Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-04 00:00:00

До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] , в інтересах якого діє [PERSON] до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про зобов`язання вчинити певні дії. Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що його мати [PERSON] померла [INFO] , після її смерті залишилася спадщина у виді недоотриманої пенсії. У встановлені законом строки позивач звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Нотаріусом на адресу відповідача було направлено лист про надання інформації щодо залишення недоотриманої пенсії, яка залишилась після смерті [PERSON] 08 лютого 2021 року нотаріусом було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, яке складається з недоотриманої пенсії у розмірі 113866,11 грн., яка належала [PERSON] . Вказане свідоцтво видане на підставі довідки відповідача від 15.09.2020 №0531-03-8/12628. 13 жовтня 2021 року представником позивача було надано відповідачу заяву про виплату недоотриманої пенсії [PERSON] з усіма необхідними документами. На адвокатський запит від 12.06.2023 щодо надання відомостей стосовно нарахованих та виплачених пенсійних виплат за період з 01 липня 2014 року по 31 травня 2020 року [PERSON] та надання роз`яснення щодо нарахування невиплаченої пенсії, що входить до складу спадщини в неповному обсязі [PERSON] спадкоємцю позивачу, органом Пенсійного фонду України було повідомлено, що [PERSON] , яка померла [INFO] , отримувала пенсію за віком відповідно до ЗУ від 09.07.2003 №1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058) та мала статус внутрішньо переміщеної особи з 2014 року. Пенсійне забезпечення внутрішньо переміщених осіб здійснюється згідно з чинним законодавством, у тому числі з урахуванням вимог: ЗУ від 20.10.2014 №1706-VII «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (далі Закон №1706); постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 №637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» (далі постанова №637). Виплату пенсії [PERSON] призупинено з 01.04.2016 згідно із ст.12 Закону №1706. За поновленням пенсії [PERSON] не зверталась, пенсійні кошти за період з 01.04.2016 по 31.05.2021 не нараховувались та не виплачувались. При наданні відповіді на запит приватного нотаріуса Бєлявцевої А.В. суму недоотриманої пенсії померлої [PERSON] визначено за три роки від дня звернення нотаріуса по місяць смерті пенсіонера відповідно до ст.46 Закону №1058, яка склала 113866,11 грн. Також у відповіді нотаріусу зазначено, що сума недоотриманої пенсії може бути зменшена в залежності від дати звернення за виплатою недоотриманої пенсії спадкоємця з усіма необхідними документами. Недоотримана пенсія [PERSON] була розрахована відповідно до вимог ст.46 Закону №1058 за період з 12.10.2018 по 31.05.2020 та склала 77236,86 грн. Станом на 01.01.2022 недоотримана пенсія померлої [PERSON] облікована в Головному управлінні та виплачується відповідно до Порядку виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), не виплачених за період до місяця відновлення їх виплати, внутрішньо переміщеним особам та особам, які відмовилися відповідно до п.1 ч.1 ст.12 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи і зареєстрували місце проживання та постійно проживають на контрольованій Україною території, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.11.2021 №1165. Відповідно до означеного Порядку [PERSON] проведено виплату коштів на погашення заборгованості в листопаді 2022 року в розмірі 530,00 грн. та в грудні 2022 року у розмірі 2,18 грн. в межах бюджетних призначень. Залишок боргу складає 76704,68 грн. Сума коштів на погашення заборгованості з пенсійних виплат за минулий період внутрішньо переміщеним особам, буде визначена у бюджеті Пенсійного фонду України на 2023 рік, після його затвердження. Зазначає, що відповідач неправомірно зменшив суму, вказану у свідоцтві про право на спадщину за законом, яке було видано на підставі відомостей, наданих самим відповідачем на 36629,25 грн. з розрахунку 113866,11 грн. (сума за свідоцтвом про право на спадщину) 532,18 грн. (виплачена частина недоотриманої пенсії) 76704,68 грн. (залишок нарахованої та невиплаченої суми недоотриманої пенсії станом на 19.06.2023). Вважають дії відповідача щодо невиплати позивачу спадщини у вигляді недоотриманої пенсії у розмірі 113333,93 грн. з урахуванням виплаченої суми у розмірі 532,18 грн. згідно свідоцтва про право на спадщину за законом протиправні. Також вважають дії відповідача щодо не нарахування та невиплати недоотриманої пенсії після смерті [PERSON] за період з 01 квітня 2016 року по 11 жовтня 2018 року протиправними, посилаючись на положення ст.ст.328, 1216, 1218, 1227 ЦК України та ст.52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та зазначаючи, що законодавством не визначено строк протягом якого члени сім`ї спадкодавця мають право на одержання соціальних платежів, та зауважуючи, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Тому, просить суд (з урахуванням уточнення вимог): стягнути з відповідача на користь позивача, недоотриману пенсію в розмірі 113333,93 грн. в порядку спадкування за законом після смерті спадкодавця [PERSON] , згідно свідоцтва про право на спадщину за законом; визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , на недоотриману пенсію [PERSON] за період з 01 квітня 2016 року по 11 жовтня 2018 року. Зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу недоотриману пенсію, що належала спадкодавцю [PERSON] за період з 01 квітня 2016 року по 11 жовтня 2018 року. Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Представник позивача надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність та позивача. Представник відповідача у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причини неявки суду не повідомила. Представником відповідача направлено на адресу суду відзив на позовну заяву за змістом якого, позовні вимоги не визнаються в повному обсязі з наступних підстав. За матеріалами електронної пенсійної справи [PERSON] перебувала на обліку в Головному управлінні, як внутрішньо переміщена особа, та отримувала пенсію за віком, призначену відповідно до Закону від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058). Виплата пенсії [PERSON] проведена по 31.03.2016. З 01.04.2016 виплата пенсії [PERSON] припинена на підставі обміну інформацією з органами соціального захисту населення. [PERSON] особисто за поновленням виплати пенсії не зверталася. Пенсійна справа знята з обліку з 01.06.2020 у зв`язку зі смертю пенсіонера [INFO] . Для надання відповіді на лист приватного нотаріуса Бахмутського міського нотаріального округу Донецької області (далі-Нотаріус) Бєлявцевої А.В. Головним управлінням проведено розрахунок сум недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю [PERSON] та у листопаді 2020 року надіслана довідка Нотаріусу про суму недоотриманої пенсії в розмірі 113866,11 грн. з урахуванням вимог частини першої статті 46 Закону №1058. За даними ІКІС ПФУ: Підсистеми «Звернення» 13.10.2021 із заявою №9540 щодо виплати недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю [PERSON] звернувся [PERSON] через довірену особу [PERSON] , який діяв на підставі нотаріально посвідченої довіреності. За результатом розгляду наданих документів нараховано недоотриману пенсію у зв`язку зі смертю [PERSON] у розмірі 77236,86 грн. за період з 12.10.2018 по 31.05.2020 з урахуванням вимог ч.1 ст.46 Закону №1058. Механізм виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), які не виплачено за період до місяця відновлення їх виплати (далі-пенсійні виплати за минулий період) внутрішньо переміщеним особам органами Пенсійного фонду України визначений «Порядком виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), не виплачених за період до місяця відновлення їх виплати внутрішньо переміщеним особам та особам, які відмовилися відповідно до пункту 1 частини першої статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи і зареєстрували місце проживання та постійно проживають на контрольованій Україною території», в тому числі недоотриманої пенсії у зв`язку із смертю пенсіонера з числа внутрішньо переміщених осіб та осіб, які проживали на тимчасово окупованій території України і не були взяті на облік як внутрішньо переміщені особи на контрольованій Україною території, відповідно до статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 10.11.2021 №1165 (далі Порядок 1165). Відповідно до Порядку 1165 пенсійні виплати за минулий період, у тому числі нараховані на виконання рішень суду, що набрали законної сили, проводяться отримувачам за окремою програмою, передбаченою в бюджеті Пенсійного фонду України на відповідну мету, за рахунок коштів Державного бюджету України на відповідний рік. Пенсійні виплати за минулий період згідно з Порядком 1165 проводяться щомісяця отримувачам, яких включено до переліку станом на 1 січня відповідного року. На забезпечення пенсійних виплат за минулий період щомісяця спрямовується частина бюджетних призначень, передбачених абзацом другим пункту 1 Порядку 1165, відповідно до бюджетного розпису. Розмір пенсійної виплати за минулий період отримувачам, визначається в сумі, що відповідає розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленому законом на 1 січня календарного року, в якому здійснюється пенсійна виплата за минулий період, але не може бути більшим від належної до виплати отримувачу суми, що обліковується в переліку отримувачів. У разі недостатності бюджетних призначень для забезпечення пенсійної виплати за минулий період у розмірі, що відповідає розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленому законом на 1 січня календарного року, в якому здійснюється пенсійна виплата за минулий період, виплата проводиться в сумі, що визначається пропорційно виділеним на пенсійні виплати за минулий період бюджетним призначенням, але не більшій належної до виплати суми, що обліковується в переліку отримувачів. Відповідно до Порядку розроблення, затвердження та виконання бюджету Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 31.08.2009 №21-2 (далі Порядок №21-2), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.01.2022 за № 53/37389 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 09.12.2021 № 35-1), кошти Державного бюджету України передбачаються в бюджеті Пенсійного фонду України в обсягах, визначених Законом України про Державний бюджет України на відповідний рік. Таким чином,\~зазначену суму\~недоотриманої пенсії\~у зв`язку\~зі смертю\~ [PERSON] обліковано Головним управлінням та включено до переліку отримувачів виплат за минулий період станом на 1 січня 2022 року. Протягом 2022 року відповідно до Порядку 1165 проведено виплату коштів на погашення заборгованості в межах бюджетних призначень в листопаді 2022 року - в розмірі 530,00 грн. та в грудні 2022 року в розмірі 2,18 грн. Бюджет Пенсійного фонду України на 2023 рік затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2023 № 631 (зі змінами). Протягом 2023 року відповідно до Порядку 1165 проведено виплату коштів на погашення заборгованості в межах бюджетних призначень в липні 2023 року - в розмірі 557,32 грн., у вересні 2023 року 2093,00 грн. та у жовні 2023 року - 1299,47 грн. Подальша виплата\~недоотриманої пенсії\~у зв`язку\~зі смертю\~ [PERSON] ,\~що здійснюється за\~рахунок коштів\~Державного бюджету\~України,\~буде проведена\~в межах бюджетних\~асигнувань,\~виділених на\~цю мету\~Пенсійним фондом\~України відповідно до\~вимог Порядку\~№21-2. Залишок нарахованої недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю [PERSON] станом на 19.10.2023 складає 72754,89 грн. Пенсія за період з 01.04.2016 по 11.10.2018 [PERSON] за життя не нараховувалась. З урахуванням наведеного, відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Суд, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] , в інтересах якого діє [PERSON] до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про зобов`язання вчинити певні дії, підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] народився [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 23 липня 2020 року, [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] у м.Горлівка Донецької області у віці 89 років. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 08 лютого 2021 року, виданого приватним нотаріусом Бахмутського міського нотаріального округу Донецької області Бєлявцевою А.В., спадкоємцем [PERSON] , 1930 року народження, яка померла [INFO] , є її син [PERSON] . Спадщина складається з недоотриманої пенсії у розмірі 113866,11 грн. Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 63468884 від 08.02.2021 слідує, що приватним нотаріусом Бахмутського міського нотаріального округу Донецької області Бєлявцевою А.В. було зареєстровано спадкову справу, номер у Спадковому реєстрі 66798879, номер у нотаріуса 271/2020, спадкодавець [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Згідно з\~відповіддю ГУ\~ПФУ в\~Донецькій області\~від 19.06.2023\~№7545/02-16\~«Про надання\~інформації про\~розмір недоотриманої\~пенсії [PERSON] »\~наданої на\~адвокатський запит\~ [PERSON] ,\~якапомерла\~ [INFO] ,\~отримувала пенсію\~за віком\~відповідно до\~ЗУ від\~09.07.2003\~№1058\~«Про загальнообов`язкове\~державне пенсійне\~страхування» (далі\~-\~Закон №1058)\~та мала\~статус внутрішньо\~переміщеної особи\~з 2014\~року. Виплату пенсії\~ [PERSON] \~призупинено з\~01.04.2016\~згідно зі\~ст.12\~ЗУ «Про\~забезпечення прав\~і свобод\~внутрішньо переміщених\~осіб». За поновленням\~виплати пенсії\~ [PERSON] \~до органів\~Пенсійного фонду\~України не\~зверталась.\~Пенсія за\~період з\~01.04.2016\~по 31.05.2021\~не нараховувалась\~та не\~виплачувалась. При надані\~відповіді на\~запит приватного\~нотаріуса Бєлявцевої\~А.В.,\~суму недоотриманої пенсії\~померлої [PERSON] \~визначено за\~три роки\~від дня\~звернення нотаріуса по\~місяць смерті\~пенсіонера відповідно\~до ст.46\~Закону №1058,\~яка склала 113866,11\~грн.\~Також,\~у відповіді\~нотаріусу зазначено,\~що сума\~недоотриманої пенсії\~може бути змінена в\~залежності від\~дати звернення\~за виплатою\~недоотриманої пенсії\~спадкоємця з усіма необхідними документами. 13.10.2021 представник позивача звернувся до управління та надав заяву про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку із смертю пенсіонерки, свідоцтво про право на спадщину за законом. Недоотримана пенсія померлої була розрахована відповідно до вимог статті 46 Закону №1058 за період з 12.10.2018 по 31.05.2020 та склала 77236,86 грн. Станом на 01.01.2022 недоотримана пенсія померлої [PERSON] облікована Головним управлінням та виплачується відповідно до Порядку виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), не виплачених за період до місяця відновлення їх виплати, внутрішньо переміщеним особам та особам, які відмовилися відповідно до п.1 ч.1 ст.12 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи і зареєстрували місце проживання та постійно проживають на контрольованій Україною території, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.11.2021 № 1165 (далі - Порядок №1165). Відповідно до означеного Порядку №1165 в 2022 році проведено виплату коштів на погашення заборгованості в межах бюджетних призначень: в листопаді 2022 року 530,00 грн.; в грудні 2022 року 2,18 грн. Зазначені кошти були зараховані на картковий рахунок, вказаний у заяві про виплату недоотриманої пенсії від 13.10.2021. Залишок боргу складає 76704,68 грн. Сума коштів на погашення заборгованості з пенсійних виплат за минулий період внутрішньо переміщеним особам, буде визначена у бюджеті Пенсійного фонду України на 2023 рік після його затвердження. Відповідно до відомостей Підсистеми призначення та виплати пенсій, наданими ГУ ПФУ в Донецькій області за період з 01.04.2016 по 01.09.2018 (включно) пенсія не нараховувалась. Окрім того, з наданих відомостей можливо встановити, що по пенсійній справі [PERSON] 31.12.2003 призначено пенсію за віком. За вказаний період пенсія не нараховувалась та не виплачувалась, у графі «призначена сума» містяться позначки «0». Розмір призначеної пенсії становить 4828,05 грн. (станом на дату останнього нарахування 01.05.2020). Відповідно до відомостей наданих ГУ ПФУ в Донецькій області на виконання ухвали суду, а саме розрахунку фактично нарахованої та невиплаченої пенсії по пенсійній справі 914260864399 вбачається, що пенсія [PERSON] за період з 01.04.2016 по 11.10.2018 не нараховувалась та не виплачувалась, у графі «розмір нарахованої за життя пенсії» містяться позначки «0,00». За період з 01.04.2016 по 11.10.2018 у графі «розмір фактично виплаченої за життя пенсії» становить 0,00 грн. Відповідно до відомостей Підсистеми призначення та виплати пенсій, наданих ГУ ПФУ в Донецькій області, [PERSON] відповідно до Порядку 1165 у листопаді 2022 року проведено виплату коштів на погашення заборгованості у сумі 530 грн., у грудні 2022 року - 2,18 грн., у липні 2023 року - 557,32 грн., у вересні 2023 року 2093,00 грн., у жовтні 2023 року 1299,47 грн. та 3,53 грн., у листопаді 2023 року - 4,10 грн., у грудні 2023 року 0,62 грн., у жовтні 2024 року 2361,00 грн. в межах бюджетних призначень. Відповідно до положень статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини, як це передбачено статтею 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, крім прав і обов`язків що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені\~статтею 608 ЦК України\~(стаття 1219 ЦК України). Відповідно до\~ст. 1227 Цивільного кодексу України\~суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 14 лютого 2022 року у справі № 243/13575/19 (провадження № 61-11268сво20) зазначив, що тлумачення\~статті 1227 ЦК України\~доводить, що: - цією правовою нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та не отриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої\~ЦК України\~процедури оформлення спадщини; - право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно, щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до\~статті 1227 ЦК України\~не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224 ЦК України), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК України), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК України). Відповідно, при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом; - право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема, право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положень\~статті 1217 ЦК України, за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат, та випадки, за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати. Відповідно до\~ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у\~частині другій\~статті 36\~цього Закону,\~які знаходилися\~на його\~утриманні,\~незалежно від\~того,\~проживали вони\~разом з\~померлим пенсіонером\~чи не\~проживали. Члени\~сім`ї,\~зазначені в\~частині першій\~цієї статті,\~повинні звернутися\~за виплатою\~суми пенсії\~померлого пенсіонера\~протягом шести\~місяців з\~дня відкриття\~спадщини. У\~разі звернення\~кількох членів\~сім`ї,\~які мають\~право на\~отримання суми\~пенсії,\~зазначеної у\~частині першій\~цієї статті,\~належна їм\~відповідно до\~цієї статті\~сума пенсії\~ділиться між\~ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. За змістом цієї норми, можна дійти висновку, що законодавцем встановлено альтернативний механізм набуття права власності на недоотриману пенсію померлого пенсіонера, а саме пріоритет наданий членам сім`ї спадкодавця, які проживали з ним на момент смерті, та непрацездатним членам сім`ї, які перебували на його утриманні. Зазначені особи мають звернутися за виплатою цих грошових коштів протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, тобто з моменту смерті спадкодавця. Якщо такі особи відсутні або не звернулися у встановлений строк із заявами, недоотримана пенсія входить до складу спадщини і успадковується спадкоємцями померлого на загальних підставах. Відповідно до ч. 1\~ст. 316 Цивільного кодексу України\~правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч. 1\~ст. 317 цього Кодексу\~власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1\~ст. 321 цього Кодексу\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч. 1\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1\~ст.16 цього Кодексу\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, зазначеним у п. 5 ч. 2 цієї статті, може бути примусове виконання обов`язку в натурі. Як зазначається представником позивача за змістом позовної заяви та визнається відповідачем за змістом відзиву на позов, спадкодавець [PERSON] була пенсіонером, отримувала пенсію за віком та перебувала на обліку в ГУ ПФУ Донецької області як внутрішньо переміщена особа. Згідно зі статтею 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду припиняється, зокрема, у разі смерті пенсіонера. Рішення стосовно припинення виплати пенсії [PERSON] з інших підстав суду не надано, в той час як відповідач зазначає про «призупинення» виплати пенсії спадкодавцеві з 01.04.2016 та вказує, що за поновленням виплати пенсіонер не зверталася, тому пенсія їй не нараховувалася. Статтею 24 Конституції України встановлено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Згідно із частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03 травня 1996 року, ратифікована\~Законом України від 14 вересня 2006 року № 137-V, яка набрала чинності з 01 лютого 2007 року (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії. Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України. Однак, відповідно до статті 92 Конституції України (норми якої є нормами прямої дії та водночас мають найвищу юридичну силу) виключно законами України визначаються, зокрема: права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина; основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров`я; екологічної безпеки (пункти 1, 6). Визначення поняття внутрішньо переміщеної особи наведено у абзаці першому частини першої статті 1 Закону України від 20.10.2014 №1706-VII «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб». Так, внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, який постійно проживає в Україні, якого змусили або який самостійно покинув своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, масових порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру. Як зазначено в\~статті 2 цього Закону, Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених\~Конституцією\~та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, повернення таких осіб до їх покинутого місця проживання в Україні та їх реінтеграції. Відповідно до ст. 2 Закону України від 18.01.2018 № 2268-VІІІ «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» визначено, що за фізичними особами незалежно від перебування їх на обліку як внутрішньо переміщених осіб чи від набуття ними спеціального правового статусу та за юридичними особами зберігається право власності, інші речові права на майно, у тому числі на нерухоме майно, включаючи земельні ділянки, що знаходиться на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, якщо таке майно набуте відповідно до законів України. Жодним законом України не визначено такої підстави для припинення пенсії, як відсутність у особи її реєстрації як внутрішньо переміщеної особи, не підтвердження місця фактичного проживання. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 у справі № 243/3505/16-ц, постанові Верховного Суду від 17.12.2018 у справі № 243/5697/16-ц, постанові Верховного Суду від 12.12.2018 у справі № 227/2802/16-ц та у постанові Верховного Суду від 18.05.2022 у справі № 638/8368/19 зазначено про те, що, підтверджуючи майнові права фізичних осіб незалежно від перебування їх на обліку як внутрішньо переміщених осіб чи від набуття ними спеціального статусу, закон не передбачає жодних обмежень інших прав таких осіб, які вони можуть реалізувати на території України. Таким чином, посилання відповідача, що спадкодавець за життя не виявила бажання поновити їй виплату пенсії та не зверталася з відповідною заявою до відповідача, тому пенсія не отримана з вини пенсіонера, не заслуговують на увагу з огляду на вищенаведене. На запит нотаріуса, відповідач надав відомості лише про наявність недоотриманої пенсії у сумі 113866,11 грн., обмежившись трирічним періодом згідно ст.46 Закону України № 1058, на підставі яких видане свідоцтво про право на спадщину за законом. Після звернення позивача за виплатою недоотриманої пенсії відповідачем же вказана сума недоотриманої пенсії зменшена до 77236,86 грн. Суд зазначає, що ЦК України не визначає строк, протягом якого члени сім`ї спадкодавця мають право на одержання соціальних платежів. Положення частин другої, третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, теж не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину. Заперечення відповідача не спростовують підстав позову і не приймаються судом до уваги, оскільки право позивача на вищевказану суму недоотриманої пенсії посвідчене свідоцтвом про право на спадщину, яке в контексті положень ст. 66 Закону України «Про нотаріат» є процесуальним нотаріальним актом, що засвідчує перехід права власності на майно спадкодавця до спадкоємця та є для спадкоємця основним правовстановлюючим документом. На час розгляду справи свідоцтво про право на спадщину за законом недійсним не визнано, неоспорене та є чинним, доказів визнання його недійсним чи внесення до нього змін відповідачем не надано. За таких обставин, сума недоотриманої пенсії, яка увійшла до складу спадщини, відповідає сумі, визначеній нотаріусом у свідоцтві про право на спадщину, та становить 113866,11 грн. Однак, як зазначено у відомостях ІКІС ПФУ: Підсистема «Призначення та виплати пенсії» [PERSON] , відповідачем виплачено позивачу успадковану пенсію у розмірі 530,00 грн. - у листопаді 2022 року; 2,18 грн. - у грудні 2022 року; 557,32 грн. - у липні 2023 року; 2093,00 грн. - у вересні 2023 року; 1299,47 грн. та 3,53 грн. - у жовтні 2023 року; 4,10 грн. - у листопаді 2023 року; 0,62 грн. - у грудні 2023 року; 2361,00 грн. - у жовтні 2024 року, тому сума недоотриманої пенсії згідно свідоцтва про право на спадщину має бути зменшена на ці суми виплат, отже сума до стягнення становитиме 107014,89 грн. (113866,11 грн. відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом - 530,00 грн. - 2,18 грн. - 557,32 грн. 2093,00 грн. - 1299,47 грн. 3,53 грн. 4,10 грн. 0,62 грн. 2361,00 грн. виплачені суми успадкованої пенсії). Щодо посилань відповідача на постанову Кабінету Міністрів України від 10.11.2021 № 1165, якою затверджено Порядок виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), не виплачених за період до місяця відновлення їх виплати, внутрішньо переміщеним особам та особам, які відмовилися відповідно до пункту 1 частини першої статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи і зареєстрували місце проживання та постійно проживають на контрольованій Україною території, суд звертає увагу на такі обставини. По перше, станом на момент звернення позивача за виплатою недоотриманої пенсії (13.10.2021) вказаний Порядок ще не був прийнятий, тобто посилання на застосування його положень до виниклих правовідносин є безпідставним. Окрім того, у силу абзацу другого пункту 1 названого Порядку, пенсійні виплати за минулий період, у тому числі нараховані на виконання рішень суду, що набрали законної сили, проводяться отримувачам за окремою програмою, передбаченою в бюджеті Пенсійного фонду України на відповідну мету, за рахунок коштів державного бюджету України на відповідний рік. Пунктом 4 згаданого Порядку передбачено, що пенсійні виплати за минулий період згідно з цим Порядком проводяться щомісяця отримувачам, яких включено до переліку станом на 1 січня відповідного року. На забезпечення пенсійних виплат за минулий період щомісяця спрямовується частина бюджетних призначень, передбачених абзацом другим пункту 1 цього Порядку, відповідно до бюджетного розпису. Розмір пенсійної виплати за минулий період отримувачам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, визначається в сумі, що відповідає розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленому законом на 1 січня календарного року, в якому здійснюється пенсійна виплата за минулий період, але не може бути більшим від належної до виплати отримувачу суми, що обліковується в переліку отримувачів. У разі недостатності бюджетних призначень для забезпечення пенсійної виплати за минулий період у розмірі, передбаченому абзацом другим цього пункту, виплата проводиться в сумі, що визначається пропорційно виділеним на пенсійні виплати за минулий період бюджетним призначенням, але не більшій належної до виплати суми, що обліковується в переліку отримувачів. За результатами виконання бюджету Пенсійного фонду України за дев`ять місяців відповідного року зазначений в абзаці другому цього пункту розмір пенсійної виплати за минулий період може бути збільшений пропорційно залишку бюджетних призначень, але не може перевищувати належної до виплати суми, що обліковується в переліку отримувачів. Отже, Порядок 1165 визначає додаткові умови виплати недоотриманої пенсії у зв`язку із смертю пенсіонера з числа внутрішньо переміщених осіб та осіб, які проживали на тимчасово окупованій території України і не були взяті на облік як внутрішньо переміщені особи на контрольованій Україною території, що не передбачені Конституцією України та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Конституційний Суд України у Рішенні від 09.07.2007 №6-рп/2007 вказав на те, що невиконання державою своїх соціальних зобов`язань щодо окремих осіб ставить громадян у нерівні умови, підриває принцип довіри особи до держави, що закономірно призводить до порушення принципів соціальної, правової держави (підпункт 3.2). Єдиним органом законодавчої влади в Україні є парламент - Верховна Рада України, до повноважень якого належить прийняття законів. У свою чергу, Кабінет Міністрів України є вищим органом у системі органів виконавчої влади, який забезпечує проведення державної політики у соціальній сфері, повноважний вживати заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина та проводити політику у сфері соціального захисту. Водночас, за змістом конституційних норм, Кабінет Міністрів України не наділений правом вирішувати питання, які належать до виключної компетенції Верховної Ради України, як і приймати правові акти, які підміняють або суперечать законам України. Конституційне поняття Закон України, на відміну від поняття законодавство України, не підлягає розширеному тлумаченню. За загальним правилом закон - це нормативно-правовий акт вищої юридичної сили, який приймається відповідно до особливої процедури парламентом та регулює найважливіші суспільні відносини. Зміни до закону вносяться за відповідно встановленою процедурою Верховною Радою України шляхом прийняття закону про внесення змін. Таким чином, Кабінет Міністрів України не наділений правом вирішувати питання, які належать до виключної компетенції Верховної Ради України, як і приймати правові акти, які підміняють або суперечать законам України. Нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України є підзаконними, а тому не можуть обмежувати права громадян, які встановлено законами. Суд враховує, що Верховною Радою України не приймались зміни до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з приводу особливостей виплати недоотриманої пенсії пенсіонерів, які є внутрішньо переміщеними особами. Суд вважає необхідним звернути увагу на ту обставину, що у разі застосування Порядку 1165 виплата недоотриманої пенсії, належної спадкодавцеві, відбудеться щомісячними платежами у розмірі, що не перевищуватиме розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, і лише у разі достатності відповідних бюджетних призначень, а фактично виплата відбулася лише 8 разів у сумі 530,00 грн. - у листопаді 2022 року; 2,18 грн. - у грудні 2022 року; 557,32 грн. - у липні 2023 року; 2093,00 грн. - у вересні 2023 року; 1299,47 грн. та 3,53 грн. - у жовтні 2023 року; 4,10 грн. - у листопаді 2023 року; 0,62 грн. - у грудні 2023 року; 2361,00 грн. - у жовтні 2024 року. Отже, зазначеною постановою звужуються права на отримання неодержаних за життя пенсійних виплат спадкодавця як внутрішньо переміщеної особи у порівнянні з встановленим законом порядком отримання недоотриманої пенсії інших осіб. В силу статті 1 Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні» від 06.09.2012 непряма дискримінація - ситуація, за якої внаслідок реалізації чи застосування формально нейтральних правових норм, критеріїв оцінки, правил, вимог чи практики для особи та/або групи осіб за їх певними ознаками виникають менш сприятливі умови або становище порівняно з іншими особами та/або групами осіб, крім випадків, коли їх реалізація чи застосування має правомірну, об`єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними. Крім того, відповідно до частин першої другої статті 8 цього Закону розроблення проектів нормативно-правових актів здійснюється з обов`язковим урахуванням принципу недискримінації; з метою виявлення у проектах нормативно-правових актів норм, що містять ознаки дискримінації, проводиться антидискримінаційна експертиза проектів нормативно-правових актів; результати антидискримінаційної експертизи проектів нормативно-правових актів підлягають обов`язковому розгляду під час прийняття рішення щодо видання (прийняття) відповідного нормативно-правового акт; обов`язковій антидискримінаційній експертизі підлягають проекти законів України, актів Президента України, інших нормативно-правових актів, що розробляються міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, державними колегіальними органами, органами влади Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями. Як визначено статтею 2 ЦПК України, суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Принцип верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, є одним з головних завдань цивільного судочинства. Положенням ст. 10 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Відповідно до статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Європейський суд з прав людини у рішенні від 28.03.2006 у справі Броньовський проти Польщі зазначив, що принцип верховенства права, на якому будується Конвенція, та принцип законності, про який ідеться в статті 1 Першого протоколу, вимагає від держав не лише поважати і застосовувати, у передбачуваний і узгоджуваний спосіб, запроваджені ними закони, а ще й - що безпосередньо випливає з цього обов`язку - забезпечувати правові та практичні умови для втілення їх в життя. У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі Щокін проти України від 14.10.2010 зазначено, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Так, друге речення першого пункту передбачає, що позбавлення власності можливе тільки на умовах, передбачених законом, а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за використанням майна шляхом введення законів. Більш того, верховенство права, один із основоположних принципів демократичного суспільства, притаманний усім статтям Конвенції. Таким чином, питання, чи було дотримано справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним (параграф 50). З огляду на викладене, суд критично оцінює доводи відповідача про виплату позивачу недоотриманих сум пенсії згідно Порядку 1165, адже наведене свідчить про невиконання державою взятих на себе позитивних зобов`язань. Суд вважає встановленим, що недоотримана пенсія в розмірі 113866,11 грн. на яку видане свідоцтво про право на спадщину за законом від 08 лютого 2021 року приватним нотаріусом Бахмутського міського нотаріального округу Донецької області Бєлявцевою А.В. з урахуванням положень ст. 46 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нарахована за період з 27.11.2017 по 31.05.2020, що вбачається з довідки ПФУ, на яку міститься посилання у свідоцтві про право на спадщину за законом. Окрім того, відповідачем не визнається за позивачем право власності на недоотриману пенсію спадкодавця за період з 01.04.2016 по 26.11.2017, який не охоплюється свідоцтвом про право на спадщину за законом. На вказану суму недоотриманої пенсії позивачу, відповідачем відомостей нотаріусу не надано, без чого нотаріус був позбавлений можливості видати свідоцтво про право на спадщину, оскільки відповідно до п. 4.14. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє, крім іншого, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. Оскільки відповідач не визнає наявність у нього заборгованості перед спадкодавцем, відомостей про спірну заборгованість не надав нотаріусу для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, тобто вказані обставини у їх сукупності унеможливлюють виконання нотаріусом своїх повноважень щодо видачі такого свідоцтва, отже додаткове звернення позивача до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину за законом, як обов`язкова передумова для звернення до суду не вимагається. Отже, оскільки за життя мати позивача недоотримала пенсію у розмірі 113866,11 грн., яка увійшла до складу спадщини, а позивач є її спадкоємцем та у встановленому законом порядку прийняв спадщину, тому суд приходить до переконання, що позивач як спадкоємець набув право на отримання невиплаченої пенсії, при цьому, як було зазначено вище, спадкоємець має право на отримання всієї невиплаченої за життя пенсії спадкодавця, без обмеження будь-яким часом. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути недоотриману пенсію у сумі 107014,89 грн. на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом (113866,11 грн. успадкована пенсія відповідно до свідоцтва про право на спадщину - 530,00 грн. - 2,18 грн. - 557,32 грн. 2093,00 грн. - 1299,47 грн. 3,53 грн. 4,10 грн. 0,62 грн. 2361,00 грн. виплачені суми успадкованої пенсії), а на частку недоотриманої пенсії за період з 01.04.2016 по 26.11.2017 за позивачем слід визнати право власності в порядку спадкування за законом та зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу вказану пенсію саме за цей період. У зв`язку з наведеним, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 2 цієї статті передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Відповідно до Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою справляється судовий збір у розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум працездатних осіб з 1 січня 2023 року становив 2684 грн. Позивачем при зверненні до суду із зазначеним позовом було подано клопотання про відстрочення або зменшення оплати судових витрат, тому з огляду на часткове задоволення позовних вимог, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у сумі 1073,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial