Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-11 00:00:00

ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить стягнути із відповідача [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором №102380648 від 08.04.2021 в розмірі 29465,00 грн. та судові витрати, а саме: судовий збір в сумі 2422, 40 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 6000 гривень. Свої вимоги мотивує тим, що 08.04.2021 між ТОВ «Мілоан» та відповідачем [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту №102380648. ТОВ «МІЛОАН» направив відповідачу електронним повідомленням (SMS) одноразовий ідентифікатор, при введені якого відповідач підтвердив прийняття умов кредитного договору №102380648 від 08.04.2021, який також знаходиться у власному кабінеті відповідача та на офіційному веб-сайті товариства. Відповідач уклав договір про споживчий кредит №102380648 від 08.04.2021 з ТОВ «МІЛОАН» та на підставі платіжного доручення відповідачу було перераховано кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 7100,00 грн. 08.07.2021 згідно умов договору відступлення права вимоги №04Т ТОВ «МІЛОАН» відступлено право вимоги за кредитним договором№102380648 від 08.04.2021 на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», а відповідно ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуто право вимоги до відповідача. Згідно договору відступлення права вимоги, сума боргу перед новим кредитором складає 29465 грн., з яких: 7100,00 грн. заборгованість за тілом кредиту; 22365,00 грн. заборгованість за відсотками. Незважаючи на це позичальник не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому кредит в строки, передбачені кредитним договором №102380648 від 08.04.2021. Тому позивач вимушений звернутися до суду з вказаним позовом. Відповідно до ухвали Ямпільського районного суду Сумської області від 17.01.2025 цивільну справу за вказаним позовом передано на розгляд до Ямпільського районного суду Вінницької області за підсудністю. Відповідно до ухвали Ямпільського районного суду Вінницької області від 12.02.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання з розгляду справи по суті з повідомленням сторін на 12.03.2025 об 11 годині 00 хвилин. Представник позивача ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» в судове засідання не з`явився, в прохальній частині позовної заяви просив розгляд справи провести без участі їх представника, не заперечує проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, а саме: судовою повісткою із рекомендованим повідомленням, про що свідчить підпис про отримання поштового відправлення. Про причини неявки відповідач суд не повідомив, відзив суду не подав, клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи у його відсутність до суду не надійшло. Частиною 1 ст.223\~ЦПК України встановлено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до положень ч.2 ст.247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судовий розгляд справи за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 08.04.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит №102380648 у формі\~електронного документа\~з використанням\~електронного підпису,\~відповідно до\~умов якого\~кредитодавець надав,\~а позичальник\~отримав кредит\~у розмірі 7100,00 грн., строком на 15 днів, з 08.04.2021. Термін повернення\~кредиту і\~сплати комісії\~за надання\~кредиту і\~сплати комісії\~за надання\~кредиту та\~процентів за\~користування кредитом:\~23\~квітня 2021\~року. Проценти за користування кредитом: 1065грн., які нараховуються за ставкою 1,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (підпункти 1.2,1,3, 1.4, 1.5.2, 1.6 Договору). Відповідно до підпункту 7.1 договору цей договір, що складається з правил та індивідуальної частини (з додатками № 1 та № 2), набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту отримання кредиту, який визначається згідно правил та відповідно до способу надання кредиту, визначеному у пункті 2.1 цього договору. Строк дії цього договору складає період, що обчислюється з моменту його укладення і до моменту повного фактичного виконання сторонами своїх зобов`язань. Сторони домовились, що повне виконання зобов`язань повинно відбутись не пізніше дати встановленої пунктом 1.4 договору. Якщо зі спливом 3-го дня з моменту укладення цього договору кредитні кошти не будуть відправлені товариством та / або не будуть отримані позичальником у відповідності з визначеним способом надання кредиту, дія цього договору може бути припинена достроково з відповідним відображенням в Особистому кабінеті (а.с.27-31). 08.04.2021 [PERSON] підписав паспорт споживчого кредиту до договору №102380648 від 08.04.2021 (а.с.31 зворотній бік-32). Відповідно до умов договору, відповідачу ТОВ «МІЛОАН» перерахував кошти на картковий рахунок в сумі 7100,00 грн. з призначенням платежу - кошти згідно договору 102380648, що підтверджується даними платіжного доручення №26585662 від\~08.04.2021\~року (а.с.34). Із копії відомості про щоденні нарахування та погашення встановлено, що з 08.04.2021 по 22.06.2021 наявна заборгованість у сумі 29465,00 грн., з яких: 7100,00 грн. борг по тілу; 22365,00 грн. борг по відсотках (а.с.14). Із копії досудової вимоги судом встановлено, що 27.09.2024 за вих.№3392309973-АВ на адресу [PERSON] , ТОВ «МІЛОН» направлено досудову вимогу про сплату заборгованості у розмірі 29465,00 грн. (а.с.37). Із копії договору про відступлення права вимоги №04Т від 08.07.2021 судом встановлено, що 08.07.2021 згідно умов договору факторингу №04Т ТОВ «МІЛОАН» відступлено право вимоги за кредитним договором №26585662 від 08.04.2021 на користь ТОВ «Діджи Фінанс», а відповідно ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуто право вимоги до відповідача (а.с.16-20). Із копії витягу з Додатку договору факторингу №04Т від 08.07.2021, встановлено, що залишок боргу [PERSON] на момент відступлення прав вимоги за кредитним договором №26585662 від 08.04.2021 складає: 29465 грн. з яких: 7100 заборгованість за тілом кредиту; 22365,00 грн. заборгованість за відсотками (а.с.13). Таким чином встановлено, що між сторонами існують зобов`язальні правовідносини, що виникли з кредитного договору. Надаючи правову оцінку зазначеним обставинам, суд враховує наступне. За правилами ч. 1 ст. 202 ЦК правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною третьою статті 203 ЦК визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. За змістом ч. 1 ст. 207 ЦК правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 509 ЦК визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до положень ст.ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст.612 ЦК зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (ч. 2 ст. 639 ЦК). Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або тож кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини сьомої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у визначеному статтею 12 цього Закону порядку, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 вказаного закону). Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Норми статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису, визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму. Згідно ст. 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1ст. 1049 ЦК позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, укладаючи договір по споживчий кредит №102380648 в електронній формі сторони погодили умови та порядок повернення відповідачем кредиту шляхом здійснення платежів з оплати процентів за користування кредитом та обов`язком позичальника повернути суму кредиту. Відповідно до пункту першого частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги по суті - це договірна передача зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Згідно статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Як встановлено судом, відповідач після укладання кредитного договору належним чином не виконував свого зобов`язання, в тому числі новому кредитору, із здійснення платежів, чим допустив порушення умов повернення кредиту, тобто строків та розмірів внесення щомісячних платежів, а тому допустив порушення виконання своїх зобов`язань. Надані позивачем докази в сукупності мають взаємний зв`язок, є належними і допустимими у зазначених спірних правовідносинах сторін, їх достовірність стороною відповідача не спростована (в тому числі і розмір заборгованості за договором). Умови договору не оспорюються. З урахуванням наведеного, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на його користь суми заборгованості за кредитним договором №102380648 від 08.04.2021 в розмірі 29465 грн. з яких: 7100 заборгованість за тілом кредиту; 22365,00 грн. заборгованість за відсотками, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволено у повному обсязі, судові витрати, понесені позивачем і документально підтверджені платіжною інструкцією №102380648 від 23.12.2024, за правилами ст.141 ЦПК України покладаються на відповідача, а тому суд має підстави для стягнення із відповідача на користь позивача судових витрат по оплаті судового збору у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 (сорок) копійок. Крім цього, позивач просить стягнути на його користь витрати на правову допомогу у розмірі 6000 грн. Частиною другою статті 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч.2 ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною 4 ст. 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п.1 ч.2 ст.137 та ч.8 ст.141 ЦПК України). Судом встановлено, що 01.08.2024 між ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» та адвокатом Стародуб І.В. укладено договір про надання правової допомоги №42649746. 30.09.2021 між адвокатом Стародбу І.В. та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» укладено додаткову угоду №102380648 до Договору №42649746 про надання правової допомоги від 01.08.2024, у зв`язку з чим ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» було понесено відповідні витрати для звернення до суду. На підтвердження оплати витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 гривень позивачем надано детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Стародуб І.В., необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» щодо стягнення кредитної заборгованості та акт №102380648 про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом від 30.09.2024, відповідно до яких вартість послуг, які надавались, складається з наступного: правовий аналіз обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій (консультацій) щодо захисту інтересів ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» - 1,5 години х 1500 гривень = 2250 гривень; складання позовної заяви про стягнення кредитної заборгованості, в тому числі попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, позивач 3 години х 1000 гривень = 3000 гривень; формування додатків до позовної заяви (письмові докази) 1 година х 750 гривень = 750 гривень. Тобто, загальна сума понесених витрат за надані послуги адвоката становить 6000 гривень. Оскільки позивачем ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» в передбаченому ЦПК України порядку надано належні та допустимі докази на підтвердження понесення ним витрат на правову допомогу, враховуючи задоволення позовних вимог, суд прийшов до висновку, що з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» підлягають до стягнення витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 (шість тисяч) гривень.

Outcome: approved