Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-16 00:00:00

Представник Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» - Хаєцька О.С. звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача завдані збитки в розмірі 18699,53 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі: 3028,00 грн. Позов мотивований тим, що між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АРКС» та [PERSON] (Страхувальник) було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №39697а1ка (далі - Договір). Предметом даного Договору були майнові інтереси Страхувальника, пов?язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом Lexus; GX460; [NUMBER] . У відповідності до умов вказаного Договору страхування позивач взяв на себе зобов?язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь Страхувальника страхове відшкодування. 03.02.2022 р. відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Lexus; GX460; KA7701CA та транспортного засобу Hyundai; [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Відповідно до постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 02.05.2022 року по справі №752/4065/22 відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. До АТ «СК «АРКС» із заявою про настання страхового випадку звернулась потерпіла особа. АТ «СК «АРКС» здійснила виплату страхового відшкодування згідно страхового акту №ARX3174194 у розмірі 55614,77 грн. Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Hyundai; [NUMBER] на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ТДВ «СК «АЛЬФА ГАРАНТ» згідно договору обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №204112501 та остання здійснила виплату у розмірі 36 915,24 грн. за погодженням із позивачем та на підставі угоди про здійснення страхового відшкодування від 13.02.2022 року (фактично оплачена сума складає 33 223,72 грн.). Отже, сума, яка підлягає стягненню із відповідача складає 18 699,53 грн. (55614,77 - 36915,24). З метою досудового врегулювання спору відповідачеві було направлено Претензією про відшкодування збитків в порядку регресу. Однак, ніяких дій зі сторони відповідача щодо погашення заборгованості в добровільному порядку проведено не було, а відтак, позивач змушений звертатись до суду за захистом свої прав та законних інтересів. Ухвалою суду від 20.01.2025 року відкрите провадження у справі, справа призначена до розгляду у спрощеному позовному порядку, з викликом сторін. Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача [PERSON] у поданому позові просила розгляд справи провести без її участі, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач про причини своєї неявки суд не повідомив, відзиву, заяв та клопотань до суду не подавав. Ухвалою суду від 17.03.2025 року суд постановив розглядати справу в заочному порядку. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, судом встановлено, що 19.08.2021 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АРКС» та [PERSON] (Страхувальник) було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №39697а1ка (а.с.6-13 копія). Предметом даного Договору були майнові інтереси Страхувальника, пов?язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом Lexus; GX460; [NUMBER] . У відповідності до умов вказаного Договору страхування позивач взяв на себе зобов?язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь Страхувальника страхове відшкодування. Відповідно до ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до ст.979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно ч.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників неземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Як вбачається з постанови Голосіївського районного суду м. Києва по справі №752/4065/22 від 02.05.2022 року, яка набрала законної сили, [PERSON] 03.02.2022 року о 19 год. 26 хв. в м. Києві по вул. Васильківській, 49, керуючи транспортним засобом «Hyundai» д.н.з. [NUMBER] , залишивши транспортний засіб, не вжив всіх заходів та допустив його самовільний рух, внаслідок чого автомобіль скоїв наїзд на припаркований позаду автомобіль «Lexus» д.н.з. [NUMBER] , що призвело до отримання транспортними засобами механічних пошкоджень, з матеріальними збитками. Зазначеною постановою суду [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 850,00 грн. (а.с.14 копія). У відповідності до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, винність [PERSON] в описаній ДТП не підлягає доказуванню в даному цивільному провадженні. За змістом ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акту (аварійного сертифіката). Як вбачається з матеріалів справи, 03.02.2022 року [PERSON] звернулася з заявою про подію та на виплату за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу «Lexus» д.н.з. [NUMBER] , належного [PERSON] , за Договором страхування №39697а1ка від 19.08.2021 року (а.с.15). Відповідно до вимог п. 36.4 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом «а» пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків. На підставі страхового акту №ARX3174194 від 15.02.2022 року [PERSON] внаслідок дорожньо-транспортної пригоди було виплачено страхове відшкодування в розмірі: 55614,77 грн., що підтверджується платіжним дорученням №162225195 від 09.01.2024 року (а.с.25-27 копії). Таким чином, судом встановлено, що загальний розмір виплаченого позивачем страхового відшкодування за Договором страхування №39697а1ка від 19.08.2021 року потерпілому, склав: 55614,77 грн. Крім того, судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Hyundai; [NUMBER] на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ТДВ «СК «АЛЬФА ГАРАНТ» згідно договору обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №204112501 (а.с.28) та остання здійснила виплату у розмірі 36 915,24 грн. за погодженням із позивачем та на підставі угоди про здійснення страхового відшкодування від 13.02.2022 року (фактично оплачена сума складає 33 223,72 грн.) (а.с.29-34). Таким чином, різниця між фактично сплаченою сумою страхового відшкодування на користь [PERSON] та сумою виплати страхового відшкодування на користь ПАТ «СК «АРКС» становить 18699,53 грн. Згідно із ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. В силу ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Приписами ч. 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Виходячи з аналізу вищевказаних норм, суд дійшов висновку, що при відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). З огляду на вищезазначене, у [PERSON] виникло зобов`язання відшкодувати позивачу різницю між фактичним розміром завданої ним шкоди і страховою виплатою. ПрАТ «СК «АРКС» за №0002436/ІНС.ЛОУ від 16.01.2023 на адресу [PERSON] надіслало претензію, відповідно до якої страхова компанія просить перерахувати на її користь суму боргу в розмірі 18699,53 грн. (а.с.35). Однак, ніяких дій зі сторони відповідача щодо погашення заборгованості в добровільному порядку проведено не було. Таким чином, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ПрАТ «СК «АРКС» до [PERSON] про відшкодування збитків. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028,00 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved