Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-10 00:00:00

Представник позивача, посилаючись на те, що: -позивач з відповідачкою з 21 липня 2018 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого дітей не мають; -подружні відносини між сторонами не склалися, вони втратили почуття любові один до одного; -останнім часом відносини між ними поступово погіршувалися, що зрештою призвело до фактичного розпаду шлюбу; -основна причина цього відсутність взаєморозуміння між позивачем та відповідачкою, різні погляди на життя, а також те, що вони не ведуть спільного господарства; -подальше спільне проживання та збереження шлюбу між позивачем та відповідачкою неможливе, а його подальше збереження суперечить інтересам позивача, звернувся до суду з позовом та просить: розірвати шлюб між позивачем та відповідачкою. В судове засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON] не з`явилися. Представник позивача [PERSON] подав до суду заяву /а.с.16-18,30/, згідно якої позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити та просив розглянути справу в його відсутність та в відсутність позивача. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву /а.с.31-35/, згідно якої позовні вимоги визнала, не заперечувала щодо їх задоволення, а також просила розглянути справу без її участі. Ніяких інших заяв та клопотань від учасників справи до суду не надходило. Процесуальні дії /забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження/ у справі не проводилися. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України: у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вважає, що справу можливо вирішити в відсутність позивача, його представника та відповідачки без фіксування судового процесу. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України: у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п.24 постанови від 12 червня 2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що визнання відповідачкою позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, а тому є законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову. Спору про спільно нажите майно сторони не заявляють. Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України: у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Згідно квитанції №4970220023 від 2 грудня 2024 року /а.с.1/ позивач при зверненні до суду сплатив документально підтверджені судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 1211грн.20коп., -50 відсотків якого в розмірі 605грн.60коп. підлягають поверненню позивачу з державного бюджету відповідно до ст.142 ч.1 ЦПК України; -50 відсотків якого в розмірі 605грн.60коп. підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача відповідно до ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved