Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-09 00:00:00

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначає, що [INFO] померла її мати [PERSON] . [INFO] помер її батько [PERSON] . Факт того, що померлі [PERSON] та [PERSON] , дійсно доводяться позивачу рідними батьками підтверджується її, свідоцтвом про народження. 23 січня 1998 року, [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила своє дівоче прізвище [PERSON] та шлюбне [PERSON] ». Після смерті батьків позивача відкрилась спадщина не нерухоме майно, а саме земельна ділянка загальною площею 0, 0408 га та житловий будинок з господарчими побудовами [ADDRESS] , загальною площею 56,8 кв.м., житловою площею 44,5 кв.м. Вищевказане нерухоме майно належало батькові позивача [PERSON] , який помер [INFO] на підставі договору купівлі-продажу, укладеному 25 серпня 1998 року між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрованому на Товарній біржі «Українська Біржа Нерухомості» (Криворізька філія) відповідно до Протоколу відкритих торгів № 210 від 25.08.1998 року, реєстраційний номер 1-472. Після смерті батька, [PERSON] , який помер [INFO] , [PERSON] звернулась з заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса з приводу видачі їй свідоцтва про право на спадщину за законом, однак 31 липня 2024 року від приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Кульбіди Є.М. отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, відповідно до якої не можливо видати [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті батька, оскільки правоустановчий документ на заявлене спадкове майно, а саме договір купівлі-продажу нерухомого майна зареєстрований на товарній біржі Українська Біржа Нерухомості від 25 серпня 1998 року, реєстраційний номер 1-472 був оформлений всупереч нормам Закону України Про товарну біржу; правоустановчий документ, а саме на земельну ділянку, що розташована за адресою: [ADDRESS] не оформлений на ім`я спадкодавця [PERSON] та не зареєстрований у встановленому законом порядку. 25 серпня 1998 року між, [PERSON] (покупець) та [PERSON] (продавець) було укладено Договір купівлі продажу земельної ділянки, загальною площею 0,0408 га та житлового будинку [ADDRESS] , загальною площею 56,8 кв.м., житловою площею 44,5 кв.м., а також складається з частини надвірних побудов: літня кухня-сарай Б, погріб В, вбиральня Г, гараж Д, огорожі № 1-3, водоколонка І, замощення ІІ, які розташовані за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований на Товарній біржі «Українська Біржа Нерухомості» (Криворізька філія) відповідно до Протоколу відкритих торгів № 210 від 25.08.1998 року, реєстраційний номер 1-472. Вказаний договір був зареєстрований Товарною Біржею Українська Біржа Нерухомості (Криворізька філія) та в подальшому нотаріально не посвідчувався. [PERSON] , який помер [INFO] , так само, як і [PERSON] (сторони Договору купівлі продажу) не були членами Товарної Біржі Українська Біржа Нерухомості. Згідно пунктів 3-4 вищевказаного Договору, інвентаризаційна вартість земельної ділянки, станом на 14 серпня 1998 року складає 832,00 (вісімсот тридцять дві гривні 00 копійок), а домоволодіння 10500,00 (десять тисяч п`ятсот гривень 00 копійок). Вказану суму продавець отримав від покупця повністю до реєстрації даного договору на Біржі, про що свідчить відповідний напис на договорі. Покупець набуває право власності на вказану квартиру з дня реєстрації договору на товарній біржі «Українська біржа нерухомості» (Криворізька філія). На підставі статті 227 ЦК України договір підлягає реєстрації в КП Криворізьке районне бюро технічної інвентаризації Дніпропетровської обласної ради. Так, з відмітки проставленої на звороті вищевказаного Договору купівлі продажу вбачається, що договір зареєстровано на товарній біржі «Українська біржа нерухомості» (Криворізька філія) за реєстраційним номером 257-2. Відповідно до відповіді Комунального підприємства Криворізьке районне бюро технічної інвентаризації Дніпропетровської обласної ради від 10.06.2024 року, відповідно до архівних даних архівної справи, станом на 31.12.2012 року, право власності на житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS] , зареєстроване на праві приватної власності в КП Криворізьке РБТІ ДОР в реєстровій книзі № 167, сторінка 67,, запис № 36867 на ім`я [PERSON] , на підставі договору купівлі продажу, зареєстрованого 25.08.1998 року на Криворізькій філії товарної біржі Українська Біржа Нерухомості, реєстраційний номер 1-472. Отже, сторони повністю виконали умови Договору купівлі - продажу від 25 серпня 1998 року. На підставі\~вищевикладеного просить\~ визнати\~дійсним договір\~купівлі-продажу\~земельної ділянки,\~загальною площею\~0,0408\~га та\~житлового будинку\~ [ADDRESS] ,\~укладений 25\~серпня 1998\~року між\~ [PERSON] та\~ [PERSON] ,\~зареєстрований на\~Товарній біржі\~«Українська Біржа\~Нерухомості» (Криворізька\~філія)\~відповідно до\~Протоколу відкритих\~торгів №\~210\~від 25.08.1998\~року,\~реєстраційний номер\~1-472.\~ Визнати\~за [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~РНОКПП:\~ [NUMBER] ,\~право власності\~в порядку\~спадкування за\~законом,\~після смерті\~мого батька,\~ [PERSON] ,\~який [INFO] на\~нерухоме майно,\~а саме:\~житловий будинок\~літера «А-1»\~загальною площею\~56,8\~кв.м.,\~житловою площею\~44,5\~кв.м.,\~а також\~літня кухня-сарай\~Б,\~погріб В,\~вбиральня Г,\~гараж Д,\~огорожі №\~1-3,\~водоколонка І,\~замощення ІІ,\~що розташоване\~за адресою:\~ [ADDRESS] \~з урахуванням\~технічної інвентаризації\~нерухомого майна,\~що фактично\~за життя\~належало батьку\~ [PERSON] ,\~який [INFO] .Визнати за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , право власності в порядку спадкування за законом, після смерті мого батька, [PERSON] , який [INFO] на нерухоме майно, а саме: земельну ділянку площею 0,0408 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , яка фактично за життя належало батьку [PERSON] , який помер14 листопада 2023 року Представником позивача подано клопотання про розгляд справи за відсутності представника Позивача. Відзив на позовну заяву відповідачі не надали. В судове засідання відповідачі не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, за зареєстрованим місце проживання (перебування) та шляхом розміщення\~оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України про перебування в провадженні даної цивільної справи. Представники третіх осіб вс удове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Відповідно до\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Так, судом встановлено, що [PERSON] (надалі - Позивач), є спадкоємцем за законом, після [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим Департаментом адміністративних послуг виконкому Криворізької міської ради від 14 листопада 2023 року, актовий запис № 2238. На підтвердження родинних відносин між позивачем [PERSON] та померлим [PERSON] , слугують наступні документи: - свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , [NUMBER] , в якому батьками записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.20); - свідоцтва про одруження [PERSON] та [PERSON] , серії [NUMBER] , після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище чоловіка « [PERSON] » (а.с.21); Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, а саме земельна ділянка загальною площею 0, 0408 га та житловий будинок з господарчими побудовами [ADDRESS] , загальною площею 56,8 кв.м., житловою площ 44,5 кв.м.( а.с. 26,28-32). [PERSON] звернулась з заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса з приводу видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, однак 31 липня 2024 року від приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Кульбіди Є.М. отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, відповідно до якої не можливо видати [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті батька, оскільки правоустановчий документ на заявлене спадкове майно, а саме договір купівлі-продажу нерухомого майна зареєстрований на товарній біржі Українська Біржа Нерухомості від 25 серпня 1998 року, реєстраційний номер 1-472 був оформлений всупереч нормам Закону України Про товарну біржу; правоустановчий документ, а саме на земельну ділянку, що розташована за адресою: [ADDRESS] не оформлений на ім`я спадкодавця [PERSON] та не зареєстрований у встановленому законом порядку (а.с.25). Цивільні відносини по даній справі виникли до набрання чинності\~Цивільним кодексомУкраїни\~від 01 січня 2004 року, а саме договір купівлі-продажу було укладено 25 серпня 1998 року, тому на дані правовідносини поширюється дія норм\~Цивільного кодексу\~Української PCP в редакції 1963 року. Відповідно до ст. 153 ЦК Української PCP 1963 року договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Відповідно до ст. 224 ЦК Української PCP (в редакції 1963 р., який діяв на час укладення угоди), за договором куп івлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Частиною 1 ст. 227 ЦК Української PCP (в редакції 1963 р.) передбачено, що договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Згідно з ч. 2 ст. 47 ЦК Української PCP (в редакції 1963 р.), якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Згідно ч. 3 ст. 9 ЖК України громадяни мають право придбати житло на біржових торгах. У відповідності зі\~ст. 12 Закону України "Про власність", який діяв на момент виникнення спірних правовідносин, громадяни набувають право власності в разі укладання угод, які не заборонені Законом. Так, право укладати договори купівлі-продажу і реєструвати їх на товарній біржі передбачено статтею 15 Закону України «Про товарну біржу» № 1956-ХІІ від 10 грудня 1991 року, згідно ч. 2 якої - угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 28 квітня 1978 року, зі змінами № 15 від 15 травня 1998 року «Про судову практику по справам про визнання угод недійсними», з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню, зокрема, договори довічного утримання; застави, купівлі-продажу. Якщо така угода виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. Так, дійсно, після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, яке складається з земельної ділянки загальною площею 0, 0408 га та житловий будинок з господарчими побудовами [ADDRESS] , загальною площею 56,8 кв.м., житловою площею 44,5 кв.м. Судом встановлено, що Договір купівлі-продажу нерухомого майна, який посвідчує право власності померлого на квартиру, укладений та зареєстрований на Товарній біржі «Українська біржа нерухомості» (Криворізька філія) відповідно до протоколу відкритих торгів №210 від 25 серпня 1998 року. Згідно договору продавець [PERSON] продав, а покупець [PERSON] купив у власність будинок [ADDRESS] з належною частиною надвірних споруд: літня кухня Б, уборна Г, погріб В, водопровід І, замощення ІІ, забори 1-3, кирп. Гараж Д. Будинок загальною площею 56,8кв.м, у тому числі житловою площею 44,5 кв.м, земельна ділянка площею 40,00кв.м. За умовами договору купівлі-продажу Покупець сплатив Продавцю до підписання цієї угоди кошти в розмірі 10500,00 грн. В даному випадку право власності виникло на підставі договору купівлі-продажу, який проведено у якості біржової операції між [PERSON] та [PERSON] . Оскільки сторони договору купівлі-продажу досягли згоди щодо всіх умов договору, що підтверджується підписами сторін, всі зобов`язання за договором сторонами виконанні в повному обсязі, тому [PERSON] на підставі статей\~128,\~153 ЦК УРСР\~і статті 49\~Закону України «Про власність», який діяв на той час, набув право власності на будинок [ADDRESS] . Відповідно до відповіді Комунального підприємства Криворізьке районне бюро технічної інвентаризації Дніпропетровської обласної ради від 10.06.2024 року, відповідно до архівних даних архівної справи, станом на 31.12.2012 року, право власності на житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS] , зареєстроване на праві приватної власності в КП Криворізьке РБТІ ДОР в реєстровій книзі № 167, сторінка 67, запис № 36867 на ім`я [PERSON] , на підставі договору купівлі продажу, зареєстрованого 25.08.1998 року на Криворізькій філі товарної біржі Українська Біржа Нерухомості, реєстраційний номер 1-472. Відповідно до технічного паспорта на житловий будинок, що та схематичного плану, технічної характеристики житлового будинку з надвірними прибудовами,що розташований за адресою: [ADDRESS] , складається з: житлового будинку А-1,літньої кухні-сараю Б, погреба В, вбиральні Г, гаража Д, огорожі №1-3, водокононки І, замощення ІІ. Оскільки, угода купівлі-продажу не визнавалась недійсною, батько позивачки, на підставі ст.ст.128,153 ЦК УРСР і ст. 49 Закону України «Про власність» набув право власності на спірний об`єкт нерухомості і правомірно володів ним. Передбачених законом підстав для не визнання дійсним неоспореного договору купівлі-продажу об`єкту нерухомості в судовому порядку не має. Таким чином, спірні правовідносини на момент їх виникнення були врегульовані різним чином одночасно нормами\~ЦК України\~(в редакції від 1963 року) та\~Законом України "Про товарну біржу", тобто існувала колізія норм права. Враховуючи доктрину пріоритетності спеціальних норм права над загальними, суд вважає, що на момент укладення та реєстрації позивачем на товарній біржі договору купівлі-продажу житлового будинку, слід було керуватися передусім нормами\~Закону України "Про товарну біржу", а тому нотаріальне посвідчення даного договору не було потрібне. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про товарну біржу» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), товарна біржа є організацією, що об`єднує юридичних і фізичних осіб, які здійснюють виробничу і комерційну діяльність, і має за мету надання послуг в укладенні біржових угод, виявлення товарних цін, попиту і пропозицій на товари, вивчення, упорядкування і полегшення товарообігу і пов`язаних з ним торговельних операцій. Згідно ч. ч. 2, 4 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. За загальним правилом, право власності у набувача за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом чи договором (частина перша статті 128 ЦК УРСР), а відповідно до статті 153 ЦК УРСР договір вважається укладеним, якщо сторонами досягнуто згоди по всіх істотних умовах договору. Відповідно до ст. 328 ЦК України при вирішенні питання про правомірність набуття права власності суд враховує презумпцію правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. До 01.01.2004 право власності в набувача майна за договором виникало з моменту передання речі. Такий висновок зробив Верховний Суд України в постанові № 640/2034/15-ц. Відповідно ст. 41 Конституції України гарантує право володіти і користуватися своєю власністю, а також вказує на те, що право приватної власності є непорушним. Враховуючи вище викладене, зважаючи на те, що сторони за договором домовились щодо усіх істотних умов договору та відбулося повне виконання договору, зазначене в даному конкретному випадку, виходячи з принципу розумності та справедливості, є підставою для визнання дійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки та житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Згідно звіту про незалежну оцінку житлового будинку з надвірними прибудовами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , ринкова вартість об`єкта оцінки станом на 31.07.2024р. складає 448000,00 гривень (а.с.45). Відповідно до положень статей 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У статтях 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до статті 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття. За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Згідно з положеннями ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Як встановлено з матеріалів справи, після смерті [PERSON] , відкрилась спадщина не нерухоме майно, а саме земельну ділянку загальною площею 0, 0408 га та житловий будинок з господарчими побудовами [ADDRESS] , загальною площею 56,8 кв.м., житловою площею 44,5 кв.м. 31 липня 2024 року від приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Кульбіди Є.М. [PERSON] отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, відповідно до якої не можливо видати, [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті батька, оскільки правоустановчий документ на заявлене спадкове майно, а саме договір купівлі-продажу нерухомого майна зареєстрований на товарній біржі Українська Біржа Нерухомості від 25 серпня 1998 року, реєстраційний номер 1-472 був оформлений всупереч нормам Закону України Про товарну біржу; правоустановчий документ, а саме на земельну ділянку, що розташована за адресою: [ADDRESS] не оформлений на ім`я спадкодавця [PERSON] та не зареєстрований у встановленому законом порядку. Позивач [PERSON] є спадкоємцем після померлого, та своєчасно звернулась у строки, встановлені статтею 1270 ЦК України до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, від спадщини не відмовляється та бажає визнати за собою право власності на дане нерухоме майно. Відповідно до пункту 4.15 глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» затвердженого наказом Мін`юсту від 22 лютого 2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Згідно роз`яснень, викладених в пункті 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. В даному випадку у Позивача немає можливості реалізувати своє право власності на спадкове майно у зв`язку із тим, при укладені правочину не було дотримано вимоги про нотаріальне оформлення. Судом встановлено, що сторони договору купівлі-продажу усі вимоги договору виконали, ніяких претензій щодо передачі майна не було, у зв`язку з чим суд вважає, що договір купівлі-продажу укладено сторонами за їх взаємною згодою, а тому [PERSON] набув права власності на придбану квартиру, якою користувався до дня смерті. При цьому вказану угоду сторони нотаріально посвідчити не можуть, оскільки місцезнаходження продавця невідоме, а покупець помер. З урахуванням наведеного вище, з метою захисту прав позивача як спадкоємиці першої черги після смерті батька, суд доходить висновку про необхідність задоволення позовних вимог\~ Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. Відповідно до п.1 ч.2, ч.1\~ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved