Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-11 00:00:00

У серпні 2024 року позивач вперше звернулася до Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи вимоги тим, що з 05 листопада 2011 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого подружжя має двох малолітніх синів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , однак сімейне життя з відповідачем перестало складатись через відсутність спільних інтересів, наявністю різних поглядів на життя, а також відсутністю взаєморозуміння, сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, внаслідок чого вже декілька років сторони проживають окремо кожен своїми інтересами та на протязі цього часу сторони не ведуть спільного господарства. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем, як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе, а тому просила шлюб розірвати. Ухвалою Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 19 серпня 2024 року зазначену позовну заяву передано за підсудністю до Крюківського районного суду м. Кременчука. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 11 грудня 2024 року зазначену позовну заяву повернуто до Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області. Ухвалою Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 24 січня 2025 року зазначену позовну заяву передано за підсудністю до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06 лютого 2025 року зазначену цивільну справу розподілено судді Колесніченко О.В. та передано 07 лютого 2025 року. Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 лютого 2025 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, позивач в судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій також зазначила, що позов підтримує у повному обсязі та наполягає на його задоволенні. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання також не з`явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій також зазначив, що не заперечує проти позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, враховуючи принцип диспозитивності за ст. 13 ЦПК України, приходить до висновку про ухвалення у судовому засіданні рішення про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 05 листопада 2011 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому Виконкомом Новоселидівської сільської ради Мар`їнського району Донецької області, актовий запис № 8, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, залученим до матеріалів справи в копії (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають малолітніх синів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 4, 5). Сімейне життя не склалося через відсутність спільних інтересів, наявністю різних поглядів на життя, а також відсутністю взаєморозуміння, сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, внаслідок чого вже декілька років сторони проживають окремо кожен своїми інтересами та на протязі цього часу сторони не ведуть спільного господарства. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 55 СК України\~ дружина\~ та\~ чоловік\~ зобов`язані\~ спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими\~ членами\~ сім`ї\~ на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин,\~примушування до їх збереження,\~в тому числі примушування до статевого\~зв`язку за\~допомогою фізичного\~або психічного насильства,\~є порушенням права\~дружини,\~чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України шлюб розривається, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. В ході розгляду справи, судом перевірена наявність відповідних підстав для розірвання шлюбу і суд переконався у дійсному волевиявленні сторін. Вирішуючи справу,\~суд зважає\~на особливий\~характер сімейних\~відносин та\~їх об`єктивну\~недоступність для\~оточуючих,\~при цьому,\~бере до\~уваги наявність\~у подружжя\~малолітніх синів\~ [PERSON] та\~ [PERSON] ,\~враховує також\~їх інтереси\~та зазначає\~про те,\~що задля\~охорони їх\~інтересів є\~кращим проживання\~в повній\~родині,\~проте зауважує,\~що зазначені\~вище та\~дійсні причини\~позову про\~розірвання шлюбу,\~категоричне заперечення\~як позивача\~так і\~відповідача проти\~збереження шлюбу, вочевидь свідчать про те, що примирення сторін неможливе, подальше спільне життя сторін як подружжя і збереження шлюбу буде суперечити її інтересам, що мають істотне значення, тому відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України, суд приходить до висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу. Про розподіл судових витрат на свою користь позивач не клопотала, тому судові витрати з відповідача не стягуються. На підставі викладеного,

Outcome: approved