Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом до відповідача [PERSON] в якому просить стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: невідомий, адреса реєстрації та проживання: [ADDRESS] на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , адреса реєстрації: [ADDRESS] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, на кожну дитину, та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду, до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Обґрунтовуючи підстави звернення до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей, позивач посилається на наступне. Між нею [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, у Центральному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім?ї, актовий запис N?4752. Від спільного подружнього життя вони мають дітей: сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , які мешкають з нею. Однак, подружнє життя між ними не склалося та рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26.10.2023, шлюб між нею та [PERSON] було розірвано. Після розірвання шлюбу їхні спільні діти син [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] залишилися проживати разом з нею за адресою: [ADDRESS] , та перебувають на її повному утриманні, що підтверджується долученими до позовної заяви довідкою Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області за N?762 від 21.10.2024 року. Раніше до суду з позовною заявою про стягнення аліментів з відповідача на утримання дітей не зверталася, однак наразі діти потребують фінансового забезпечення з боку обох батьків. Відповідач постійно ухиляється від виконання покладених на нього обов?язків. Станом на дату подання даної позовної заяви Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей - не надає, у зв?язку з чим Позивач, вимушена звернутися до суду за захистом її порушених прав та законних інтересів неповнолітньої доньки. Угоди про добровільну сплату аліментів між Сторонами не досягнуто. Стан здоров?я та матеріальне становище Відповідача дозволяють йому утримувати їх спільних дітей без погіршення його матеріального стану. Їй відомо, що Відповідач не має інших неповнолітніх дітей, на його утриманні інші непрацездатні особи не перебувають, і будь-які виплати на утримання будь- яких інших осіб з нього не стягуються. Відповідач має можливість надавати грошову допомогу, однак добровільно цього не робить. Всі отримані доходи Відповідач витрачає тільки на свої потреби. Оскільки постала потреба в матеріальній допомозі з боку батька, так як батьки зобов?язані піклуватись про здоров?я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток. Потреба в матеріальній допомозі у зв?язку полягає у необхідності придбання одягу, харчування, ліків, канцелярії та підручників, тощо. Наразі їй самостійно складно утримувати дітей. При цьому, Відповідач є працездатною особою, не має на утриманні інших непрацездатних осіб, а тому має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання синів, які її потребують, оскільки обов?язок щодо утримання дитини має покладатись не тільки на матір, а й на батька. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 30.10.2024 р. зазначену цивільну справу передано в провадження судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Скрипник О.Г. Ухвалою суду від 04.11.2024 р., відкрито спрощене позовне провадження в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідач [PERSON] через канцелярію суду направив письмові пояснення, у яких просив суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, оскільки позивач намагається ввести суд в оману щодо фактичного місця проживання дітей і своїх фінансових витрат на їхнє утримання. Позивачка у судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав. Просив відмовити у його задоволенні. Суд, вислухавши думку осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній докази, знаходить що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Згідно з вимогами\~ст. 264 ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Суд, дослідивши матеріали справи‚ приходить до наступного висновку. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1\~ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3\~ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1\~ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1\~ст. 2 ЦПК України\~передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено, що між сторонами [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, у Центральному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім?ї, актовий запис N?4752. Від спільного подружнього життя сторони мають дітей: сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , які мешкають з нею. Однак, подружнє життя між ними не склалося та рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26.10.2023, шлюб між позивачкою та відповідачем [PERSON] було розірвано. Після розірвання шлюбу їхні спільні діти син [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] залишилися проживати разом з нею за адресою: [ADDRESS] , та перебувають на повному утриманні позивачки, що підтверджується долученими до позовної заяви довідкою Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області за N?762 від 21.10.2024 року. [PERSON] добровільно матеріальну допомогу на утримання дітей їй не надає. Положеннями ч. 2\~ст. 51 Конституції України\~закріплений конституційний обов`язок батьків утримувати своїх дітей. Відповідно до\~ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. 2\~ст. 150 СК України\~батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно вимог ч. 1, 2\~ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.ч. 7, 10\~ст. 7 СК України\~дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених\~Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. За змістом\~ст. 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі\~ст. 181 СК України\~способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Крім того, згідно ч.ч. 1, 2\~ст. 184 СК України\~суд за заявою одержувача визначає, розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень\~ст. 182 СК України, так і положень ст.ст.\~183,\~184 СК України. Як роз`яснено в п. 17\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. 1\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд враховує вимоги ст.ст.\~182,\~183 СК України. Відповідач є працездатним, відповідно до\~ст. 180 СК України\~зобов`язаний утримувати своїх дітей. Відповідно до\~ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлені обставини, що дають змогу для задоволення позову про стягнення аліментів. При цьому, суд зважає, що обов`язок з утримання дітей покладений на обох батьків. Відповідно до\~ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Аналізуючи матеріали справи щодо порядку утримання та способу життя, який склався відносно утримання неповнолітніх дітей сторін, з врахуванням: віку дітей, стану здоров`я, витрат на забезпечення життєдіяльності, підтримання нормального здоров`я та відпочинок, а відповідач зобов`язаний утримувати дітей до досягнення повноліття і створювати необхідні передумови для розвитку і забезпечення організації життя, суд прийшов до висновку, що позов про стягнення аліментів підлягає задоволенню. Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. З огляду на зазначене, приймаючи до уваги розмір законодавчо встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги про стягнення аліментів та стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] на утримання двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] аліменти у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку ( доходу) , але не більше 10 мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину та не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду 30.10.2024 року та до досягнення найстаршою дитиною, [PERSON] , [INFO] повноліття. Суд вважає, що саме такий розмір аліментів відповідає вимогам розумності та є співмірний витратам, які мають нести батьки на утримання дітей. За змістом ч. 8 ст.\~7, ч. 2 ст.\~150, ст.\~180 СК України, ч. 1\~ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»\~регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Суд звертає увагу обох сторін на те, що для гармонійного та повноцінного розвитку дитини участь обох батьків у вихованні неповнолітніх дітей є важливою. Частина перша\~статті 192 СК України\~передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Суд звертає увагу позивача на те, що відповідно до\~ст. 185 СК України\~той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення одноразово, періодично або постійно. Крім того, позивач не позбавлена в майбутньому звернутись до суду з позовом про стягнення з відповідача на її користь додаткових витрат на лікування або навчання дитини в порядку\~ст. 185 СК України\~або збільшення розміру аліментів згідно\~ст. 192 СК України. Судовий збір в сумі 1211,20 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави, так як позивач при подачі позовної заяви про стягнення аліментів звільнена від його сплати на підставі закону. Рішення підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць, відповідно до\~ст. 430 ЦПК України.

Outcome: approved