходить до висновку про прийняття визнання позову відповідачем та про винесення рішення по суті справи, яким задовольняє позовні вимоги у повному обсязі. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до Глави 8 ЦПК України. Судом встановлено, що при пред`явленні позову позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 1211, 20 грн. (а.с.27), про стягнення інших витрат, зокрема на правову допомогу сторона позивача не клопотала, відтак відсутні правові підстави для зменшення витрат на правову допомогу, про які заявляла сторона відповідача. Відповідно до ст.\~142\~ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Ураховуючи те, що суду надано належні докази на підтвердження сплати позивачем судового збору, відповідач визнав позовні вимоги, тому суд ухвалює рішення в цій частині про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову в розмірі 605, 60 грн., а іншу частину в розмірі 605, 60 грн., відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України, суд присуджує з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved