Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-12 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що 13.10.2020 р. близько 19 год. 25 хв. на 234 км. автодороги № М-03 «Знам`янка-Луганськ-Ізварине» відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Mercedes-ВЕNZ 412D» р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який здійснив наїзд на велосипедиста [PERSON] , який рухався з ним у попутному напрямку попереду, внаслідок чого велосипедист отримав чисельні тілесні ушкодження, від яких настала його смерть. За життя загиблий [PERSON] перебував у шлюбі з позивачем [PERSON] , проживав з нею однією сім`єю за адресою: [ADDRESS] , окрім дружини, загиблий [PERSON] мав сина - [PERSON] , з яким проживав однією сім`єю за адресою: [ADDRESS] . Моральна шкода, про стягнення якої заявлено відповідну вимогу у позові, спричинена позивачам, виразилася у формі тяжких душевних страждань та переживань з приводу передчасної смерті чоловіка/батька, якому було всього 59 років, порушення укладу їхнього життя у зв`язку з втратою рідної людини, позивачі відчувають душевну біль, горе, втрату, безпорадність, адже їм дуже його не вистачає та рідну людину неможливо повернути. Посилаючись на вказані обставини позивачі, діючи кожен окремо, просили суд стягнути з відповідачів солідарно на користь кожного з позивачів відшкодування моральної шкоди, завданої смертю чоловіка/батька внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, в розмірі 2 500 000,00 грн. та відшкодування майнової шкоди у розмірі 12210 грн. В судовому засіданні позивачі та їх представник адвокат Горшкова Л.В. позов підтримали в повному обсязі та просили суд його задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві. Відповідачі позов не визнали. У відзиві відповідача-2 ТОВ «Нова Пошта», в інтересах якої дії адвокат - Воловик С.С., зазначається, що [PERSON] згідно витягу з наказу від 21.08.2020 №160-К був прийнятий на посаду кур`єр (вантажний 3т) Ділянка вантажна Служба доставки (Дніпро) Служба адресного обслуговування №1 (Дніпропетровська обл.) з 25.08.2020 р. з посадовим окладом згідно штатного розпису з неповним робочим днем 7 годин, з оплатою праці пропорційно відпрацьованому часу за основним місцем роботи на підставі його заяви. Оскільки під час дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] перебував у трудових відносинах з ТОВ «Нова Пошта» на посаді кур`єра, а не водія, і ТОВ «Нова Пошта» невідомо чому під час ДТП за кермом транспортного засобу в якості водія перевізника знаходився кур`єр вантажної ділянки, а тому відповідач-2 вважає, що не повинен нести відповідальність за дії такого працівника, адже це є грубим порушенням договору, відповідальність за яке повинен нести перевізник та його працівник [PERSON] . У відзиві на позовну заяву відповідач-3 [PERSON] в інтересах якого діяв адвокат Вдовидченко О.І., зазначив, що позов не визнає, з наступних підстав: [PERSON] має зареєстрований на його ім`я транспортний засіб «MercedesBENZ 412D» д.н. [NUMBER] . Між ТОВ «Нова Пошта» (Замовник) та ФОП [PERSON] (перевізник) було укладено договір №31-07/ФОП про перевезення вантажів автомобільним транспортом від 31.07.2015, відповідно до умов якого перевізник зобов`язується на свій ризик та за власний рахунок за завданням замовника здійснити перевезення вантажу автомобільним транспортом, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити надані послуги. Надалі представник відповідача-3 зазначає, що з аналізу умов відповідного договору на перевезення вантажів, саме ФОП [PERSON] повинен був забезпечити ТОВ «Нова Пошта» транспортним засобом у належному технічному стані та водієм відповідної кваліфікації. [PERSON] , будучі особисто знайомим з [PERSON] , передавав останньому, в тому числі і 13.10.2020 р. у користування один зі своїх автомобілів - транспортний засіб «Mercedes-BENZ 412D» держ. номер [NUMBER] , в тому числі ключі від нього та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. [PERSON] надавав [PERSON] право вільно користуватися та експлуатувати даний транспортний засіб. На кузові даного транспортного засобу дійсно була наліпка з надписом та товарним знаком «Нова Пошта», але, при цьому, [PERSON] не уповноважував [PERSON] 13.10.2020 р.здійснювати перевезення вантажів ТОВ «Нова Пошта». Разом з тим, на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої сталася смерть [PERSON] , автомобіль «Mercedes-BENZ 412D» д.н. [NUMBER] разом з ключами від нього та свідоцтвом про реєстрацію ТЗ, знаходився в законному володінні та особистому користуванні [PERSON] . Дорожньо-транспортна пригода сталася в неробочий час та поза межами будь-яких трудових відносин між [PERSON] , ТОВ «Нова Пошта» та ФОП [PERSON] , у зв`язку з чим, на його переконання, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. На підставі вищезазначеного, представник відповідача-3 вважає, що [PERSON] не повинен відшкодовувати заподіяну шкоду. У судовому засіданні представник відповідача-3 просив суд відмовити у задоволенні позову до [PERSON] з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву. Відповідач-1 [PERSON] не скористався правом надання відзиву на позовну заяві; його представник - адвокат - Косяченко К.В. в судовому засіданні пояснив, що [PERSON] позов не визнає в повному обсязі, оскільки відповідно до чинного законодавства, завдану ним шкоду повинен відшкодовувати роботодавець, яким, на його думку, є фізична особа-підприємець «Аззі Саміра Мостафи», та який є власником транспортного засобу марки «Mercedes-ВЕNZ 412D», р.н. [NUMBER] . Представник відповідача-4 МТСБУ позов не визнав, надав суду відзив на позовну заяву, просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі, оскільки заявлені вимоги не узгоджуються з нормами матеріального і процесуального права, що регулюють спірні правовідносини між сторонами спору. Згідно Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV (зі змінами та доповненнями) передбачено обов`язкове страхування відповідальності власника транспортного засобу за збиток, заподіяний третім особам у результаті ДТП. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до 4.22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Як було встановлено судом, автомобіль «Mercedcs-BENZ 412D» р/н [NUMBER] , яким було здійснено наїзд на [PERSON] , відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить [PERSON] . Однак, при вчиненні дорожньо-транспортної пригоди 13 жовтня 2020 року водієм [PERSON] , якому було передано транспортний засіб ТОВ «НОВА ПОШТА», поліс страхування був відсутній, оскільки поліс №131748294 закінчився 04 вересня 2020 року. Відповідно до пункту 27.3 стаття 27 Закону України 1961-IV: Страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Але, відповідно до пункту 37.1.4. стаття 77 закону України 1961-IV, страховик (МТСБУ) відмовляє у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) у разі неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. Як вбачається з матеріалів справи, ДТП сталася 13 жовтня 2020 р., та до сьогодні в МТСБУ не було звернень з приводу цієї дорожньо-транспортної пригоди (минуло більше 3 років), у зв`язку з чим, на переконання представника МТСБУ, позивачі втратили право на отримання морального відшкодування від МТСБУ з фондузахисту потерпілих. У судове засідання представник відповідач-4 МТСБУ не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Процесуальні дії у справі: -ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 17.11.2023 р. відкрито провадження у справі; -ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 березня 2024 р. закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду; -ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 29.07.2024 р. за результатами розгляду клопотання представника позивачів адвоката Горшкової Л.В. до участі у справі було залучено Моторне (транспортне) страхове бюро України, як співвідповідача. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Судом на підставі доказів, наданих у порядку ст.ст. 76 - 80 ЦПК України, встановлено, що 13.10.2020 р. близько 19 год. 25 хв. на 234 км. автодороги № М-03 «Знам`янка-Луганськ-Ізварине» сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки «Mercedes-ВЕNZ 412D», р/н [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , який здійснив наїзд на велосипедиста [PERSON] , який рухався з ним у попутному напрямку, в наслідок чого велосипедист отримав тяжкі тілесні ушкодження та був госпіталізований до КП «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова» ДОР». 14.10.2020 р. о 10:00 в КП «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова» ДОР» [PERSON] помер: згідно лікарського свідоцтва про смерть №2034, виданого 15.10.2020 року КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР (Т. 1 а.с. 15 - 16) смерть [PERSON] настала від сумісної тупої травми тіла, комбінованих переломів кісток скелету, які охоплюють декілька ділянок тіла та шоку. За фактом даної ДТП було відкрито кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, відомості про яке 14.10.2020 р. внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12020040350001296 та розпочато досудове розслідування. Відповідачем-2 було надано копію трудової книжки серія [NUMBER] на ім`я [PERSON] , у які наявний запис №13 від 25.08.2020 року про прийняття [PERSON] до ТОВ «Нова пошта» на посаду кур`єра служби доставки (Дніпро (а.с. 82 звор.)), та його посадові обов`язки (Т. 1 а.с. 83 - 84, а.с. 108 - 109). 31.07.2015 року між ТОВ «Нова Пошта» та ФОП « [PERSON] » було укладено договір №31-07/ФОП про перевезення вантажів автомобільним транспортом, за умовами якого останні зобов`язується на свій ризик та за власний рахунок за завданням Замовника здійснювати перевезення вантажу автомобільним транспортом, а ТОВ «Нова Пошта» зобов`язується прийняти і оплатити надані послуги (Т. 1 а.с. 85 - 89). Згідно пункту 1 додатку №1 до Договору №31-07/ФОП, сторони дійшли згоди, що для виконання замовлень на перевезення вантажу Замовника до вантажоотримувачів, Перевізник буде використовувати транспортний засіб марки «Mercedes», д.н.з. [NUMBER] . Відповідно до п. 2 Додаткової угоди, Перевізник з метою виконання умов Договору уповноважує наступник осіб (водіїв) на приймання та перевезення вантажів: [PERSON] . Транспортний засіб «Mercedes-ВЕNZ 412D», р.н. [NUMBER] на праві приватної власності належить громадину [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. За результатами перевірки чинності полісу внутрішнього страхування, поліс на ТЗ №АЕ 5158 ВЕ не знайдено (Т. 1 а.с. 38-39). Відповідно до протоколу допиту свідка [PERSON] у кримінальному провадженні 24.12.2020 р., останній дав показання, відповідно до яких він працював у ТОВ «Нова пошта» на посаді водія - кур`єра; 13.10.2020 р. він керував технічно справним автомобілем марки «Mercedes-ВЕNZ 412D», р/н [NUMBER] , рухався по автодорозі М-04 «Знам?янка - Луганськ - Ізварине» з боку м. Дніпро у напрямку м. Павлоград, в крайній правій смузі зі швидкістю біля 70 км/год., у темну пору доби та у мовах недостатньої відомості. Опадів, туману не було. Дорожнє покриття було сухе, автодорога не освітлювалася, лише попереду освітлювався міст через ріку Самару. Під час руху перед мостом через р. Самару у світлі фар свого автомобіля він помітив велосипедиста, який вильнув перед автомобілем. Це було настільки раптово та несподівано, що [PERSON] встиг лише натиснути на гальма, і відбувся контакт велосипедиста з передньою частиною автомобіля [PERSON] Коли [PERSON] зупинив свій автомобіль, відразу направився до велосипедиста. Ним виявився чоловік на вигляд 50-60 років, він лежав на животі обличчям до землі, був без свідомості та важко дихав. Його весь одяг був темних відтінків, з ним був рюкзак темного кольору…. (Т. 1 а.с. 181). На підставі відповіді від 13.03.2025 р. з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів, та/або про суми доходів, отриманих само зайнятими особами, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи, відносно [PERSON] , у 2020 році останній отримував дохід від ТОВ «Нова пошта». На підставі відповіді від 13.03.2025 р. з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів, та/або про суми доходів, отриманих само зайнятими особами, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи, відносно [PERSON] за період з 1 кварталу 2019 р. по 4 квартал 2023 р., у 2020 році він отримував дохід від Управління державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм, ТОВ «Нова пошта», ТОВ «Новапей», Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Дніпропетровській області (філія ГСЦ МВС) тощо. Доказів про отримання [PERSON] доходу від самозайнятої особи Аззі Самір Мостафи не надано. Правовідносини між учасниками даної справи виникли з відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого в результаті дії джерела підвищеної небезпеки та регулюються нормами ЦК України. Дослідив докази в межах заявлених суду позовних вимог, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову частково, виходячи з наступного. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Докази повинні бути належними, допустимими, достатніми та достовірними. Заперечуючи проти задоволення позову, відповідач-2 у відзиві на позовну заяву зазначає, що до посадових обов`язків працівника [PERSON] не належало перевезення вантажів, а лише їх супровід. На підтвердження таких обставин справи відповідач-2 надав посадову інструкцію кур`єра ділянки вантажної, затвердженої наказом ТОВ «Нова Пошта» №1026 від 19.12.2018 року, а також витяг з наказу №160-К від 21.08.2020 року про прийняття [PERSON] на посаду кур`єра (вантажний 3т) Ділянка вантажна Служби доставки (Дніпро) Служба адресного обслуговування №1 (Дніпропетровська область) з посадовим окладом згідно штатного розпису з неповним робочим днем 7 годин, з оплатою пропорційною відпрацьованому часу за основним місцем роботи. Разом з тим, такі докази хоча і є належними та допустимими, однак є недостатніми, адже з них не можливо встановити початок та закінчення робочого дня працівника [PERSON] , початкову та кінцеву точку маршруту, який було складено на 13.10.2020 р. Окрім цього, відповідачем-2 не доведено тих обставин, що 13.10.2020 р. [PERSON] виконував роботу виключно кур`єра та не здійснював керування транспортним засобом «Mercedes-ВЕNZ 412D», р/н [NUMBER] , який згідно умов договору №31-07/ФОП від 31.07.2015 р. використовується для перевезення вантажів ТОВ «Нова Пошта». Більш того, матеріалами справи підтверджено, що у момент ДТП при наїзді на велосипедиста саме [PERSON] знаходився за кермом транспортного засобу «Mercedes-ВЕNZ 412D», р.н. [NUMBER] (Т. 1 а.с. 181). Відповідач-1 [PERSON] також не надав суду належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження тих обставин, що 13.10.2020 р. він не використовував транспортний засіб «Mercedes-ВЕNZ 412D» р/н [NUMBER] для виконання своїх посадових обов`язків та в цей день не здійснював функції водія. [PERSON] не надано суду доказів про розпорядок його дня 13.10.2020 р. (години початку, закінчення роботи, обідню перерву, маршрут тощо), або ж доказів на підтвердження того, що 13.10.2020 року ним, як працівником ТОВ «Нова Пошта», зовсім не виконувались посадові обов`язки (лист непрацездатності, відпустка тощо). Правом на подання відзиву на позовну заяву відповідач-2 не скористався. Щодо доказів, які надані разом із клопотанням про долучення до матеріалів справи письмових доказів у виді довідок про переказ [PERSON] грошових коштів на картковий рахунок [PERSON] за квітень-серпень 2020 р., то суд критично відноситься до наданих доказів, оскільки вважає їх неналежними та такими, що не містять інформацію щодо предмета доказування, та не підтверджують про наявність трудових відносини між [PERSON] та [PERSON] . Заперечуючи проти задоволення позову, відповідач-3 - [PERSON] у відзиві на позовну заяву зазначив, що між [PERSON] та [PERSON] будь-які трудові відносини - відсутні, [PERSON] не є найманим працівником, а [PERSON] ніколи не уповноважував [PERSON] здійснювати перевезення вантажу на підставі договору №31-07/ФОП від 31.07.2015 р. Згідно пояснень представника відповідача-3, 13.10.2020 р. [PERSON] передав [PERSON] ключі від транспортного засобу «Mercedes-ВЕNZ 412D», р.н. [NUMBER] , а також свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, для використання його в особистих цілях, що не пов`язані з виконанням [PERSON] трудових обов`язків працівника ТОВ «Нова Пошта». Суд критично ставиться до пояснень представника [PERSON] , адже такі обставини не підтверджуються належними доказами, а доказів на підтвердження того, що 13.10.2020 р. транспортний засіб «Mercedes-ВЕNZ 412D», р.н. [NUMBER] не використовувався для виконання зобов`язань за договором №31-07/ФОП від 31.07.2015 року, або використовувався, але іншим водієм - суду не надано. Вищезазначені пояснення [PERSON] та [PERSON] спростовуються доказами по справі, а саме: згідно відомостей, зазначених у протоколах допиту свідка [PERSON] від 14.10.2020 р. та від 05.01.2021 р. в кримінальному провадженні 1202004035000126, останній самостійно надав органу досудового розслідування інформацію про місце роботи, рід занять та посаду: ТОВ «Нова Пошта» - водій ((Т. 1 а.с. 181). Допитаний свідок [PERSON] у протоколі допиту від 05.01.2020 р. надав пояснення, що для виконання зобов`язань за договором №31-07/ФОП від 31.07.2015 р. він використовував транспортний засіб «Mercedes-ВЕNZ 412D», р.н. [NUMBER] , на якому переважно працював [PERSON] (Т,. 1 а.с. 28 - 30). Отже, суд дійшов висновку, що 13.10.2020 р. в момент наїзду на велосипедиста [PERSON] , [PERSON] , як водій, використовував транспортний засіб «Mercedes-ВЕNZ 412D», р.н. [NUMBER] для виконання свої посадових обов`язків, як працівник ТОВ «Нова Пошта». Пояснення відповідачів про те, що 13.10.2020 р. [PERSON] не виконував і не міг виконувати перевезення вантажів для ТОВ «Нова Пошта» на транспортному засобі «Mercedes-ВЕNZ 412D» р.н. [NUMBER] , суд сприймає, як такі що надані з метою уникнення від відповідальності. Для перевірки достовірності інформації наданої сторонами справи, суд, у відповідності до вимог ч. 7 ст. 81 ЦПК України, зробив запити до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів, та/або про суми доходів, отриманих само зайнятими особами, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи, та згідно отриманої на запит суду інформації, [PERSON] у 4-му кварталі 2020 р. у отримував прибуток виключно від ТОВ «Нова Пошта». Оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми для прийняття рішення у справі по суті та дійшов висновку про доведеність тієї обставини, що 13.10.2020 р. ДТП, від якого настала смерть [PERSON] , була вчинена [PERSON] під час виконання ним перед ТОВ «Нова Пошта» трудових обов`язків. На час ДТП цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] не була застрахована жодним чинним полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а також у суду відсутні відомості, що [PERSON] підпадає під норму п.13.1. ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що звільняло б відповідача від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відповідно до статті 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Статтею 55 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно приписів ч.1 статті 4 ЦПК України, яка регламентує право на звернення до суду за захистом, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання моральної шкоди іншій особі (пункт 3 частини другої статті 11 ЦК України). Відшкодування шкоди - один з найважливіших інститутів сучасної правової науки. У законодавстві України передбачено два види шкоди, що підлягає відшкодуванню - шкоду матеріальну і шкоду моральну. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди (пункт 9 частини другої статті 16 ЦК України). Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Потерпілий від ДТП [PERSON] мав наступний склад сім`ї: дружина - [PERSON] та син - [PERSON] . При цьому [PERSON] відноситься до непрацездатних осіб - пенсіонерка (Т. 1 а.с. 9). Положеннями частини другої статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Частиною п`ятою статті 1187 ЦК України встановлено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, є юридична або фізична особа, що експлуатує такий об`єкт в силу наявності права власності, користування (оренди), повного господарського відання, оперативного управління або іншого речового права. Не вважається володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з таким володільцем (водій, машиніст, оператор тощо). Разом із цим відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого. Під умислом потерпілого слід розуміти усвідомлене бажання особи заподіяти шкоду. При цьому особа повинна розуміти значення своїх дій та мати змогу керувати ними. Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається також на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція заподіювача шкоди. Відсутність обвинувального вироку чи наявність постанови слідчого про відмову в порушенні кримінальної справи не звільняє відповідача від обов`язку доказування своєї невинуватості. Судом при розгляді справи не встановлено обставин, які б свідчили про те, що дорожньо-транспортна пригода, яка мала місце 13.10.2020 р., сталася внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Врахувавши наведені обставини справи та норми матеріального права, суд дійшов висновку, що саме ТОВ «Нова Пошта» повинно нести перед позивачами відповідальність за моральну шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки під час керування ним працівником ТОВ, незалежно від наявності вини. Для покладення на юридичну особу відповідальності, передбаченої статтею 1172 ЦК України, необхідна наявність як загальних умов деліктної відповідальності (протиправна поведінка працівника; причинний зв`язок між такою поведінкою і шкодою; вина особи, яка завдала шкоду), так і спеціальних умов (перебування у трудових відносинах з юридичною особою або фізичною особою - роботодавцем незалежно від характеру таких відносин; завдання шкоди під час виконання працівником своїх трудових (службових) обов`язків). Під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків необхідно розуміти виконання роботи згідно з трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоч і виходить за межі трудового договору або посадової інструкції, але доручається роботодавцем або викликана невідкладною виробничою необхідністю як на території роботодавця, так і за її межами протягом усього робочого часу. Це можуть бути дії виробничого, господарського, технічного та іншого характеру, вчинення яких безпосередньо входить до службових обов`язків працівника (див. постанову Верховного Суду від 01.08.2019 року у справі № 490/898/16-ц). Моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Встановити ціну людського життя, повернути близьку людину неможливо. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Вказану позицію також висловив Верховний суд України у справі №6-28008св10. Отже, вочевидь, що дружині та сину загиблого завдано душевного болю та страждань, які полягали у душевних переживаннях, пов`язаних зі смертю близької людини. При визначенні розміру відшкодування позивачам моральної шкоди, суд, окрім понесених позивачами душевного болю та страждань, бере до уваги також майновий стан особи, яка повинна відшкодовувати таку шкоду: згідно інформації, розміщеної на офіційному сайті ТОВ «Нова Пошта» (https://novaposhta.ua/news/rubric/2/id/11995), дохід ТОВ «Нова Пошта» у першому півріччі 2024 р. збільшився на 20% - до 20 млрд грн. Більш того, відповідач-2, як і інші відповідачі по справі, заперечуючи проти позову, не посилалися на необґрунтованість розміру моральної, заявленої позивачами, та не зверталися до суду з заявами про зменшення розміру шкоди. За таких обставин, суд дійшов висновку, що розмір відшкодування моральної шкоди позивачам є співмірним, відповідає засадам розумності, виваженості, справедливості та не призведе до покладання на відповідача надмірного тягаря, оскільки роботодавець повинен нести відповідальність за свого працівника. Щодо відшкодування майнової шкоди, то її розмір визначений з врахуванням доведених позивачами витрат на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника. Згідно ст. 1201 ЦК України, особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати. Допомога на поховання, одержана фізичною особою, яка зробила ці витрати, до суми відшкодування шкоди не зараховується. На підставі доказів, наданих у порядку ст.ст. 76 - 80 ЦПК України, судом встановлено понесення позивачами витрат на поховання [PERSON] , які склали 14 420 грн. (Т. 1 а.с. 40), а також витрат на спорудження пам`ятника, в розмірі 11 400 грн., що разом складає 25 820 грн., та які підлягають стягненню з відповідача-2 на користь позивачів по 12 910,00 грн. на користь кожного. Отже, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову в частині стягнення з ТОВ «Нова пошта» на користь кожного з позивачів на відшкодування моральної шкоди 2 500 000 (два мільйони п`ятсот тисяч) грн. 00 коп., та майнової шкоди в розмірі 12 910 (дванадцять тисяч дев`ятсот десть) грн. 00 коп., а усього 2 512 910 (два мільйони п`ятсот дванадцять тисяч дев`ятсот десять) грн. 00 коп. Позовні вимоги до відповідача-1 [PERSON] , відповідача-3 [PERSON] та відповідача-4 не підлягають задоволенню з наведених вище підстав.

Outcome: partial