Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-06 00:00:00

06 січня 2025 року позивач Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль» (далі позивач, АТ «Криворізька теплоцентраль») звернувся з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) в якому просив стягнути з останньої заборгованість за спожиту теплову енергію за Типовим договором № 5173/жб від 01 листопада 2021 року за адресою нежитлового приміщення: [ADDRESS] , за період з 01.11.2021 року по 31.03.2024 рік у розмірі 223\~388,21 гривень, 3% річних у розмірі 732,42 гривень, пеню у розмірі 893,54 гривень, плату за абонентське обслуговування у розмірі 474,27 гривень, а також витрати зі сплати судового збору в розмірі 3382,33 гривень. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що позивач є постачальником теплової енергії (централізованого опалення) за адресою нежитлового приміщення: [ADDRESS] . Відповідач є власником зазначеного нежитлового приміщення, відповідачем за період з 01.11.2021 року по 31.03.2024 року спожито теплову енергію на загальну суму 223\~388,21 гривень. Оскільки відповідач не здійснює у повному обсязі оплату за отримані послуги позивач змушений звернутися до суду з цим позовом. Ухвалою судді від 15 січня 2025 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, роз`яснено сторонам їх право, порядок та строки на подачу заяв по суті справи. Ухвалою суду від 04 лютого 2025 року розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи відкладено на 04 березня 2025 року, з метою забезпечення прав відповідача на подання відзиву на позов. Через систему «Електронний суд», представник відповідача [PERSON] адвокат Касьян М.С. подав до суду відзив на позов, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що [PERSON] є фізичною особою-підприємцем, фактично постачання теплової енергії до нежитлового приміщення не здійснюється у зв`язку із встановленням системи автономного (індивідуального) опалення. Зазначив, що нежитлове приміщення було придбано у 2016 році, при цьому система автономного опалення була встановлена у 2007-2008 роках попереднім власником приміщення. Вказав, що документи на підтвердження відключення попередні власники приміщення відповідачу не передавали, однак представники позивача неодноразово проводили огляд даного приміщення та фіксували наявність системи автономного опалення у даному приміщенні, і жодних зауважень щодо наявності системи автономного опалення з боку позивача висловлено не було. Крім того, відповідач не отримувала жодних претензій від позивача щодо законності/незаконності відключення даного приміщення від системи централізованого опалення, як не отримувала і письмових вимог щодо демонтажу системи автономного опалення та відновлення підключення до системи централізованого опалення. Зазначив, що позивач не проводив будь-яких звірок щодо обсягу спожитої теплової енергії та підстав нарахування оплати за надання послуги. Зазначив, що у будинку встановлено тепловий лічильник, в той же час приміщення №2 у даному будинку не обладнане приладом розподільного обліку теплової енергії. Зазначив, що позивачем здійснено невірний розрахунок обсягу спожитої теплової енергії власником приміщення №2 оскільки в нежитловому приміщенні встановлена система автономного опалення. 06 лютого 2025 року, через систему «Електронний суд», представник позивача подала до суду відповідь на відзив, в якому просила задовольнити позовні вимоги, зазначила, що відповідач [PERSON] є власником нежитлового приміщення, не є фізичною особою-підприємцем, оскільки відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань остання припинила свою підприємницьку діяльність з 25.08.2024. Зазначила, що жодних доказів які б підтверджували наявність у нежитловому приміщенні автономного опалення відповідачем не надано. Зазначила, що підставами для нарахування оплати за надані послуги були акти-передачі-прийняття теплової енергії (надання послуг) та рахунки-фактури до них за період з 2021-2024 роки, і [PERSON] особисто отримала акти 29.10.2024 при цьому жодних зауважень не викладала, для проведення відповідної звірки не зверталася. Згідно вимог ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно\~ст. 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що АТ «Криворізька теплоцентраль» відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630\~(далі-Правила). Надає населенню м. Кривого Рогу теплову енергію для потреб опалення, у тому числі за місцем розташування нерухомого майна нежитлового приміщення за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 21.02.2024 за №366801869, [PERSON] , на підставі договору дарування, з 12.10.2021 є одноособовим власником нежитлового приміщення за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 152,7 квадратних метри. Відповідно до актів передачі-прийняття теплової енергії (надання послуг) у період з 01.11.2021 року по 31.03.2024 року відповідачу відбувалось поставлення теплової енергії до\~нежитлового приміщення за адресою: [ADDRESS] . Із дослідженого детального розрахунку обсягу спожитої теплової енергії щодо нежитлового приміщення 2 в буд. [ADDRESS] , за період з листопада 2021 року по березень 2023 року включно, встановлено, загальна площа житлового будинку, площа спірного нежитлового приміщення, обсяг теплової енергії на опалення, обсяг спожитої теплової енергії на опалення такого приміщення із вказівкою тарифу та визначенням загальної суми витрат на опалення приміщення відповідача. Згідно\~статті 67 ЖК України\~плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль» по специфіці своєї виробничої діяльності здійснює постачання теплової енергії для потреби опалення і гарячого водопостачання населенню, яке відповідно зі ст. 67, 68, 162 Житлового Кодексу України\~зобов`язане робити оплату за отриману теплову енергію, згідно особового рахунка і встановлених тарифів. Згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року в справі №6-2951цс15. Пунктом 2 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (із змінами) (надалі - Правила надання послуг) визначено, що централізоване опалення - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньо будинкових систем теплопостачання. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Частиною першою\~ст.\~9\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги»\~ встановлено,\~що споживач\~здійснює оплату\~за спожиті\~житлово-комунальні\~послуги щомісяця,\~якщо інший\~порядок та\~строки не\~визначені відповідним\~договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Обов`язок споживача оплатити надані послуги встановлений\~ст. 19 Закону України «Про теплопостачання». Пунктом 18 Правил, передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за період з 01.11.2021 року по 31.03.2023 рік, з яким погоджується суд, заборгованість за послуги з постачання теплової енергії за адресою належного відповідачу нежитлового приміщення за адресою: [ADDRESS] , складає 223 388,21 гривень, заборгованість з абонентської плати складає 474,27 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Суд зауважує, що жодних доказів, на підтвердження заперечень проти позовних вимог, зокрема, щодо встановлення у нежитловому приміщенні автономного опалення, викладених у відзиві на позов, відповідачем не надано. Також, згідно ч. 2\~ст. 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених\~статтею 625 цього Кодексу, за весь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 вказала, що приписи\~статті 625 ЦК України\~поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством. Оскільки неправомірними діями позивачеві було завдано збитків, по суті матеріальної шкоди, яка виражена в грошовому еквіваленті, а відтак є грошовим зобов`язанням, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення трьох відсотків річних узгоджуються з положеннями частини 2\~статті 625 ЦК України. Крім того, п. 45 Типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії передбачено, що у разі несвоєчасного здійснення платежів, споживач зобов`язаний сплатити пеню у розмірі 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Таким чином, згідно з розрахунку доданого по позову, з яким погоджується суд, стягненню підлягає 3% річних у розмірі 732,42 гривень, пеня у розмірі 893,54 гривень. Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку про задоволення позову, а саме стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованість за спожиту теплову енергію у розмірі 223\~388,21 гривень, плату за абонентське обслуговування у розмірі 474,27 гривень, пеню у розмірі 893,54 гривень, 3% річних у розмірі 732,42 гривень. Відповідно до ст. 141 ЦПК України,\~стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому понесені позивачем витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 382,33 гривень, також належить стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved