Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-06 00:00:00

У жовтні 2024 року позивач звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] , третя особа - державний нотаріус Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори Циганко О.В., про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. В обгрунтування своїх позовних вимог зазначила, що [INFO] помер [PERSON] , який є батьком позивача та відповідача. 01.04.2024 [PERSON] повідомила позивача, яка в статусі особи тимчасового захисту постійно проживає за кордоном у Німеччині, шляхом смс-повідомлення у месенджері [PERSON] , що вони є сестрами по батьківській лінії, та у телефонній розмові, яка відбувалася через мобільний застосунок Телеграм, що батько помер та прощання відбудеться [INFO] у храмі, на що позивач відповіла, що не має можливості прибути на похорон батька, через фактичне проживання за межами України. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , що належить в рівних частках діду [PERSON] , який помер [INFO] , та бабі [PERSON] , яка померла [INFO] . Про спадщину позивачу стало відомо лише у жовтні 2024 року, коли її двоюрідна сестра по батьківській лінії [PERSON] знайшла її через соціальну мережу та повідомила про наявність спадкового майна. Позивач не була обізнана про наявність спадщини, у зв`язку з тим, що з дитинства фактично не спілкувалася з батьком, оскільки шлюб між її батьками було розірвано 22.11.1995. 18.10.2024 позивач приїхала до України з метою прийняття спадщини після свого батька - [PERSON] , який помер [INFO] , та звернулася із заявою про прийняття спадщини за законом до державного нотаріуса Четвертої дніпровської нотаріальної контори Циганко О.В. Утім, остання повідомила позивача, що вона пропустила встановлений законом шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини після [PERSON] , померлого [INFO] , після якого дійсно заведено Спадкову справу № 268/2024 за заявою іншого спадкоємця - відповідача, та що у разі її письмової згоди, позивачу може бути встановлено додатковий строк для прийняття спадщина. Проте, [PERSON] відмовилася надати таку згоду. 22.10.2024 державним нотаріусом Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори Циганко О.В. було винесено постанову по відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , що належить в рівних частках [PERSON] , який помер [INFO] , та [PERSON] , яка померла [INFO] , після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , у зв`язку з тим, що нею не було подано заяви про прийняття спадщини в строк до 6-ти місяців з дня смерті спадкодавця [PERSON] . За таких обставин, прозивач звернулася до суду та просила визнатичи їй додатковий строк для подання нею заяви про прийняття спадщини після [PERSON] , який помер [INFO] , терміном в один місяць з часу набрання рішенням суду законної сили. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 30.10.2024 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено проводити розгляд справи у порядку загального позовного провадження. Витребувано з Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори завірену належним чином копію спадкової справи після [PERSON] , померлого [INFO] (а.с.33). Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 01.11.2024 виправлено описку в ухвалі Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 30.10.2024 (а.с.36). Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 23.01.2025 закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду (а.с.110). В судове засідання позивач не з`явилася, її представник адвокат Станіслав О.О. позовну заяву підтримала в повному обсязі та просила її задовольнити з підстав викладених у ній. Зокрема звернула увагу суду на недобросовісну поведінку відповідача, яка не повідомила про наявність спадкового майна. Крім того, просила врахувати, що в період смерті батька та шестимісячного строку для прийняття спадщини позивач перебувала за межами України. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні підтримала відзив на позовну заяву, просила відмовити у задоволенні позовної заяви. Зокрема, зазначила, що коли вона повідомила позивача про смерть їх батька, це була остання розмова між ними, на похорон до батька позивач не приїзджала. Позивача знайшла їх двоюрідна сестра [PERSON] , оскільки остання є співвласницею спадкового будинку. Після цього, відповідачу зателефонувала матір позивача та попросила підтвердити інформацію про смерть батька. Представник відповідача адвокат Ільїн О.М. в судовому засіданні також підтримав відзив на позовну заяву, зазначив, що викладені в позовній заяві причини пропуску позивачем строків звернення із заявою про прийняття спадщини не є поважними та такими, які б були пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Перебування позивача за межами країни, жодним чином не могло бути підставою пропуску строку для звернення останньої до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті її батька, а тому просив у позові відмовити. Третя особа державний нотаріус Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори Циганко О.В. в судове засідання не з`явилася, до суду надано заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с.43). Вислухавши учасників судового розгляду, допитавши свідка [PERSON] , дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданого Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №1296 (а.с.45 зв.). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , та належить в рівних частках діду [PERSON] , який помер [INFO] , та бабі [PERSON] , яка померла [INFO] . 17.05.2024 [PERSON] звернулась до Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини (а.с.46). 18.10.2024 [PERSON] звернулась до Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини (а.с.69 зв.). 22.10.2024 державним нотаріусом Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори Циганко О.В. було винесено постанову по відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , що належить в рівних частках [PERSON] , який помер [INFO] , та [PERSON] , яка померла [INFO] , після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , у зв`язку з тим, що нею не було подано заяви про прийняття спадщини в строк до 6-ти місяців з дня смерті спадкодавця [PERSON] (а.с.74-75). Допитана в якості свідка [PERSON] , яка є матір`ю позивача, пояснила суду, що позивач знаходиться закордоном з січня 2024 року. Свідок дізналася про смерть колишнього чоловіка в жовтні 2024 року. Позивачу зателефонувала [PERSON] , двоюрідна сестра по лінії покійного, та повідомила про спадщину і після цього донька [PERSON] вирішила приїхати в Україну. Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч.1 ст.\~1269\~ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1270\~ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до статті 63 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Статтею 1272\~ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом ст.\~1272\~ЦК України позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини подається: 1) у разі відсутності письмової згоди всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, на подання спадкоємцем, який пропустив шестимісячний строк, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори; 2) у разі пропуску шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори та відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину та могли б дати письмову згоду на подання цієї заяви. Згідно роз`яснень, викладених у п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Верховний Суд України у своєму рішенні від 26 вересня 2012 року,\~\~прийнятому у справі № 6-85цс12 за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права (ч.3\~ст. 1272 ЦК України) у\~\~подібних правовідносинах, зробив правовий висновок про те, що право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Правила ч. 3\~ст. 1272 ЦК України\~про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними. Даної правової позиції підтримується і Верховний суд (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №520/10377/17 від 17 червня 2020 року, постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №766/16770/17 від 18 березня 2020 року, постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 286/27/18 від 26 лютого 2020 року). Відповідно до правової позиції зазначеної в Постанові Верховного Суду від 26.06.2019 у справі №565/1145/17 поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 681/203/17-ц зроблено висновок, що «шестимісячний строк подання позивачами заяви про прийняття спадщини після смерті матері сплив 04 лютого 2017 року, а позов до суду вони пред`явили 15 лютого 2017 року, тобто пропущений ними строк для подання заяви про прийняття спадщини є незначним. При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності». Зазначене також відповідає правовим висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах від 6 березня 2019 року у справі № 478/482/18, від 7 квітня 2020 року у справі № 756/9379/15-ц, від 2 лютого 2021 року у справі № 491/327/18 та інших. ЄСПЛ зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (Воловік проти України, № 15123/03, § 45, 6 грудня 2007 року). Отже, незначний часовий проміжок між закінченням строку прийняття спадщини та поданням заяви про її прийняття чи позовної заяви про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини може бути підставою визначення додаткового строку для прийняття спадщини та оцінюється судом з урахуванням фактичних обставин справи. Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, позивач посилається на те, що у встановлений законом шестимісячний строк не звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] , оскільки постійно проживає у Німеччині та дізналася про наявність спадкового майна лише у жовтні 2024 року, після чого відразу приїхала до України. Із дослідженої у судовому засіданні спадкової справи вбачається, що спадкова справа №268/2024 після [PERSON] , померлого [INFO] , відкрита 17 травня 2024 року за заявою [PERSON] . Також, з матеріалів справи вбачається, що шестимісячний строк подання позивачем заяви про прийняття спадщини після смерті батька сплив 30.09.2024, а вказану заяву вона подала до нотаріальної контори 18.10.2024, тобто пропущений нею строк для подання заяви про прийняття спадщини є незначним. Зважаючи на те, що позивач на рівні з відповідачем є спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] , яка настала [INFO] , постійно проживає в іншій країні - на великій відстані від місця відкриття спадщини і знаходження спадкового майна, на час смерті батька та відкриття спадщини перебувала за межами України, 18.10.2024 подала заяву про прийняття спадщини після смерті спадкодавця, тобто фактично прострочила шестимісячний строк на два з половиною тижні, а також враховуючи, що публічних оголошень або повідомлення у пресі щодо виклику позивача як спадкоємця до нотаріуса з приводу відкриття спадщини після смерті [PERSON] не розміщувалось, суд надавши у сукупності оцінку обставинам, на які позивач посилалася як на підтвердження поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини, у взаємозв`язку з правовідносинами сторін, що склалися конкретно у цій справі, та незначному пропуску спадкоємцем такого строку, виходячи з принципів пропорційності, розумності та справедливості дійшов висновку про наявність підстав для визначення [PERSON] додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті її батька [PERSON] протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1 211,20 грн.

Outcome: approved