Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-13 00:00:00

Позивач [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Андрусенко І. Я., звернулася до суду з позовом до Монастириської міської ради, в якому просить визнати за нею право власності на спадкове майно, що залишилося після смерті її батька [PERSON] . В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , відкрилася спадщина на належні йому відповідно до державного акта на право приватної власності на землю серії Р1 № 678371 земельні ділянки площею 0,3434 га та 0,9308 га, призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Комарівської сільської ради Монастириського району (теперішнього Чортківського району) Тернопільської області, кадастрові номери 6124285900:01:001:0567 та 6124285900:01:001:0344 відповідно. Вона прийняла вищевказану спадщину, оскільки належить до спадкоємців першої черги за законом та на момент відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем, однак не може отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину через відсутність правовстановлюючих документів на земельні ділянки, що підлягають спадкуванню. З огляду на наведені обставини просить визнати за нею право власності на вищевказане спадкове майно. Ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області від 18.02.2025 року задоволено клопотання представника позивача про витребування\~доказів по\~справі та\~витребувано в\~Монастириської державної\~нотаріальної контори\~копію спадкової\~справи,\~заведеної після\~смерті [PERSON] ,\~який помер\~ [INFO] . Позивач [PERSON] та її представник адвокат Андрусенко І. Я. в підготовче засідання не з`явилися, проте в позовній заяві представник позивача просить розглянути справу за їхньої відсутності. Представник відповідача - Монастириської міської ради в підготовче засідання, призначене на 11.03.2025 року, не з`явився, у відзиві на позовну заяву просить розглянути справу за його відсутності, з обставинами, викладеними в позові, погоджується. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення в справі можливо ухвалити при проведенні підготовчого засідання відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України в порядку, встановленому ст. 206 ЦПК України. Відповідно до приписів ч. ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи (постанова Верховного Суду від 05.09.2022 року в справі № 1519/2-5034/11). Судом встановлено такі обставини. В свідоцтві про народження серії [NUMBER] від 09.01.1988 року батьками [PERSON] , [INFO] , вказано [PERSON] і [PERSON] . 06.09.2006 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 06.09.2006 року. Після реєстрації шлюбу позивачка змінила прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] ». Як вбачається з фотокопії державного акта на право приватної власності на землю серії Р1 № 678371 від 19.11.2002 року, батькові позивачки [PERSON] належала земельна ділянка загальною площею 1,27 га, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Комарівської сільської ради Монастириського району (теперішнього Чортківського району) Тернопільської області, до складу якої входять земельні ділянки площею 0,34 га та 0,93 га. Зі змісту відповіді Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області №\~29-19-0.2131-818/2-25 від 18.02.2025 року вбачається, що 19.11.2002 року [PERSON] видано державний акт на право приватної власності на землю (серії Р1 № 678371) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 1,27 га (рілля 0,93 га, кадастровий номер 6124285900:01:001:0344, пасовища 0,34 га, кадастровий номер 6124285900:01:001:0567) відповідно до рішення Комарівської сільської ради від 26.04.2002\~року № 11. Внесення даних вищевказаних земельних ділянок до Державного земельного кадастру підтверджується долученими до матеріалів справи витягами з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-0000151712025 та № НВ-0000151972025 від 29.01.2025\~року, згідно з якими земельним ділянкам площею 0,3434 га та 0,9308 га, які належали [PERSON] згідно з державним актом серії Р1 № 678371, присвоєно кадастрові номери 6124285900:01:001:0567 та 6124285900:01:001:0344 відповідно. Державний акт на право приватної власності на землю серії Р1 № 678371 від 19.11.2002\~року втрачено, про що позивачем розміщено оголошення у місцевій газеті «Свобода» (редакція від 26.02.2025 року). Батько позивачки [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 22.03.2023 року, виданим Монастириським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Чортківському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Як вбачається зі змісту довідки № 798 від 21.11.2024 року, виданої виконавчим комітетом Монастириської міської ради, [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований один за адресою: [ADDRESS] . На час відкриття спадщини разом із [PERSON] за вказаною адресою без реєстрації проживала його дочка [PERSON] (позивачка). Згідно з відповіддю державного нотаріуса Монастириської державної нотаріальної контори Войташека В. І. № 89/01-16 від 21.02.2025 року після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , спадкової справи не заведено. Постановою завідувача Монастириської державної нотаріальної контори Войташека\~В.\~І.\~№ 65/02-31 від 11.02.2025 року позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки площею 0,3434 га та 0,9308 га згідно з державним актом на право приватної власності на землю серії Р1 № 678371, що залишилися після смерті її батька [PERSON] , який помер [INFO] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельні ділянки, що підлягають спадкуванню, внаслідок їх втрати. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, виходячи із таких підстав. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ч. 1 ст. 1261 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч. 3 ст. 1268 ЦК України). У силу ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. За приписами п. «г» ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України (далі ЗК України) громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, прийняття спадщини. Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Враховуючи вищевикладене, дослідивши та проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] є підставним і таким, що підлягає задоволенню. Встановлено, що батькові позивачки - [PERSON] належали земельні ділянки площею 0,3434 га та 0,9308 га відповідно до державного акта на право приватної власності на землю серії Р1 № 678371, призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташовані на території Комарівської сільської ради Монастириського району (теперішнього Чортківського району) Тернопільської області, кадастрові номери 6124285900:01:001:0567 та 6124285900:01:001:0344 відповідно. Позивачка [PERSON] є спадкоємцем [PERSON] першої черги за законом, спадщину прийняла. Дані про інших спадкоємців, які прийняли спадщину, відсутні. Отже, позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити та визнати за нею право власності на вищевказане спадкове майно. На підставі наведеного,

Outcome: approved