Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-06 00:00:00

Позивач [PERSON] , в інтересах якого діє представник адвокат Ігнатенко С.С., звернувся до суду з позовом до відповідача ТОВ «Закарпаттяенергозбут», згідно з яким, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог та відмови від позову в частині, просить стягнути з відповідача на користь позивача суму основної заборгованість у 27 523, 89 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі наявних договорів про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, між позивачем та відповідачем укладено договір про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством № 240250121 від 31.08.2023 року. На виконання вказаного договору та за результатами виробленої електричної енергії у серпні 2023 року, квітні-червні 2024 між сторонами підписано акти купівлі-продажу електричної енергії, в яких визначено обсяг та вартість електроенергії виробленої з альтернативних джерел енергії генеруючими електроустановками приватного домогосподарства, що перевищує місячне споживання електричної енергії та підлягає оплаті за «зеленим» тарифом, які були підписані сторонами без заперечень та зауважень. Всупереч вищенаведеному відповідач як постачальник універсальних послуг не вчиняє дії щодо вчасної оплати придбаної у позивача електричної енергії. За спірні періоди позивач відпустив на користь відповідача електричну енергію на загальну суму 107331,44 грн. Водночас, відповідач здійснив оплату придбаної у позивача електричної енергії за спірні періоди тільки у розмірі 6 059,87 грн., при цьому із суттєвим простроченням. Таким чином, станом на 12.08.2024 у відповідача наявна заборгованість перед позивачем з оплати придбаної електричної енергії у розмірі 101 271, 57 грн. В заяві від 16.09.2024 року, сторона позивача збільшила позовні вимоги до 170\~825, 94 грн. з врахуванням часткового погашення заборгованості відповідачем та підписанням сторонами актів купівлі-продажу електроенергії за липень-серпень 2024 року. У подальшому, відповідач частково погасив розмір основної заборгованості перед позивачем за спірні періоди, через що позивач подавав до суду п`ять заяв про відмову від частини позовних вимог: - заявою від 28.10.2024 позивач відмовився від позовних вимог на загальну суму 33 852,61 грн. (залишок заборгованості 136 973,33 грн.); - заявою № 2 від 27.11.2024 позивач додатково відмовився від позовних вимог на загальну суму 14 612,34 грн. (залишок заборгованості 122 360,99 грн.); - заявою № 3 від 22.01.2025 позивач вкотре відмовився від позовних вимог на загальну суму 52 806,62 грн. (залишок заборгованості 69 554,37 грн.); - заявою № 4 від 03.03.2025 позивач знову відмовився від позовних вимог на загальну суму 7 184,73 грн. (залишок заборгованості 62 369,64 грн.); - заявою № 5 від 04.03.2025 позивач знову відмовився від позовних вимог на загальну суму 34 845,75 грн. (залишок заборгованості 27 523, 89 грн.). Таким чином фактичний розмір заборгованості становить - 27 523, 89 грн. За таких обставин, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за електричну енергію, вироблену за зеленим тарифом, в сумі 27 523, 89 грн., а також понесені ним судові витрати. В судовому засіданні представник позивача адвокат Ігнатенко С.С. позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Зазначив, що на момент звернення з даним позовом до суду та на момент збільшення позовних вимог, відповідач неналежним чином виконував договірні зобов`язання, у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 170\~825, 94 грн. Однак, станом на даний час заборгованість частково погашена. Станом на сьогоднішній день заборгованість складає 27\~523, 89 грн., а тому, з урахуванням заяв про відмову позивача від позову в частині, просить стягнути вказану суму та понесені ним судові витрати. Представник відповідача адвокат Боднар А.М. в судовому засіданні зазначила, що на даний момент наявна заборгованість у розмірі 27\~523,89 грн., а тому позовні вимоги в цій частині визнала. Стосовно судових витрат, просила залишити такі за позивачем. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно дослідивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. 31.08.2023 року між ТОВ «ЗАКАРПАТТЯЕНЕРГОЗБУТ» (постачальником) та [PERSON] (споживачем) було укладено договір купівлі продажу енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством № 240250121. Вказаний договір підписаний сторонами та скріплений печаткою ТОВ «ЗАКАРПАТТЯЕНЕРГОЗБУТ». Відповідно до п. 1.1. вищевказаного Договору споживач має право продавати постачальнику універсальних послуг електричну енергію, вироблену з енергії сонячного випромінювання об`єктами електроенергетики (генеруючими установками) приватного домогосподарства, а постачальник універсальних послуг бере на себе зобов`язання купувати у споживача електричну енергію за «зеленим» тарифом, встановленими НКРЕКП, в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії приватним домогосподарством, в строки, передбачені цим Договором. Пункт 2.3. договору передбачає права споживача: отримання плати за електричну енергію, вироблену з енергії сонячного випромінювання об`єктами електроенергетики (генеруючими установками) приватного домогосподарства, за «зеленим» тарифом, відпущеної постачальнику універсальних послуг в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії приватним домогосподарством; відшкодування згідно із чинним законодавством збитків, заподіяних внаслідок порушення його прав; оплату неустойки (пені) у разі прострочення платежів за отриману Постачальником універсальних послуг електричну енергію відповідно до умов та порядку оплати, визначених цим Договором; здійснення контролю за правильністю оформлення постачальником універсальних послуг платіжних документів. Пункт 4.1 Розділу 4 Договору (Умови та порядок оплати) передбачає, що розрахунковим періодом є календарний місяць. Оплата за продану електричну енергію, вироблену в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії приватним домогосподарством, здійснюється Постачальником універсальних послуг до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим. Постачальник універсальних послуг повинен перераховувати кошти для оплати проданої Споживачем електричної енергії, виробленої з енергії сонячного випромінювання генеруючою установкою Приватного домогосподарства, на поточний рахунок Споживача відповідно до заяви-повідомлення. (п. 4.2. Договору). На дату введення в експлуатацію генеруючої установки «зелений тариф» за цим договором становить 6,4345 грн./кВт.год. (без ПДВ) постанова НКРЕКП №1961 від 30.12.2012 (п.4.3. Договору). Постачальник щомісяця на основі отриманих показів засобу вимірювальної техніки не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим, подає Споживачу, отриманий від постачальника послуг комерційного обліку та/або оператора системи, звіт про покази засобу вимірювальної техніки, обсяги та напрямки перетоків прийнятої-переданої електричної енергії, який є підставою для проведення розрахунків з Споживачем. Постачальник щомісяця, наступного за розрахунковим, надає Споживачу особисто або поштовим зв`язком два примірники Акту купівлі-продажу електроенергії (далі - Акт), один примірник якого Споживач зобов`язаний протягом 5 (п`яти) робочих днів з дня отримання підписати та повернути Постачальнику (особисто або засобами поштового зв`язку на адресу Постачальника). У разі відмови від підписання та/або непідписання та/або неповернення Споживачем Постачальнику одного примірника Акту, підписаного зі сторони Споживачем протягом 5 (п`яти) робочих днів з дня отримання такого Акту від Постачальника, Акт купівлі-продажу електроенергії вважається дійсним за умови наявності на ньому лише підпису Постачальника. (п. 4.6. Договору). Постачальник несе відповідальність за прострочення оплати за придбану електричну енергію, порушення прав Споживача (п. 5.1. Договору). Договір набирає чинності з дня його підписання та діє протягом дії договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №240250121 від 31.08.2023, укладеного між сторонами (п. 6.1. Договору). На виконання вказаного договору та за результатами виробленої електричної енергії у серпні 2023 року, квітні-червні 2024 між сторонами підписано акти купівлі-продажу електричної енергії, в яких визначено обсяг та вартість електроенергії виробленої з альтернативних джерел енергії генеруючими електроустановками приватного домогосподарства, що перевищує місячне споживання електричної енергії електроенергії та підлягає оплаті за «зеленим» тарифом, які були підписані сторонами без заперечень та зауважень. Всупереч вищенаведеному відповідач як постачальник універсальних послуг не вчиняє дії щодо вчасної оплати придбаної у позивача електричної енергії. За спірні періоди позивач відпустив на користь відповідача електричну енергію на загальну суму 107 331,44 грн. Водночас, відповідач здійснив оплату придбаної у позивача електричної енергії за спірні періоди тільки у розмірі 6 059,87 грн.(докази оплати електричної енергії додаються). Таким чином, станом на 12.08.2024 у відповідача була заборгованість перед позивачем з оплати придбаної електричної енергії у розмірі 101 271, 57 грн. В заяві від 16.09.2024 сторона позивача збільшила позовні вимоги до 170\~825, 94 грн. з врахуванням часткового погашення заборгованості відповідачем та підписанням сторонами актів купівлі-продажу електроенергії за липень-серпень 2024 року. Встановлено, що у подальшому відповідач частково погасив розмір основної заборгованості перед позивачем за спірні періоди, через що позивач подавав до суду 5 заяв про відмову від частини позовних вимог: - заявою від 28.10.2024 позивач відмовився від позовних вимог на загальну суму 33 852,61 грн. (залишок заборгованості 136 973,33 грн.); - заявою № 2 від 27.11.2024 позивач додатково відмовився від позовних вимог на загальну суму 14 612,34 грн. (залишок заборгованості 122 360,99 грн.); - заявою № 3 від 22.01.2025 позивач вкотре відмовився від позовних вимог на загальну суму 52 806,62 грн. (залишок заборгованості 69 554,37 грн.); - заявою № 4 від 03.03.2025 позивач знову відмовився від позовних вимог на загальну суму 7 184,73 грн. (залишок заборгованості 62 369,64 грн.); - заявою № 5 від 04.03.2025 позивач знову відмовився від позовних вимог на загальну суму 34 845,75 грн. (залишок заборгованості 27 523, 89 грн.). Таким чином, фактичний розмір заборгованості становить 27 523, 89 грн. З вказаним розміром заборгованості, представник відповідача погодився у судовому засіданні. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. У відповідності до ч. 1 ст. 691 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Відповідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтями 525, 526 ЦК України передбачено: одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Права та обов`язки сторін у даній справі виникли на підставі договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №240250121 від 31.08.2023 року, який за своєю правовою природою є договором купівлі продажу електричної енергії. Договір укладений належним чином, підписаний повноважними особами, у встановленому порядку не визнаний недійсним, а отже є обов`язковим для сторін. Спірні правовідносини врегульовані як загальними положеннями ЦК України, так і нормами спеціального Закону України «Про ринок електричної енергії» та низкою підзаконних нормативних актів. Предметом розгляду у даній справі є матеріально-правова вимога про стягнення боргу за продажу електричну енергію . Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про ринок електричної енергії» учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються такі види договорів: …. про купівлю-продаж електричної енергії за "зеленим" тарифом (п.18). Абзацом 18 ч. 1 ст. 58 Закону України «Про ринок електричної енергії» (в редакції, чинній на час спірних правовідносин) встановлено, що приватні домогосподарства здійснюють продаж виробленої електричної енергії за "зеленим" тарифом постачальнику універсальних послуг. Інші споживачі, у тому числі енергетичні кооперативи, здійснюють продаж виробленої електричної енергії за зеленим" тарифом гарантованому покупцю. Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 63 Закону України «Про ринок електричної енергії» (в редакції, чинній на час спірних правовідносин) постачальник універсальних послуг зобов`язаний купувати електричну енергію, вироблену генеруючими установками приватних домогосподарств, встановлена потужність яких не перевищує величину, визначену для відповідних категорій генеруючих установок приватних домогосподарств відповідно до частини двадцять третьої статті 9-1 Закону України "Про альтернативні джерела енергії", за "зеленим" тарифом в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії такими приватними домогосподарствами, та у кожному розрахунковому періоді здійснювати пріоритетну оплату її вартості. Суд вважає доведеним факт наявності заборгованості відповідачем перед позивачем за договором № 240250121 від 31.08.2023 року, в сумі 27 523, 89 грн., що підтверджується актами купівлі-продажу електроенергії, актами коригування купівлі-продажу електроенергії, виписками з банківського рахунку позивача, платіжними інструкціями. Більше того відповідач визнав існування заборгованості перед позивачем, здійснивши часткову оплату суми основного боргу. Частиною 1 ст. 691 ЦК України визначено, що покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу. Відповідно до абз. 2 п. 4.1. договору №240250121 від 31.08.2023 року, оплата за продану електричну енергію, вироблену в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії приватним домогосподарством, здійснюється постачальником універсальних послуг до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим. Абзацом 3 п. 11.3.20 ПРРЕЕ (в редакції постанови НКРЕКП № 3 від 10.01.2024, що набрала чинності 12.01.2024 і є чинною на момент розгляду справи) встановлено, що розрахунок за придбану електричну енергію постачальник універсальних послуг здійснює не пізніше 25 числа місяця після закінчення розрахункового періоду на основі Акта купівлі-продажу електричної енергії. Згідно з ч.ч. 5, 6 ст. 633 ЦК України актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору. Умови публічного договору, які суперечать правилам, обов`язковим для сторін при укладенні і виконанні публічного договору, є нікчемними. Враховуючи вищезазначене, суд робить висновок, що норми ПРРЕЕ мають перевагу над положеннями договору. Положення договору, які не відповідають ПРРЕЕ, є нікчемними і не можуть бути застосовані. З огляду на це, суд при визначенні строку розрахунків, керується абз. 3 п. 11.3.20 ПРРЕЕ у редакціях, які діяли у відповідні періоди. Щодо посилань відповідача на невиконання ПрАТ «НЕК «Укренерго» фінансових зобов`язань перед відповідачем, як на підставу невиконання останнім зобов`язань перед позивачем, то такі суд вважає неспроможними, оскільки згідно зі ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів. З наведеного, кредитор не має нести негативні наслідки відносин боржника з його контрагентами. Крім того, вступаючи у договірні відносини, боржник несе ризики можливої відсутності на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, та відсутності у нього необхідних коштів. Таким чином, посилання відповідача на те, що порушення грошового зобов`язання сталося не з його вини не приймається судом до уваги, оскільки невиконання ПрАТ «НЕК «Укренерго» укладеного з відповідачем договору не є підставою для невиконання відповідачем своїх грошових зобов`язань перед позивачем за відповідним договором, у тому числі в частині здійснення повної та своєчасної оплати вартості поставленого товару. Аналогічний висновок викладено Верховним Судом у постанові від 21.06.2022 у справі № 910/9905/21 та у постанові КГС від 06.12.2022 у справі № 910/14453/21. Враховуючи наведені вище докази, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, з врахуванням сплати відповідачем частини боргу після відкриття провадження у справі, оскільки матеріали справи містять належні, допустимі та достатні докази, що свідчать про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості. Що стосується стягнення судового збору, то суд вважає наступне. Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. За таких обставин, суд виходячи з вимог ст. 141 ЦПК України вважає, що слід стягнути з відповідача на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 605,60 грн. Відповідно, в порядку ч.1 ст. 142 ЦПК України, повернути [PERSON] з державного бюджету, п`ятдесят відсотків сплаченого, згідно квитанцій № 47460698 від 07.11.2024 року, судового збору, що становить 605,60 грн.

Outcome: approved