Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-10 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (по тексту\~рішення ТОВ ФК «ЄАПБ», позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (по тексту рішення [PERSON] , відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором №002/10632084-СК_SB від 22.06.2021 в загальній сумі, що складає 32940, 00 грн. В обґрунтування\~позову позивач\~зазначив,\~що між акціонерним товариством «ТАСКОМБАНК» (первісний кредитор) та відповідачем 22.06.2021 було укладено договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №002/10632084-СК_SB від 22.06.2021, підписанням якого акцентував публічну пропозицію АТ «ТАСКОМБАНК», яка розміщена на веб-сайті банку та беззастережно приєднався до умов договору. У подальшому 26.06.2024 між АТ «ТАСКОМБАНК» та ТОВ ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу №НІ/11/20-Ф від 26.06.2024, відповідно до умов якого ТОВ ФК «ЄАПБ» зобов`язується передати (сплатити) АТ «ТАСКОМБАНК» суму фінансування, а АТ «ТАСКОМБАНК» зобов`язується відступити ТОВ ФК «ЄАПБ» права вимоги за кредитними договорами, договорами поруки в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги. Відповідно до додатку №1 до договору факторингу №НІ/11/20-Ф від 26.06.2024, реєстру прав вимог позивач набув права грошової вимоги до відповідача у сумі 32940, 00 грн, яка складається з: 20000, 00 грн заборгованість по тілу кредиту; 12940, 00 грн заборгованість за відсотками. У зв`язку з невиконанням відповідачем умов кредитного договору, що стало підставою для утворення заборгованості, ТОВ ФК «ЄАПБ» просить стягнути з боржника заборгованість у загальному розмірі 32940, 00 грн. 04.02.2025 представником відповідача подано відзив на позовну заяву. В обгрунтування заперечень на поданий позов представник відповідача вказує, що текст заяви-договору не містить інформації про порядок нарахування та стягнення відсотків за кредитом, також відсутні докази щодо отримання відповідачем грошових коштів на користування по кредиту. За покликання представника відповідача, в порушення вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України позивачем не надано належних доказів в підтвердження своїх вимог, а саме повного розрахунку заборгованості по кредиту з урахуванням останнього платежу відповідача або графіку платежів, яким би було передбачено обов`язковий щомісячний платіж. На переконання представника відповідача наданий позивачем розрахунок не відповідає жодному стандарту ведення бухгалтерського обліку та по суті не містить підстав виникнення заборгованості та умов нарахування відсотків. Також звертає увагу і на те, що в розрахунку заборгованості є посилання на кредитний договір №002/10632084-СК_SB від 22.06.2021, хоча сам він до позову не долучений, що спростовує факт наявності заборгованості. На думку представника відповідача відсутність у матеріалах позову кредитного договору не підтверджує існування кредитного зобов`язання та заборгованості по ньому. Ще однією підставою для відмови у задоволенні позову є те, що відповідач є військовослужбовцем ЗСУ, а відповідно з ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» накладено обмеження на стягнення заборгованості по кредиту та усіх супутніх санкцій. Також представником відповідача вказано на необхідність розподілу судових витрат та стягнення з позивача витрат на професійну правову допомогу у розмірі 4000, 00 грн. У відповіді на відзив від 07.02.2025 представник позивача вказав, що відповідач як власник карткового рахунку може власноручно отримати виписки по рахунку для підтвердження чи спростування факту перерахування/отримання кредитних коштів. Вказує, що позивачем подано до суду усі наявні документи за договором позики, який був переданий первісним кредитором до ТОВ ФК «ЄАПБ» в рамках укладеного договору факторингу. Щодо судових витрат відповідача у вигляді витрат на правничу допомогу, то на думку представника позивача, з огляду на те, що вони встановлені на власний розсуд представника відповідача, зважаючи на малозначність справи та складність написання відзиву, вони є неспівмірними з наданими адвокатом послугами. У запереченні від 11.02.2025 представник відповідача вказує, що позивач намагається перекласти тягар доказування на суд, адже не заявляв клопотання про витребування доказів, а лише покликається на невідоме звернення до первісного кредитора щодо отримання доказів про перерахування кредитних коштів відповідачу. Також звертає увагу і на те, що надана суду публічна пропозиція первісного кредитора від 2020 року, натомість заява-договір на укладання договору про комплексне банківське обслуговування від 21.06.2021. Така публічна пропозиція не містить жодних ідентифікуючих ознак, а відтак не може бути належним, допустимим та достатнім доказом, що підтверджував би факт наявності заборгованості в [PERSON] . У частині витрат на правничу допомогу вказує, що суми понесених витрат є підтвердженими належним чином та є співмірними до витраченого адвокатом часу на дану справу. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, просив суд здійснювати розгляд справи за відсутності представника. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся в установленому порядку. Представником відповідача подано клопотання про розгляд справи без її участі та участі самого відповідача з покликанням на відсутність підстав для задоволення позову. Відповідно до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Так установлено, що 21.06.2021 [PERSON] підписав з АТ «ТАСКОМБАНК» заяву-договір на укладання договору про комплексне банківське обслуговування, відповідно до умов якого відповідач просив відкрити поточний рахунок у гривні, операції за яким можуть здійснюватися з використанням електронних платіжних засобів, виявив бажання оформити на своє ім`я платіжну картку Master Card World, а також встановити кредитний ліміт на суму, вказану в мобільному додатку. Крім того, в такій заяві відповідач просив відкрити йому поточні рахунки, операції за яким можуть здійснюватися з використанням електронних платіжних засобів, для здійснення розрахунків без фізичного носія (віртуальну картку) у гривні, доларах США, та євро. Суд констатує, що надані позивачем докази, зокрема і заява-договір на укладання договору про комплексне банківське обслуговування від 21.06.2021, не містять будь-яких даних щодо розміру наданого кредиту (встановленого кредитного ліміту), власне як і даних щодо процентної ставки за користування коштами. Судом враховано, що згідно п. 23 заяви-договору на укладання договору про комплексне банківське обслуговування від 21.06.2021 клієнту надано, зокрема, розрахунок орієнтовної сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки та паспорт споживчого кредиту у день укладення заяви-договору у електронній та/або письмовій формі. Разом з цим позивачем такі документи до матеріалів справи долучено не було. Заява-договір на укладання договору про комплексне банківське обслуговування від 21.06.2021 та публічна пропозиція АТ «ТАСКОМБАНК» на укладання Договору про комплексне обслуговування фізичних осіб щодо продуктів izibank/ТАСКОМБАНК датована 2020 роком жодним чином не підтверджує кредитного зобов`язання відповідача перед АТ «ТАСКОМБАНК» за кредитним договорем №002/10632084-СК_SB від 22.06.2021 по якому позивач просить стягнути заборгованість з відповідача, так як такого договору не містять матеріали справи. Більше того, заява-договір на укладання договору про комплексне банківське обслуговування від 21.06.2021 містить зовсім інші реквізити, зокрема і іншу дату підписання, яка різниться з кредитним договором №002/10632084-СК_SB, який датований від 22.06.2021. При цьому, позивачем надано суду розрахунок заборгованості саме за кредитним договором №002/10632084-СК_SB від 22.06.2021. Судом встановлено і те, що 26.06.2024 між АТ «ТАСКОМБАНК» та ТОВ ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу №НІ/11/20-Ф від 26.06.2024, відповідно до умов якого ТОВ ФК «ЄАПБ» зобов`язується передати (сплатити) АТ «ТАСКОМБАНК» суму фінансування, а АТ «ТАСКОМБАНК» зобов`язується відступити ТОВ ФК «ЄАПБ» права вимоги за кредитними договорами, договорами поруки в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги Згідно п. 2.1 вказаного договору факторингу, перелік позичальників, підстава виникнення права вимоги до позичальників, сума боргу та інші дані зазначаються в реєстрі прав вимог, який формується згідно додатку №1 та є невід`ємною частиною цього договору При цьому, під боргом у цьому договорі розуміється сума грошових коштів, належних до сплати клієнту позичальниками за кредитними договорами. До боргу включається сума основної заборгованості (кредиту), нараховані та несплачені проценти за користування кредитними коштами, нараховані та несплачені комісії, нараховані та несплачені штрафні санкції та інші платежі, станом на дату відступлення прав вимоги. Також вказаним договором факторингу визначено, що під кредитними договорами слід розуміти договори, укладені між позичальником та клієнтом, а також договори право вимоги за якими перейшли до клієнта від первісних кредиторів, разом з усіма змінами, доповненнями, додатковими угодами та договорами про внесені змін до них, у відповідності до яких клієнт та/або первісний кредитор надав позичальнику грошові кошти (кредит) в розмірі та на умовах, встановлених кредитними договорами, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами, комісії, штрафні санкції та інші платежі, сплата яких передбачена умовами кредитних договорів. Частиною першою статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять його умови. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Згідно ст. 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Відповідно до вимог ч.ч. 3 та 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України). У відповідності до вимог ст. 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Частинами першою-третьою статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Судом встановлено, що матеріали справи не містять доказів кредитного зобов`язання відповідача по кредитному договору №002/10632084-СК_SB від 22.06.2021, позивачем надано тільки копію заяви-договір на укладання договору про комплексне банківське обслуговування від 21.06.2021, витяг від 11.12.2024 з реєстру прав вимог до договору факторингу №НІ/11/20-Ф від 26.06.2024 та розрахунки заборгованості відповідача. Встановлено, що відсутні докази передачі позичальнику відповідачу грошових коштів, їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника; не надано доказів і щодо процентної ставки процентів за користування коштами за кредитним договором №002/10632084-СК_SB від 22.06.2021. Безумовно, передумовою надання кредиту шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника є його заява із зазначенням банківського карткового рахунку, на який позикодавець має перерахувати необхідні позичальнику кошти. Суд наголошує на тому, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи (ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Таким чином, з наведених норм законодавства вбачається, що доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Аналогічні за змістом висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 11.09.2019 по справі №755/2284/16-ц, провадження №61-4685св19. При цьому, у разі заміни первісного кредитора у зобов`язанні, останній повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, в тому числі і первинні документи, що підтверджують факт виконання свого обов`язку перед позичальником, тобто факт надання коштів у кредит. Разом із тим, суд зауважує, що позивачем ТОВ ФК «ЄАПБ» не надано доказів на підтвердження зарахування відповідачу кредитних коштів за договором №002/10632084-СК_SB від 22.06.2021. Суд зазначає, що обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07.07.1989 у справі «Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Звертаючись до суду, позивач у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, зазначив докази, що підтверджують вказані обставини, разом з тим, не заявляв клопотання про вжиття заходів забезпечення доказів, та не зазначав про докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою із поважних причин, не подавав клопотання про їх витребування. У своїй позовній заяві ТОВ ФК «ЄАПБ» просило розглянути справу у їх відсутність, клопотання про витребування додаткових доказів та інших документів не заявляло. Отже, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29.01.2020, у справі №755/18920/18, провадження 61-17205ск19. Долучений до позовної заяви роздрукований розрахунок заборгованості за кредитним договором, виключно за період 26.06.2024 по 30.11.2024, як підстава задоволення позовних вимог є необґрунтованою, оскільки цей розрахунок заборгованості є внутрішнім документом фінансової установи та не містять відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в позику і саме за таким договором. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 13.05.2020, справа №219/1704/17, провадження №61-1211св19. У зв`язку із ненаданням позивачем спірного кредитного договору, недоведенням факту перерахування кредитних коштів по такому договору з метою доведення виконання умов кредитного договору №002/10632084-СК_SB від 22.06.2021, а також фактичного користування відповідачем кредитними коштами, підстави для задоволення позову відсутні. Крім того, суд враховує і те, що наданий позивачем витяг з Реєстру прав вимог до договору факторингу №НІ/11/20-Ф від 26.06.2024 не містить підпису сторін фактору та клієнта, які би підтверджували дійсність переходу права вимоги до боржника за кредитним договором №002/10632084-СК_SB від 22.06.2021. Безпосередньо реєстр боржників до вищевказаного договору факторингу, з якого вбачалося право вимоги за спірним кредитним договором позивачем, надано не було. Інших належних та допустимих доказів, які б свідчили, що ТОВ ФК «ЄАПБ» набуло право вимоги до відповідача по справі за кредитним договором №002/10632084-СК_SB від 22.06.2021 позивач суду не надав. На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пункт 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК Україн визначає, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі відмови в позові - на позивача. Частиною 1 ст. 137 ЦПК України\~передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. У частині заявлених представником відповідача витрат на правничу допомогу, суд врахував наступне. При визначенні суми відшкодування витрат на правничу допомогу суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. На підтвердження понесених витрат, представником відповідача було надано: договір про надання правничої допомоги від 23.01.2025, укладений між [PERSON] та адвокатським бюро Сергія Хоменка; протоколом погодження гонорару від 23.01.2025 в розмірі 4000,00 грн, акт виконаних робіт (наданих послуг) від 11.02.2025; квитанція №5778-2806-7201-4180 від 02.05.2025 про оплату правничої допомоги в розмірі 4000,00 грн. В акті виконаних робіт (наданих послуг) від 11.02.2025 наведений розрахунок витрат адвоката на надання правничої допомоги, з якого вбачається, що по даній справі були надані наступні послуги: проведення консультації з ознайомленням та аналізом позовної заяви та долучених додатків до неї (500,00 грн); аналіз судової практики, дослідження нормативно-правового підгрунтя, встановлення дійсних обставин справи. Підготовка відзиву на позовну заяву (1500,00 грн); написання адвокатського запиту №833 від 07.02.2025 (500,00 грн); написання адвокатського запиту №837 від 10.02.2025 (500,00 грн); аналіз відповіді на відзив та підготовка і подача заперечення у справі (1000,00 грн). Разом з цим,

Outcome: approved