Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-10 00:00:00

У листопаді 2024 року [PERSON] звернулася до Звенигородського районного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] з вимогами про визначення місця проживання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , з нею, який мотивувала тим, що відповідно до рішення Катеринопільського районного суду Черкаської області від 19.06.2015 шлюб розірвано, дитина фактично залишилася проживати з матір`ю, знаходиться на її повному забезпеченні. Батько упродовж тривалого часу (11 років) участі у вихованні та утриманні дитини не бере, не спілкується та не навідує сина. В судовому порядку відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, проте не виконує судове рішення, має заборгованість із сплати аліментів. Позивач разом з дитиною та своєю матір`ю, яка є власником житла, зареєстровані та фактично проживають в [ADDRESS] . Разом з тим, позивач працює в м. Києві, у зв`язку з чим має бажання знятися з реєстрації в смт Єрки та зареєструватися разом з дитиною в м. Києві, ближче до місця роботи. Такі дії здійснити без згоди батька дитини неможливо, вирішити зазначене питання з відповідачем не виявляється за можливе, оскільки відсутні засоби спілкування з ним, тому позивач змушена звернутися до суду з цим позовом. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, викладене підтвердив, просив задовольнити позовні вимоги. [PERSON] в судові засідання у справі жодного разу не з`явився, викликався судовими повістками за адресою реєстрації: [ADDRESS] , яка підтверджена довідкою виконавчого комітету Звенигородської міської ради від 20.11.2024 №01-27/4531, повістки повернулися до суду не врученими з відмітками пошти про відсутність адресата за місцем реєстрації. На офіційному сайті суду розміщувалися оголошення про розгляд цієї справи на кожну призначену дату та час. Заяв, клопотань відповідач до суду не направляв, відношення до позовних вимог не висловив. Виходячи з такого, в силу положень статті 130 ЦПК України відповідач вважається таким, що належно повідомлений про розгляд справи, проте не з`явився до суду з невідомих причин, тому розгляд справи відбувся за його відсутності, інші учасники процесу погодилися на ухвалення заочного рішення у справі. Представник третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Єрківської селищної ради Філоненко В.В. в судовому засіданні проти позовних вимог не заперечувала, вважає, що позов підлягає задоволенню. Вислухавши пояснення представника позивача, представника третьої особи Філоненко В.В.,\~дослідивши письмові докази, наявні у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони у справі перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано за заочним рішенням Катеринопільського районного суду Черкаської області від 19 червня 2015 року, та є батьками неповнолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується матеріалами справи /а.с.5/. [PERSON] разом з неповнолітнім сином проживають та проживали весь час раніше в помешканні матері позивача [PERSON] , яке належить останній на праві власності за договором дарування житлового будинку від 08.02.2016 року (а.с.9) та знаходиться за адресою: [ADDRESS] . З акту обстеження умов проживання від 17 лютого 2025 року вбачається, що в будинку по [ADDRESS] проживають: [PERSON] [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Умови для проживання знаходяться у належному стані для виховання дитини. \~ \~ \~ \~Відповідно до розрахунку від 11.03.2025 №12381, наданого Звенигородським ВДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) за [PERSON] рахується заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 12\~455,10 грн. Також у справі (а.с.8) міститься лист виконавчого комітету Єрківської селищної ради від 24.10.2024 №13-07/89 про відмову у знятті з реєстрації неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , скільки відсутня згода батька на такі дії. Відтак, мета подачі позову, яку вказала позивач у позові, а саме: неможливість вирішити питання щодо перереєстрації дитини за іншою адресою, підтверджена документальними доказами. \~ \~ \~ \~Окрім того, судом в судовому засіданні допитано свідків, а саме: [PERSON] , який є однокласником позивача, знає її з 9-річного віку, знаходяться в дружніх відносинах. Свідок зазначив, що бачив відповідача лише два рази в житті, близько з ним не спілкувався, шлюб тривав приблизно рік, позивач багато про чоловіка не розповідала, на сімейних святах [PERSON] не був присутнім, позивач не спілкувалася з ним телефоном або особисто, до дитини він ніколи не приїжджав, не цікавився ним, участі у вихованні та в утриманні не брав. [PERSON] , яка є сусідкою матері позивача, близько спілкується та буває у домоволодінні, в якому проживає [PERSON] , зазначила, що хлопчик проживає з мамою і бабусею, [PERSON] після розірвання відносин з позивачем ніколи не приїжджав, не брав участі у вихованні та утриманні сина, хоча жодних перешкод з боку позивача для цього не було, дитина завжди охайна, чиста, в сім`ї доброзичливі відносини. \~ \~ \~ \~Виходячи з встановлених фактичних обставин справи, суд зазначає, що відповідно до ч.1,2 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ч.1 та 2 ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Відповідно до ч.7\~ст.7 СК України\~дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених\~Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до ч.2 ст.1 Європейської Конвенції про здійснення прав дітей (1991р), предметом цієї Конвенції є підтримка у найвищих інтересах дітей їхніх прав. Зі змісту ст. 3 Конвенції вбачається, що першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до\~ст. 141 СК України\~мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства»). Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Принцип 6 Декларації прав дитини, за яким малолітня дитина може бути розлучена\~\~зі своєю матір`ю лише у винятковій\~\~ситуації, не можна тлумачити\~\~таким чином, що\~\~у матері\~\~малолітньої дитини\~\~мається\~\~перевага\~\~перед батьком\~\~при\~\~вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що витікає як зі\~ст.141 СК України, так і зі змісту Конвенції про права дитини. Поняття «розлучення» не\~\~співпадає з\~\~поняттям «визначення місця проживання», оскільки\~\~мати дитини у разі визначення місця проживання дитини з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні\~\~дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини щодо\~\~встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням. Більше з тим, позивач не заперечує проти спілкування дитини з батьком.\~\~\~\~ Окрім того, сімейне законодавство не виключає визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком незалежно від віку дитини, якщо маються\~\~обставини, за яких\~\~дитині\~\~краще проживати з батьком ніж з матір`ю. Виходячи з положень чинного законодавства, а також встановлених факчтиних обставин справи, суд вважає за необхідне позов задовольнити, та визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] з матір`ю, що на переконання суду, є доцільним та відповідає найкращим інтересам дитини. Відповідно до положень ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved