Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-11 00:00:00

04 лютого 2025 ПрАТ «Черкаське хімволокно», в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ», звернулося до Придніпровського районного суду м. Черкаси із вказаною позовною заявою, в якій просить суд стягнути із [PERSON] заборгованість за послуги з централізованого опалення (постачання теплової енергії) та гарячого водопостачання (постачання гарячої води), що сукупно складає 28180,55 грн, а також заборгованість за інфляційну складову боргу, три відсотки річних та судовий збір. Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання в будинку [ADDRESS] здійснюється ПрАТ «Черкаське хімволокно», в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ». Оскільки в будинку [ADDRESS] встановлений будинковий лічильник загального обліку теплопостачання, то нарахування за послугу здійснювалися згідно п.12 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, відповідно до якого, у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири. У квартирі [ADDRESS] не встановлено квартирний лічильник теплової енергії, тому згідно п.24 Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №830, розподіл між споживачами обсягу спожитої у будівлі послуги здійснюється з урахуванням показів вузлів розподільного обліку/приладів-розподілювачів теплової енергії, а у разі їх відсутності пропорційно опалювальній площі приміщення споживача відповідно до Методики розподілу, затвердженої Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 №315. Лічильник обліку гарячого водопостачання у квартирі [ADDRESS] встановлений, тому відповідно до п.20 Правил за надані послуги плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води на підставі платіжного документа або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Також позивач у позові зазначає, що типові договори приєднання на надання відповідних послуг згідно постанов Кабінету Міністрів України №830 та 1182 опубліковані на офіційному веб-сайті позивача за посиланням: https://khimvolokno.com.ua/dogovir-na-poslugu. Фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема, надання виконавцю підписаної заяви-приєднання (додаток), сплата рахунка на надання послуги, факт отримання послуги. З огляду на викладене, позивач робить висновок, що з відповідачем укладено договір про надання послуг централізованого опалення та постачання гарячої води шляхом акцепту публічної оферти відповідно до ст.642 ЦК України. Відповідач своєчасно із січня 2013 року не вносив плату за отримані послуги з централізованого опалення (постачання теплової енергії) та гарячого водопостачання (постачання гарячої води), внаслідок чого утворилась заборгованість, яка, станом на 01.10.2024, складає 28180 грн 83 коп, що підтверджується листом-розрахунком по ОР №30019036. З огляду на викладене позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за послуги з централізованого опалення (постачання теплової енергії) та гарячого водопостачання (постачання гарячої води), що сукупно складає 28180 грн 55 коп. Також позивач у позовній заяві просить суд стягнути із відповідача інфляційну складову боргу, що відповідно до розрахунку становить 20618,55 грн, та 3% річних з простроченої суми, що відповідно до розрахунку становить 4504,45 грн. Означені позовні вимоги обгрунтовує положеннями ч.2 ст.625 ЦК України. Крім того, позивач також просить суд стягнути із відповідача сплачений розмір судового збору. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13 лютого 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом ПрАТ «Черкаське хімволокно», в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ», до [PERSON] про стягнення боргу за оплату житлово-комунальних послуг; визнано справу малозначною, а її розгляд вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; призначено розгляд справи по суті о 08 год 30 хв 12 березня 2025 року в приміщенні Придніпровського районного суду м. Черкаси. У судове засідання, що призначено 12 березня 2025 року о 08 год 30 хв, сторони не з`явилися. Представник позивача за довіреністю Поліщук А.Б., 11.03.2025 через підсистему «Електронний суд», подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав повністю, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] у судове засідання 12 березня 2025 року о 08 год 30 хв не з`явився, про причини неявки не повідомив, хоча про місце, день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, заяв чи клопотань про проведення судового засідання без його участі до суду не подав, відзиву до суду не направив (ч.8 ст.178 ЦПК України передбачено, що разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами). У зв`язку із цим 12 березня 2025 року суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи за позовом ПрАТ «Черкаське хімволокно», в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ», до [PERSON] про стягнення боргу за оплату житлово-комунальних послуг. У цьому судовому рішенні суд детально виклав підстави для проведення заочного розгляду справи, а тому повторно їх зазначати у судовому рішенні по суті спору суд не вбачає підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.. Оскільки справа розглядалась у відсутність всіх учасників справи, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши позицію сторони представника позивача, висловлену письмово, дійшов таких висновків. Судом встановлено, що ПрАТ «Черкаське хімволокно», в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ», на підставі ліцензії №374 від 30.11.2012, що видана Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (а.с.22), та рішень Черкаської міської ради «Про забезпечення населення гарячим водопостачанням та центральним опаленням державним підприємством «Черкаська ТЕЦ» № 520 від 24.05.2000 (а.с.15-17), «Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг населенню м. Черкаси» № 1480 від 31.10.2007 (а.с.18), забезпечує тепловою енергією населення, організації та підприємства всіх форм власності у місті Черкаси. Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 16.05.2018 судом встановлено, що основним видом економічної діяльності Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» є виробництво електроенергії (а.с.19). На підставі витягу з Положення про Відокремлений підрозділ «Черкаська ТЕЦ» ПрАТ «Черкаське хімволокно» (далі - Положення) суд встановив, що Відокремлений підрозділ «Черкаська ТЕЦ» заснований на приватній власності ПрАТ «Черкаське хімволокно» (а.с.23-24). Крім того, відповідно до п.2.6 Положення, суд встановив, що Відокремлений підрозділ має право бути позивачем, відповідачем та третьою особою в судових органах, від імені засновника вступати у встановлені законом правовідносини з іншими юридичними та фізичними особами. Із листа-розрахунку по ОР №30019036 суд встановив, що надання послуг з централізованого опалення (постачання теплової енергії) та гарячого водопостачання (постачання гарячої води) до квартири [ADDRESS] здійснюється ПрАТ «Черкаське хімволокно», в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» (а.с.6). Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, відповіді Департаменту «Центр надання адміністративних послуг» Черкаської міської ради №14613/25211-01-10 від 08.10.2024 за адресою: квартира [ADDRESS] , за якою рахується заборгованість перед позивачем, відповідач [PERSON] зареєстрований проживанням, починаючи із 18.08.2016 і дотепер (а.с.12-13). Вказаний юридичний факт також підтверджується і довідкою Департаменту «Центр надання адміністративних послуг» Черкаської міської ради №2775/4105-01-10 від 11.02.2025, що витребувана судом (а.с. 32). Таким чином, із досліджених у судовому засідання матеріалів справи, суд встановив, що відповідач є споживачем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, що йому надає Приватне акціонерне товариство «Черкаське хімволокно», в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» починаючи із 18.08.2016. З листа-розрахунку по ОР №30019036 суд встановив, що за період із січня 2013 року до вересня 2024 року включно за квартирою [ADDRESS] , у якій відповідач має зареєстроване місце проживання, починаючи із 18.08.2016, рахується заборгованість перед Відокремленим підрозділом «Черкаська ТЕЦ» ПрАТ «Черкаське хімволокно» за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання у загальному розмірі 28180 грн 83 коп, оскільки оплата послуг власниками/наймачами означеної квартири проводилась періодично та не у повному обсязі. Крім того, із розрахунків 3% річних та інфляційних втрат по о/р [NUMBER] суд встановив, що позивачем нараховано відповідачу, за період з 21.02.2013 до 31.01.2022, 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання, що складає 4504,45 грн (а.с.9-11), та інфляційних втрат за період із березня 2013 року до січня 2022 року, що становить 20618,55 грн (а.с.8). Також, в судовому засіданні встановлено, що договір про надання житлово-комунальних послуг між сторонами не укладався, однак, не укладення договору не виключає можливість стягнення з відповідача на користь позивача вартості фактично отриманих послуг і не може бути підставою для звільнення споживача (відповідача [PERSON] ) від оплати таких послуг. Аналогічний висновок викладено Верховним Судом у постанові від 15.03.2018 в справі №401/710/15-ц. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VIII (далі Закон №2189), до житлово-комунальних послуг належать: житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком; комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Серед основних зобов`язань споживача Закон №2189 визначає оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами (п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону №2189). Частиною 3 ст.9 Закону №2189 встановлено, що дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Означеним положенням Закону №2189 кореспондуються положення кодифікованого закону, а саме: ст. 67, 68 ЖК України, якими передбачено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Таким чином, відповідач є споживачем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання в розумінні положень Закону №2189 та ЖК України, що йому надає ПрАТ «Черкаське хімволокно», в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ», за вказаною вище адресою, починаючи із 18.08.2016. Згідно з ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідач [PERSON] , який, починаючи із 18.08.2016, був і продовжує бути зареєстрованим, станом на день розгляду справи, за адресою: [ADDRESS] , мав право на проживання у цьому об`єкті нерухомості, був споживачем послуг, що надаються позивачем до вказаної квартири, проте своєчасно та у повному обсязі не вносив плату за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання тому, згідно з розрахунком ПрАТ «Черкаське хімволокно», в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ», зобов`язаний сплатити заборгованість по оплаті вказаних послуг у розмірі 17080,36 грн, що розраховується наступним чином. Розмір боргу, що розрахований позивачем у період реєстрації місця проживання відповідача у квартирі [ADDRESS] , тобто із 18.08.2016 до 01.10.2024, за надані житлово-комунальні послуги із централізованого опалення та гарячого водопостачання складає 17080,36 грн (72430,05 грн (вартість означених послуг за період із серпня 2016 року до 01.10.2024 (підтверджується стовбцем «До сплати» листа-розрахунку по ОР №30019036) 54330,52 грн (розмір, здійснених відповідачем сплат за означені послуги у період із серпня 2016 року до 01.10.2024 (підтверджується стовбцем «Оплата» листа-розрахунку по ОР №30019036) 1019,17 грн (розмір перерахунку позивачем вартості означених послуг відповідачу в період часу із серпня 2016 року до 01.10.2024 (підтверджується стовбцем «Перерахунок» листа-розрахунку по ОР №30019036)). Саме 17080,36 грн як вартість наданих позивачем відповідачу житлово-комунальні послуг із централізованого опалення та гарячого водопостачання, з врахування того юридичного факту, що у відповідача виник обов`язок їх сплати, починаючи із 18.08.2016, тобто із часу реєстрації місця проживання у квартирі [ADDRESS] , визнається судом доведеною та обгрунтованою, а тому такою, що підлягає стягненню із відповідача. У цьому контексті суд звертає увагу учасників справи, що згідно ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Проте всупереч положенням ч. 1 ст. 81 ЦПК України, позивачем не надано суду жодних доказів тим юридичним фактам, що відповідач [PERSON] був наймачем квартири [ADDRESS] або її власником чи із ним позивачем був укладений договір на надання відповідних житлово-комунальних послуг у період із січня 2013 до 18.08.2016. З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позовні вимоги, в частині стягнення боргу за житлово-комунальні послуги, що виник у період часу із січня 2013 року до серпня 2016 року і які пред`явлені позивачем до відповідача [PERSON] , є такими, що недоведені належними і допустимими доказами, а відповідно у їх задоволенні слід відмовити. Водночас суд звертає увагу учасників цивільного процесу на той факт, що відповідачем не надано доказів на спростування наявної заборгованості по сплаті комунальних послуг, що виникла у період із серпня 2016 року до жовтня 2024 року, а також своїх контррозрахунків заборгованості за цей період часу, або ж доказів про повне погашення заборгованості, що утворилася у зв`язку із неналежним виконанням ним зобов`язань з оплати за отримані послуги. Крім того, відповідачем не доведено наявності розбіжності між здійсненими сплатами та тими сплатами, що відображені позивачем у листі-розрахунку по ОР №30019036 у період із серпня 2016 року до жовтня 2024 року. Також у матеріалах справи відсутні докази, що позивач неналежно надавав послуги, або відповідач відмовився від отримання вказаних послуг в означений вище період в часі. З огляду на встановлені факти і безпосередньо досліджені докази, що їх підтверджують, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ПрАТ «Черкаське хімволокно», в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ», підлягають до часткового задоволення, оскільки встановлено, що позивач є надавачем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, ним надані відповідні послуги відповідачу як споживачу таких послуг у період з серпня 2016 року до жовтня 2024 року, наведені ним розрахунки розміру боргу за вказаний період здійснені за встановленими тарифами, затвердженим рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради, а відповідно і не спростовані відповідачем, а тому до стягнення із [PERSON] на користь ПрАТ «Черкаське хімволокно», в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ», підлягає заборгованість за послуги з централізованого опалення (постачання теплової енергії) та гарячого водопостачання (постачання гарячої води) у розмірі 17080,36 грн, що сукупно утворилася за період із серпня 2016 року до 01.10.2024. Щодо позовної вимоги позивача про стягнення із відповідача 3% річних та інфляційних втрат за прострочення виконання грошового зобов`язання, то суд зазначає про таке. Згідно ч.2\~ст. 625 ЦК України,\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивачем надано розрахунок інфляційних втрат в сумі 20618,55 грн та 3% річних в сумі 4504,45 грн у зв`язку із простроченням відповідачем оплати комунальних послуг. Суд перевірив означені розрахунки на предмет їх відповідності положенням ч.2 ст.625 ЦК України та встановив, що позивачем вони виконані без врахування, встановленого судом юридичного факту, що відповідач [PERSON] зобов`язаний був здійснювати оплату відповідних житлово-комунальних послуги, починаючи із серпня 2016 року. Із аналізу розрахунку інфляційних втрат судом встановлено, що за період виникнення по квартирі [ADDRESS] , починаючи із січня 2013 до липня 2016 року включно, боргу з оплати таких житлово-комунальних послуг як централізоване опалення та гаряче водопостачання позивачем нараховано інфляційні втрати у розмірі 15090,40 грн (підтверджується стовбцем «Інфляційні, грн» розрахунку інфляційних по ОР №30019036). Саме 5528,15 грн (20618,55 грн (сума інфляційних втрат за період виникнення боргу із січня 2013 року до лютого 2021 року (підтверджується стовбцями «Період боргу» та «Інфляційні, грн» розрахунку інфляційних по ОР №30019036) 15090,40 грн (сума інфляційних втрат за період виникнення боргу із січня 2013 року до липня 2016 року включно (підтверджується стовбцями «Період боргу» та «Інфляційні, грн» розрахунку інфляційних по ОР №30019036)) як розмір інфляційних втрат за несвоєчасну оплату вартості наданих позивачем житлово-комунальних послуг із централізованого опалення та гарячого водопостачання до квартири [ADDRESS] , з врахування того юридичного факту, що обов`язок зі сплати означених вище житлово-комунальних послуг у відповідача виник, починаючи із серпня 2016 року, тобто з часу його реєстрації місця проживання в означеній квартирі, визнається судом доведеною та обгрунтованою, а тому такою, що підлягає стягненню із відповідача. Що стосується суми стягнення 3% річних з урахуванням того факту, що обов`язок зі сплати означених вище житлово-комунальних послуг у відповідача виник, починаючи із серпня 2016 року, тобто з часу його реєстрації місця проживання в означеній квартирі, то суд зазначає про таке. Як встановлено судом, згідно розрахунку 3% річних, розмір останніх за період часу із січня 2013 року до 31 січня 2022 року, позивачем визначений в сумі 4504,45 грн (а.с.9-11). Водночас, як встановлено судом, частина позовних вимог (за період із січня 2013 року до липня 2016 року включно) позивачем пред`явлена до стягнення із відповідача без врахування того юридичного факту, що доказів виникнення в останнього обов`язку із їх сплати до серпня 2016 року матеріали цивільної справи не містять. Із аналізу розрахунку 3% річних судом встановлено, що за період виникнення по квартирі [ADDRESS] , починаючи із січня 2013 до липня 2016 року включно, боргу з оплати таких житлово-комунальних послуг як централізоване опалення та гаряче водопостачання, позивачем нараховано, 3% річних у розмірі 2346,97 грн (підтверджується стовбцем «Сума річних, грн» розрахунку 3% річних по ОР №30019036). Саме 2157,48 грн (4504,45 грн (сума 3% річних за період виникнення боргу із січня 2013 року до 31.01.2022 року (підтверджується стовбцями «Період боргу» та «Сума річних, грн» розрахунку 3% по ОР №30019036) 2346,97 грн (сума 3% річних за період виникнення боргу із січня 2013 року до липня 2016 року включно (підтверджується стовбцями «Період боргу» та «Сума річних, грн» розрахунку 3% річних по ОР №30019036)) як розмір 3% річних за несвоєчасну оплату вартості відповідачем наданих позивачем житлово-комунальних послуг із централізованого опалення та гарячого водопостачання, з врахування того юридичного факту, що обов`язок зі сплати означених вище житлово-комунальних послуг у відповідача виник, починаючи із серпня 2016 року, тобто з часу його реєстрації місця проживання в означеній квартирі, визнається судом доведеною та обгрунтованою, а тому такою, що підлягає стягненню із відповідача. Щодо розподілу судових витрат, то суд зазначає про таке. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Із дослідженої платіжної інструкції №1271 від 11.12.2024 (а.с.1) судом встановлено, що позивачем понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3028 грн. Оскільки суд позовні вимоги до ПрАТ «Черкаське хімволокно», в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ», визнав частково обгрунтованими, а саме: 17080,36 грн заборгованість зі сплати за послугу з централізованого опалення та гарячого водопостачання, 5528,15 грн заборгованість за інфляційну складову боргу та 2157,48 грн три відсотки річних, а всього в сумі 24765,99 грн, що складає 46,46% від ціни позову (24765,99 грн / 53303,83 грн), тому із відповідача на користь позивача,

Outcome: partial