Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до Березанського міського суду Київської області з позовною заявою до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: виконавчий комітет Березанської міської ради про позбавлення батьківських прав. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтувала тим, що з вересня 2011 року по грудень 2012 року вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] , який є батьком [PERSON] , [INFO] . З дня народження дитини [PERSON] втратив інтерес до сімейного життя, ухиляється від виховання дитини та її матеріального забезпечення, з донькою не спілкується, не цікавиться її життям, не приймає участі у її вихованні. Шлюбні відносини з відповідачем фактично були припинені через три місяці після народження доньки з його вини. Під час спільного проживання з [PERSON] останній постійно вчиняв сварки, коштів на утримання дитини не надавав, часто не ночував вдома, періодично перебував у стані алкогольного та наркотичного сп`яніння, а через три місяці після народження дитини зник, залишивши її з малолітньою дитиною без засобів на існування. З часу народження дитини [PERSON] свідомо не виконує прямі обов`язки батька по відношенню до дитини: не виховує дитину, не піклується про її здоров`я, її фізичний, духовний, моральний розвиток, не поважає дитину та не готує її до самостійного життя, зокрема, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти. На сьогоднішній день дитина знаходиться на повному її утриманні та вихованні. [PERSON] свідомо ухиляється від виховання дитини та свідомо нехтує своїми обов`язками, зловживає алкогольними напоями та наркотичними речовинами. Відтак, позивачка просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно його неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала в повному обсязі, просила задовольнити, вказавши, що відповідач дитиною не цікавиться, матеріальної допомоги не надає. Представник позивачки [PERSON] - адвокат Сергієнко В.К. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином за зареєстрованою адресою проживання. Представник третьої особи - виконавчого комітету Березанської міської ради в судове засідання не з`явився, розгляд справи просить проводити без участі їхнього представника. За таких обставин, суд прийняв рішення про заочний розгляд за наявними матеріалами відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, оскільки позивачка проти такого порядку не заперечувала, а належним чином повідомлений відповідач в судове засідання повторно не з`явився, не повідомив причини своєї неявки. За клопотанням представника позивачки в судовому засіданні було допитано свідків. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що з позивачкою по справі - [PERSON] вона перебуває в дружніх відносинах. Відповідач [PERSON] залишив позивачку, коли їхній дитині [PERSON] було три місяці та з того часу більше не з`являвся. Участі у вихованні дитини не приймає, матеріальної допомоги не надає. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, шо їй відомо, що відповідач [PERSON] з часу, коли їхній дитині [PERSON] виповнилося три місяці, залишив сім`ю і з того часу позивачці матеріально не допомагає. Заслухавши пояснення позивачки, представника позивачки, допитаних в судовому засіданні свідків, дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог та заперечень, дійшов таких висновків. Як вбачається з матеріалів справи батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 28.09.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Березанського міського управління юстиції у Київській області, актовий запис № 159 (а.с. 14). З акту обстеження житлово-побутових умов № 698 від 03.06.2024 року вбачається, що зі слів [PERSON] за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO]., [PERSON] , [INFO]., а фактично проживають: [PERSON] , [INFO]., [PERSON] , [INFO]., [PERSON] , [INFO]. Донька [PERSON] - [PERSON] проживає за вказаною адресою разом з мамою та бабусею з дня народження. В ході обстеження було встановлено, що в сім`ї створені всі умови для проживання та навчання неповнолітньої дитини, які створені матір`ю та бабусею. Батька дитини востаннє бачили в родині в 2015 році (а.с. 17). Відповідно до довідки Березанського ліцею № 3 управління освіти, молоді та спорту Березанської міської ради Броварського району Київської області № 118 від 29.05.2024 року, виданої [PERSON] , [INFO], вона проживає за адресою: [ADDRESS] з донькою [PERSON] , 2012 року народження. Батько [PERSON] у вихованні доньки участі не приймає, в школу на батьківські збори не з`являвся, не спілкувався з педагогічними працівниками стосовно навчання дитини, жодного виховного заходу, що проводився в класі, закладі не відвідував (а.с. 19). Згідно з довідкою-характеристикою № 699 від 03.06.2024 року [PERSON] , [INFO] , громадянка України, зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] . В шлюбі не перебувала. Проживає разом з матір`ю [PERSON] , [INFO] та дочкою [PERSON] , [INFO] . До 2015 року біологічний батько дитини [PERSON] , [INFO] час від часу з`являвся в родині, востаннє був на дні народження дочки в 2015 році. З 2015 року громадянин [PERSON] не проявляв зацікавленості до життя дитини, не надавав жодної матеріальної допомоги, аліменти не сплачував (мати на аліменти не подавала). Родина місця проживання не змінювала. Дівчинкою повністю опікується мама з бабусею, ними створені всі необхідні умови для її проживання. [PERSON] навчається в 5-А класі Березанського ліцею № 3, характеризується позитивно. Мати [PERSON] працює в м. Київ в охоронній фірмі ТОВ «Охоронний Холдінг» з 2019 року по даний час на посаді оператора центрального спостереження. Жінка характеризується з позитивної сторони: спокійна, врівноважене, неконфліктна, дружелюбна, готова прийти на допомогу та підтримати в потрібну хвилину. За весь період проживання за вказаною адресою в жодних конфліктних ситуаціях участі не приймала, шкідливих звичок не має та до кримінальної відповідальності не притягувалась (а.с. 20). Постановою Березанського міського суду Київської області від 04.11.2016 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 24). Постановою Березанського міського суду Київської області від 17.02.2020 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 25-26). Рішенням Березанського міського суду Київської області від 31.07.2024 року задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 06.06.2024 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 27-30). На підставі вказаного рішення Березанським міським судом Київської області 16.09.2024 року видано виконавчий лист (а.с. 31). Як вбачається з висновку виконавчого комітету Березанської міської ради Броварського району Київської області від 24.01.2025 року № 27 останній вивчив питання про надання висновку про доцільність/недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо [PERSON] , [INFO] . Вищезазначене питання розглядалося на засіданнях Комісії з питань захисту прав дитини від 14.11.2024 року (протокол № 22), від 06.12.2024 року (протокол № 23), від 24.12.2024 року (протокол № 25), від 21.01.2025 року (протокол № 02). Розгляд питання переносився у зв`язку з неявкою на засідання відповідача по справі, який належним чином був запрошений. Зі слів [PERSON] , позивачки по справі і матері малолітньої [PERSON] , батько її дитини свідомо самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, дитиною не цікавиться взагалі, фінансової допомоги не надає. На засіданні Комісії заслухано думку дитини. Малолітня [PERSON] повідомила, що рідного батька не знає взагалі, ніколи не бачила і не спілкувалася з ним. Ретельно вивчивши матеріали справи, виконавчий комітет (орган опіки та піклування) Березанської міської ради вважає доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав щодо [PERSON] , [INFO] (а.с. 77). Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно зі статтею 7 СК України жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. У відповідності до вимог ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У статті 9 Конвенції про права дитини встановлено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (§ 100). У відповідності до ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Як визначено ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з ч. 1 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Відповідно до ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. При цьому, як визначено ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. За таких обставин, позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. За правилами статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. При цьому, за правилами, встановленими ч. 5 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Як роз`яснено пунктами 15-16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Разом з тим, стаття 129 Конституції України як одну із основних засад судочинства визначає змагальність сторін та свободу в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Так, з урахуванням імперативних вимог ч. 1 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Враховуючи положення ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Доказами в розумінні ч. 1 ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до положень ст. 264 ЦПК України суд, ухвалюючи судове рішення, зобов`язаний встановити, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувались вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. За таких обставин, враховуючи вказані вище положення законодавства, будь-яких належних та допустимих доказів спростування вимог позивачки відповідачем надано не було та в судовому засіданні не встановлено, Також суду не надано жодних доказів того, що відповідач намагався побачити дитину чи якимось чином взяти участь у її вихованні з 2015 року до часу звернення із заявою, що є значним проміжком часу, протягом якого відповідач не проявляв жодного інтересу до дитини. За правилами ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Так, аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, враховуючи характер спірних правовідносин, судом встановлено, що відповідач фактично самоусунувся від виконання батьківських обов`язків по відношення до своєї неповнолітньої дитини- [PERSON] , за відсутності будь-яких об`єктивних та доведених перешкод не бачиться та не спілкується з донькою, не приймає участі у її вихованні, навчанні, розвитку та утриманні, не цікавиться успіхами та здоров`ям, не турбується про фізичний та духовний розвиток дитини, про її харчування, лікування та освіту, не надає належної матеріальної допомоги та моральної підтримки, відтак, свідомо ухиляється від виховання дитини та нехтує своїми батьківськими обов`язками. Доказів зворотного суду надано не було та в судовому засіданні не встановлено. За таких обставин, враховуючи наданий суду висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої дитини [PERSON] , який є достатньо обґрунтованим та не суперечить інтересам дитини, систематичність та тривалий, винний, свідомий характер невиконання відповідачем своїх батьківських обов`язків, суд вважає, що вимоги позивачки про позбавлення відповідача батьківських прав щодо його неповнолітньої дитини підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, в порядку ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 1211, 20 грн., який був сплачений нею при зверненні до суду з даним позовом. Враховуючи викладене,

Outcome: approved