Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-09 00:00:00

ТОВ «ФК «Процент» звернулось до суду з позовом до [PERSON] , у якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 1832-1352-1 від 04.11.2023 у розмірі 54400,00 грн. та понесені судові витрати, які складаються із судового збору в сумі 2422, 40 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10\~000,00 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 04.11.2023 між ТОВ «ФК «Процент» та [PERSON] укладено кредитний договір № 1832-1352-1. Відповідно до умов кредитного договору, відповідачу надано кредит у розмірі 4000,00 грн., строком на 365 днів, до 03.11.2024,зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,5 % від суми кредиту за кожен день користування (1277, 5 % річних). Відповідач зобов`язання за кредитним договором не виконала, у зв`язку з чим станом на 08.11.2024 виникла заборгованість у розмірі 54400,00 грн., з яких: 4000,00 грн. заборгованість за кредитом, 47320,00 грн. заборгованість за нарахованими процентами. У зв`язку з порушенням прав та інтересів, ТОВ «ФК «Процент» змушене звернутись до суду. Крім того, представник позивача просив розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, у якій просив розглянути справу без його участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась шляхом направлення рекомендованої кореспонденції. Крім того, про місце, дату та час слухання справи відповідач повідомлений належним чином, відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України, з опублікуванням якого особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Відповідач відзив на позов не подавала, заяв про розгляд справи без участі відповідача не надходило. З урахуванням одночасного існування умов, передбачених ч. 1\~ст. 280 ЦПК України, судом проведено заочний розгляд справи. На підставі ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 04.11.2023 між ТОВ «ФК «ПРОЦЕНТ» та [PERSON] в інформаційно-телекомунікаційній системі на сайті позивача укладено кредитний договір № 1832-1352-1 шляхом підписання відповідачем договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором /а.с.9, 21, 22-23/. Згідно з п. 1.1.-1.3. кредитного договору, Товариство надало відповідачу грошові кошти в розмірі 4000 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язалась повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом в строки, визначені цим Договором. Процентна ставка за користування Кредитом становить - 3.5% від суми Кредиту за кожний день (річна процентна ставка становить 1277.50%) користування Кредитом. Процентна ставка за користування Кредитом є фіксованою. Строк надання Кредиту становить 365 днів, із сплатою Кредиту в кінці строку користування згідно Додатку №1 до цього Договору. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 26 днів. Згідно з п. 3.3. кредитного договору у випадку порушення строків повернення Кредиту, встановлених цим Договором, сторони погодили, що Позичальнику встановлюється відповідальність за прострочення виконання грошового зобов`язання відповідно до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України. Позичальник сплачує Товариству проценти за неправомірне користування грошовими коштами за процентною ставкою - 3.5% (річна процентна ставка становить 1277.50 %) від суми несвоєчасно повернутих грошових коштів переданих Позичальнику за цим Договором (суми кредиту) за кожний день користування. Позивач умови кредитного договору виконав у повному обсязі. Відповідач [PERSON] умови кредитного договору не виконала, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка становить 54\~400, 00 грн., яка складається із заборгованості по кредиту у розмірі 4000,00 грн., заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом у розмірі 47\~320,00 грн. Наявність заборгованості у зазначеному розмірі підтверджується розрахунками заборгованості /а.с. 16-20/. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно із ч. 1ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із ч. 1ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Враховуючи, що відповідач взятих на себе кредитних зобов`язань належним чином не виконала, суд вважає, що позовні вимоги ТОВ «ФК «Процент» про стягнення заборгованості підлягають задоволенню у повному обсязі. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір, сплачений ним при подачі позову у розмірі 2422,20 грн. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу, суд зазначає про таке. З п. 3 ч. п. 1 статті 133 ЦПК України\~вбачається, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до\~ч.ч.\~3,4\~ст.\~137\~ЦПК України,\~для визначення\~розміру витрат\~на правничу\~допомогу з\~метою розподілу\~судових витрат\~учасник справи\~подає детальний\~опис робіт\~(наданих\~послуг),\~виконаних адвокатом,\~та здійснених\~ним витрат,\~необхідних для\~надання правничої\~допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з\~ч.ч.\~5,6\~ст.\~137\~ЦПК України,\~у разі\~недотримання вимог\~частини четвертої\~цієї статті\~суд може,\~за клопотанням\~іншої сторони,\~зменшити розмір\~витрат на\~правничу допомогу,\~які підлягають\~розподілу між\~сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Так, на підтвердження понесених витрат на правову допомогу представником позивача надано копії Договору про надання юридичних послуг № 03/06/2024, Акту приймання-передачі наданих послуг № 3, платіжної інструкції кредитового переказу коштів, витягу з реєстру № 1 від 27.09.2024, відповідно до яких виконавець підготував позовну заяву про стягнення заборгованості з [PERSON] за кредитним договором № 1832-1352-1 від 04.11.2023 та клопотання про витребування доказів вартістю 9000,00 грн, адвокатський запит про витребування доказів по боржнику [PERSON] вартістю 1000,00 грн. /а.с.33-34, 35, 36/. Клопотань від відповідача про зменшення розміру витрат на правничу допомогу до суду не надходило, однак суд звертає увагу на позицію Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі\~№\~873/212/21. Так, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі\~№\~873/212/21 зробив висновок про те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited проти України», заява № 19336/04). У даній справі вирішено питання про розподіл судових витрат, коли суд,

Outcome: approved