Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-13 00:00:00

Позивач комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» звернулося до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з\~\~ [PERSON] , [PERSON] на користь КП «Харківські теплові мережі» заборгованості за надані послуги з теплопостачання за період з 01.10.2014 по 31.10.2021 в розмірі 70700,55 грн. Стягнути з\~\~ [PERSON] , [PERSON] на користь КП «Харківські теплові мережі» 3% річних у розмірі 1627,21 грн. та інфляційні витрати у розмірі 3814,92 грн. Стягнути на користь позивача судові витрати. В обґрунтування заявленого позову комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» зазначає, що відповідачі мешкають за адресою: [ADDRESS] , користуються послугами з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання, але не сплачують грошові кошти за отримані послуги з 01.10.2014 по 31.10.2021 утворилася заборгованість в розмірі 70700,55 грн. Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 21.10.2022 позовну заяву задоволено. 26 грудня 2024 року до суду надійшла заява про перегляд заочного рішення. Ухвалою від 23.01.2025 вказану заяву задоволено, рішення скасовано, призначено справу до розгляду. 10.02.2025 від відповідачки [PERSON] до суду надійшла заява про застосування строків позовної давності. 13.02.2025 від відповідачки [PERSON] надійшла аналогічна заява. 14.03.2025 представник позивача [PERSON] , подала клопотання про поновлення строку позовної давності з квітня 2017 року з урахуванням\~постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2"\~(зі змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) відповідно до якої на всій території України установлено карантин з 12.03.2020, дію якого неодноразово продовжено та на підставі внесених змін\~Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 30.03.2020\~розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільний кодексу України\~про доповнення, пунктом 12 такого змісту: "Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями\~257,\~258,\~362,\~559,\~681,\~728,\~786,\~1293 ЦК України, продовжуються на строк дії такого карантину». В судове засідання представник позивача не з`явилась, про дату, час та місце розгляду повідомлялась належним чином та своєчасно. Відповідачі в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду повідомлялись належним чином та своєчасно. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані позивачем докази, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову КП «Харківські теплові мережі», об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для її розгляду, суд приходить до наступного. Відповідно до Інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади міста Харкова від 03.12.2021 відповідачі зареєстровані за адресою: [ADDRESS] та є споживачами послуг з теплопостачання, які надає КП «Харківські теплові мережі». Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» надає послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання, згідно із Законом Україні «Про житлово-комунальні послуги» та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими\~постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, що регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово- комунальних послуг (виконавець), і фізичної та юридичного особою (споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води. Так, положення ст. ст.\~68,\~162 Житлового Кодексу України, Правила користування приміщеннями житлових будинків, затверджених\~постановою кабінету Міністрів України від 08.10.1992 р. № 572, п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення зобов`язують наймача (орендаря) та власника житлового приміщення сплачувати житлово-комунальні послуги. Згідно з п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених\~Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року за №630, розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. У свою чергу заявник щомісяця направляє споживачам рахунки за послуги теплопостачання із зазначенням нарахувань за надані послуги та суми боргу. Відповідно до п. 6 ч. 1\~ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~індивідуальним споживачем є фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Згідно з пп. 1, 5 ч. 2\~ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~індивідуальний споживач зобов`язаний: укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Частиною 1\~статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Відповідно до ч. 1\~ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Згідно ч.3 ст.9 Закону України\~ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Відсутність письмово оформленого договору з постачальником послуг не позбавляє споживача обов`язку сплачувати надані послуги. Зазначене узгоджується з висновком щодо застосування норм права, сформульованим у постанові Верховного Суду України у справі № 6-2951цс15 від 20 квітня 2016 року. З наданого позивачем розрахунку, заборгованість відповідача за користування житлово-комунальними послугами за період з 01.10.2014 по 31.10.2021 становить 70\~700,55 грн. Обґрунтування зазначеної заборгованості міститься у розрахунку, де зазначено інформацію щодо об`єму поставлених відповідачу послуг, їх вартість, згідно встановлених тарифів, а також відображено всі здійснені відповідачем оплати. Згідно\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідачем було подано заяву про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності. Відповідно до ч. 1\~ст. 256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ч. 1\~ст. 257 ЦК України). Згідно з ч. 1\~ст. 261 ЦК України\~перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Частиною другою\~статті 264 ЦК України\~визначено, що позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Відповідно до ч. 3\~ст. 267 ЦК України\~позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» звернулося до суду у грудні 2021 року з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за період з 01.10.2014 по 31.10.2021. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4\~ст. 267 ЦК України). Разом з тим,\~постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2"\~(зі змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) на всій території України установлено карантин з 12.03.2020, дію якого неодноразово продовжено. Згідно\~постанови Кабінету Міністрів України від 23.12.2022 року №1423\~дію карантину продовжено до 30.04.2023 року, а\~постановою КМУ від 25.04.2023 року №383\~до 30.06.2023 року. При цьому,\~Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 30.03.2020\~розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільний кодексу України\~доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: "Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями\~257,\~258,\~362,\~559,\~681,\~728,\~786,\~1293 ЦК України, продовжуються на строк дії такого карантину». Вказаний закон набрав чинності 02 квітня 2020 року. Крім того, пунктом 19 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України, передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб в Україні було введено воєнний стан відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України» «Про введення воєнного стану в Україні». В подальшому, відповідно до Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та від 24 лютого 2022 року № 65/2022 «Про загальну мобілізацію» неодноразово були внесені зміни щодо продовження строку дії воєнного стану в Україні та проведення мобілізації. На даний час строк дії воєнного стану в України продовжено з 05 години 30 хвилин 08.02.2025 строком на 90 діб, згідно «Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» (Закон України від 15.01.2025 4220-IX), тобто до 09.05.2025. Таким чином, з огляду на приписи статей 256, 257 ЦК України, на встановлений Кабінетом Міністрів України карантин з 12 березня 2020 року, на набрання чинності Законом України від 30 березня 2020 року №540-IX щодо продовження строків позовної давності на час дії карантину - 02 квітня 2020 року, пункти 12, 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, а також на встановлені судом обставини, а саме, дату звернення КП «Харківські теплові мережі» із даною позовною заявою 08.07.2024 та період нарахування відповідачу заборгованості з 01.03.2016 по 30.09.2023, трирічний строк позовної давності щодо платежів за період з 01.03.2016 по 01.04.2017 включно позивачем пропущено. Враховуючи викладене, заборгованість відповідача за отримані послуги (з урахуванням заяви про застосування строку позовної давності) за період з 01.04.2017 року по 31.10.2021 становить 49\~932,60 грн. Відповідно до ч. 2\~ст. 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. Загальна сума інфляційних витрат за прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 01.12.2018 по 31.10.2021\~\~становить 3\~814,92 грн та сума 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 01.12.2018 по 31.10.2021 становить 1\~627,21 грн. Позивачем заявлено вимоги з інфляції та 3% річних до лютого 2022 року, а отже вимоги постанови КМУ № 206 «Про деякі питання\~оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» від 05.03.2022 щодо не нарахування інфляції та 3 % річних в період воєнного стану не порушено позивачем. Відповідно до частини першої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Статтею 81 ЦПК України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. При цьому, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29). За приписами ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, окрім іншого, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням частково задоволених позовних вимог, сума судового збору, яка підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідачів становить 1611,70 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial