Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮІС 2020», третя особа - Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради, про визнання припиненими трудових відносин та зобов`язання вчинити певні дії. В обґрунтування позовних вимог вказано, що з 23.11.2023 року позивач приступив до виконання обов`язків директора ТОВ «ЮІС 2020», при цьому відповідно статуту ТОВ «ЮІС 2020» не має самостійних повноважень щодо вирішення питань про своє звільнення з посади директора. Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, єдиним засновником (учасником) ТОВ «ЮІС 2020»є\~ [PERSON] . [PERSON] хотів припинити трудові відносини за власним бажанням, проте дізнався про те, що [INFO] [PERSON] помер. Враховуючи, що єдиний учасник товариства помер, загальні збори ТОВ «ЮІС 2020», які наділені повноваженнями щодо звільнення директора товариства, відбутися не можуть. На підставі викладеного, позивач просить суд визнати припиненими його трудові відносини з ТОВ «ЮІС 2020», у зв`язку зі звільненням за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України. Ухвалою судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 11.09.2024 року дану позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 27.11.2024 року клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено, витребувано копію спадкової справи, відкритої після смерті [PERSON] . У судове засідання учасники справи не з`явилися, про день, час та місце слухання справи повідомлялися належним чином. Представник позивача та представник третьої особи подали заяви про розгляд справи без їх участі. Заяви про розгляд справи без участі відповідача до суду не надходило, відзиву на позов також не надходило. Представник позивача позов підтримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 07.03.2025 року постановлено провести заочний розгляд справи. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Рішенням учасника Товариства № 22-07/22 від 22.07.2022 року вирішено створити Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮІС 2020» для здійснення господарської діяльності. Відповідно до п. 6.2.1. Статуту ТОВ «ЮІС 2020» загальні збори учасників є вищим органом товариства. Кожен учасник Товариства на загальних зборах учасників має кількість голосів, пропорційну розміру його частки у статутному капіталі товариства, якщо інше не передбачено статутом. Згідно п. 6.3.2. Статуту ТОВ «ЮІС 2020» до компетенції загальних зборів учасників належать, в тому числі, обрання одноосібного виконавчого органу товариства або членів колегіального виконавчого органу (всіх чи окремо одного або декілька з них), встановлення розміру винагороди членам виконавчого органу товариства. Пунктом 6.6.1, 6.6.2, 6.6.3 Статуту визначено, що загальні збори учасників скликаються виконавчим органом товариства. Виконавчий орган товариства скликає загальні збори учасників шляхом надсилання повідомлення про це кожному учаснику товариства. Виконавчий орган товариства зобов`язаний повідомити учасників товариства не менше ніж за 30 днів до запланованої дати проведення загальних зборів учасників. Згідно із п. 6.11.4 Статуту підприємства виконавчий орган товариства є одноосібним. Назвою одноосібного виконавчого органу є «директор». Рішенням єдиного учасника №22/11/23 ТОВ «ЮІС 2020» від 22.11.2023 року [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , з 23.11.2023 року призначено на посаду директора Товариства. На підставі наказу ТОВ «ЮІС 2020» №23/11 від 23.11.2023 року [PERSON] приступив до виконання обов`язків директора ТОВ «ЮІС 2020» з 23.11.2023 року. Згідно п. 6.11.7. Статуту ТОВ «ЮІС 2020» повноваження одноосібного виконавчого органу можуть бути припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання свої повноважень лише шляхом обрання нового одноосібного виконавого органу. Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, єдиним засновником (учасником) ТОВ «ЮІС 2020»є [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер, про що Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 02.04.2024 року зроблено актовий запис №277, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , повторно виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Івано-Франківську Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 24.07.2024 року. Як вбачається з листа завідувача Шостої Дніпровської державної нотаріальної контори №176/01-16 від 20.01.2025 року, спадкова справа, після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] не відкривалася. Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного. Статтею 43 Конституції України\~кожному гарантовано право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Конституційний Суд України у Рішеннях від 07 липня 2004 року № 14-рп/2004, від 16 жовтня 2007 року № 8-рп/2007 та від 29 січня 2008 року № 2-рп/2008 зазначав, що визначене\~статтею 43 Конституції України\~право на працю розглядає як природну потребу людини своїми фізичними і розумовими здібностями забезпечувати своє життя. Право заробляти собі на життя є невід`ємним від права на саме життя, оскільки останнє є реальним лише тоді, коли матеріально забезпечене. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 3 КЗпП України, законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Відповідно до ст. 4 КЗпП України, законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього. Згідно ч. 1 ст. 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і роботодавцем (роботодавцем - фізичною особою), за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а роботодавець (роботодавець - фізична особа) зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Трудовим договором можуть встановлюватися умови щодо виконання робіт, які вимагають професійної та/або часткової професійної кваліфікації, а також умови щодо виконання робіт, які не потребують наявності у особи професійної або часткової професійної кваліфікації. Пунктом 4 ст. 36 КЗпП України визначено, що підставою припинення трудового договору є розірвання трудового договору з ініціативи працівника. Згідно ч. 1 ст. 38 КЗпП України, працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це роботодавця письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до закладу освіти; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), роботодавець повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Судом встановлено, що позивач, як директор товариства, не має самостійних повноважень щодо вирішення питань про своє звільнення з посади директора, при цьому загальні збори ТОВ «ЮІС 2020», які наділені повноваженнями щодо звільнення директора товариства, відбутися не можуть, оскільки єдиний учасник товариства помер, спадщину після його смерті ніхто не прийняв. З огляду на викладене, суд доходить висновку, що в даному випадку позивач позбавлений можливості вирішити питання про своє звільнення з посади директора. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). На підставі викладеного, дослідивши докази, надавши їм оцінку, суд доходить висновку, що позовна заява в частині визнання припиненими трудових відносин є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Щодо вимоги зобов`язати Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради виключити відомості з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про керівника, суд звертає увагу на те, що рішення суду про визнання трудових відносин припиненими після набрання законної сили є підставою для виключення з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вищевказаних відомостей, у зв`язку з чим позовна вимога в цій частині задоволенню не підлягає. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, з урахуванням положень ч. 1\~ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 968 грн 96 коп.

Outcome: partial