Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-12 00:00:00

I. Позиції сторін та учасників справ, заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Адвокат Галета Павло Олександрович, який діє в інтересах [PERSON] , шляхом формування документів у підсистемі Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд», звернувся до суду з позовом до Львівської митниці Державної митної служби України, Державної казначейської служби України про стягнення коштів за неотримане речове право. Відповідно до прохальної частини заяви, позивач просить: -визнати протиправними дії Львівської митниці Державної митної служби щодо примусового вилучення товарів, що полягають у відмові в задоволенні вимоги [PERSON] від 07.07.2023; -стягнути з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань на користь [PERSON] , в якості відшкодування заподіяних збитків протиправними діями та рішеннями органів державної влади України, вартість вилучених товарів в розмірі 226 883 грн 70 коп. Обґрунтовуючи заявлені вимоги, покликається на те, що 06.07.2022 державним інспектором відділу митного оформлення №4 митного поста «Мостиська» Львівської митниці Барановським Н.А. було складено протокол про порушення митних правил №0652/20900/22 щодо [PERSON] . Вказаним протоколом, на підставі ст. 511 Митного кодексу України було тимчасово вилучено товари, зокрема стільникові мобільні телефони, бездротові навушники, планшети та чохол для планшета. Відповідно до висновку №14200-3301-0235, складеного 20 липня 2022 року експертом Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Держмитслужби Сідлецьким В.В., загальна вартість вилучених товарів, зазначених у постанові про призначення експертизи від 13.07.2022 року у справі про порушення митних правил №0652/20900/22, станом на дату оцінки становить 226 883 грн 70 коп. Постановою Львівської митниці від 16 серпня 2022 року у справі про порушення митних правил №0652/20900/22 [PERSON] , притягнуто до адміністративної відповідальності із накладенням штрафу в розмірі 68 065,11 грн. Рішенням Галицького районного суду м. Львова у справі №380/12142/22 від 16 листопада 2022 року, у задоволенні позову [PERSON] до Львівської митниці Державної митної служби України про скасування постанови та зобов`язання до вчинення дій відмовлено. Надалі позивачем було сплачено штраф та скеровано заяву про повернення тимчасово вилученого майна на адресу Львівської митниці Державної митної служби України з проханням видати товари у справі про порушення митних правил №0652/20900/22 від 06 липня 2022 року для подальшого вивезення цих товарів орієнтовно 15.08.2023 року за межі митної території України через митний пост «Мостиська» Львівської митниці. 17.04.2024 року [PERSON] отримав відповідь від Львівської митниці Держмитслужби про те, що товари у справі про порушення митних правил №0652/20900/22 були примусово відчужені військовою частиною [NUMBER] , відповідно до Закону України від 17.05.2012 року №4765-VI «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану». Адвокат Галета Павло Олександрович, який діє в інтересах [PERSON] , стверджує, що у діях Львівської митниці Державної митної служби України, вбачається порушення процедури передачі, примусового відчуження або вилучення майна в умовах воєнного чи надзвичайного стану. Відтак, вважає, що вилучення товарів, таких як бездротові навушники, мобільні телефони, планшети та аксесуари до них, викликає обґрунтовані сумніви щодо його відповідності критеріям розумності, необхідності та доцільності. Дані товари не належать до категорії стратегічно важливих чи безпосередньо необхідних для виконання завдань Збройних Сил України, а їх вилучення без належного обґрунтування суперечить вимогам статті 41 Конституції України, яка гарантує право власності та встановлює чіткі межі його обмеження, внаслідок чого [PERSON] змушений звертатися до суду за захистом своїх прав. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 23.12.2024 відкрито провадження у справі та постановлено проводити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 07.01.2025 шляхом формування документів у підсистемі Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд», Стецюренком Іллею Сергійовичем, який діє в інтересах Львівської митниці Державної митної служби України, подано відзив на позовну заяву. Представник відповідача, спростовуючи доводи позовної заяви вказує, що у зв`язку із введенням в Україні режиму воєнного стану Указом Президента України від 24.02.2022, пов`язаного із збройною агресією російської федерації проти України, відповідно до Закону №4765-VI, Закону №389-VIII, розпорядження КМУ від 26.02.2022р. №186-р "Про передачу майна для потреб Збройних Сил", проведено примусове відчуження (вилучення) майна військовою частиною [NUMBER] , а саме: бездротові навушники ТМ «Apple» модель A2032 A2031 A1602 нові в упаковці виробника - 11 штук; бездротові навушники ТМ «Apple» модель A2565 A2564 A2566 нові в упаковці виробника - 2 штуки; бездротові навушники ТМ «Apple» модель A2083 A2084 A2190 нові в упаковці виробника - 2 штуки; планшет ТМ «Apple» модель A2588, MME63NF/A iPad Air Wi -Fi 256 GB Ригріe новий в упаковці виробника - 1 штука; планшет ТМ «Apple» модель A2588, MM9P3NF/A iPad Air Wi -Fi 256 GB Starlight новий в упаковці виробника - 1 штука; планшет ТМ «Apple» модель A2588, MM9C3NF/A iPad Air Wi -Fi 64 GB Space Gray новий в упаковці виробника - 1 штука; чохол для планшета ТМ «Apple» модель MJM532M/A iPad Smart Folio Mallard Green новий в упаковці виробника - 1 штука; стільниковий телефон ТМ «Apple» MLPJ3ZD/A iPhone 13, Red, 128GB, IMEI [NUMBER] новий в упаковці виробника - 1 штука; стільниковий телефон ТМ «Apple» MLVD3ZD/A iPhone 13 Pro, Sierra Blue , 128GB, IMEI [NUMBER] новий в упаковці виробника - 1 штука. 01.04.2024 року листом №7.4-1/21-04/10/9604 Львівською митницею було проінформовано позивача, що товари, які було вилучено в справі про порушення митних правил №0652/20900/22 були примусово відчужені військовою частиною [NUMBER] , відповідно до Закону України від 17.05.2012 року №4765-VI "Про передачу примусово відчуженого або вилученого майна в умовах воєнного стану чи надзвичайного стану". Тобто, позивача належним чином було повідомлено про орган, яким було відчужено товари, зазначено підставу відчуження такого майна, а саме Закон №4765-VI. Щодо надання копій документів, які просив надати адвокат у своєму запиті, представник митниці стверджує, що Львівська митниця листом від 21.08.2024 №7.4-5/21-04/8.19/22955 повідомила, про відсутність у неї запитуваних документів, оскільки такі були вилучені слідчими органами, відповідно до ухвали Печерського районного суду м. Києва від 12.12.2022р. справа №757/35988/22-к (копію ухвали надано). Вважає, що Львівська митниця діяла в межах своїх повноважень та відповідно до норм чинного законодавства і надала всю наявну інформацію на листи позивача. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог у зв`язку з необґрунтованістю та їх безпідставністю. 09.01.2025 шляхом формування документів у підсистемі Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд», Стегнієм Андрієм Васильовичем, який діє в інтересах Державної казначейської служби України, подано відзив на позовну заяву. Представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Вважає, що саме на позивача покладено обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіюваною шкодою. Однак, позивачем не надано достатніх та допустимих доказів на підтвердження доводів про заподіяння йому відповідачем шкоди. Стверджує, що Державна казначейська служба України є неналежним учасником (відповідачем) у даній справі, оскільки прав та законних інтересів позивача не порушувало, та не несе відповідальності за протиправні дії чи бездіяльність інших юридичних осіб, а відшкодування шкоди, здійснюється з врахуванням норм ЦК України. Належним відповідачами у даній справі є Держава в особі органу яким позивачу заподіяна шкода. 13.01.2025 адвокатом Галетою Павлом Олександровичем, який діє в інтересах [PERSON] , подано відповідь на відзив. Останній вказує, що позивач, не звертався до відповідача із заявою про відшкодування вартості відчуженого майна, оскільки об`єктивно позбавлений можливості, отримати акт про примусове відчуження його законного майна. Зазначає, що відсутність такої заяви позивача не позбавляє його права звернення до суду із питанням захисту його прав власності на належне йому майно. Пояснює, що під час звернення позивача із заявою про повернення вилученого майна, йому не було відомо про передачу належного йому майна, вилученого митницею, на користь потреб ЗСУ. Станом на момент прийняття рішення про примусове відчуження належного позивачу майна, товар перебував на території складу митного органу, а відповідальність за передачу вилученого митницею товару, несе митний орган. Просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Протокольною ухвалою суду від 22.01.2025 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Військову частину [NUMBER] . 21.02.2025 від командира військової частини [NUMBER] надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. У судове засідання представник позивача - адвокат Галета Павло Олександрович не з`явився, в процесі дослідження обставин справи доводи наведені у позовній заяві підтримав. Водночас, у матеріалах справи наявна заява останнього про розгляд справи за його відсутності. Представник Львівської митниці Державної митної служби України у судовому засіданні просив суд врахувати доводи викладені у відзиві та відмовити у задоволенні позовних вимог. Інші учасники справи у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду повідомлялися у відповідності до вимог статті 128 ЦПК України, що підтверджується матеріалами справи. Окрім того, у матеріалах справи наявна заява третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору про здійснення розгляду справи за відсутності сторони провадження. З врахуванням тривалості провадження у справі, забезпечення судом можливості сторонам у повній мірі реалізувати свої процесуальні права, суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи. При цьому, суд наголошує, що основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторони провадження, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. II. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази, оцінка доводів учасників справи, норми права та мотиви їх застосування та незастосування Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Згідно зі статтею 55 Конституції України, кожному гарантується право на судовий захист. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Пунктом 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 06.07.2022 державним інспектором відділу митного оформлення №4 митного поста «Мостиська» Львівської митниці Барановським Н.А. відносно [PERSON] складено протокол про порушення митних правил № 0652/20900/22, за ознаками правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 471 МК України . Відповідно до протоколу про порушення митних правил № 0652/20900/22, предмети правопорушення вилучено на підставі ст. 511 МК України та передано на склад митниці. Згідно висновку експерта СЛЕД ДМСУ від 20.07.2022 № 142000-3301-0325 вартість вилучених незадекларованих товарів становить 226 883,7 грн. Постановою Львівської митниці від 16.08.2022 у справі про порушення митних правил №0652/20900/22 [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.471 МК України, із накладенням на нього штрафу у розмірі 68065,11 грн. Постановою Львівської митниці від 16.08.2022 у справі про порушення митних правил №0652/20900/22 товари, вирішено вилучені згідно протоколу про порушення митних правил №0652/20900/22 від 06.07.2022 повернути [PERSON] та стягнути з останнього на користь митниці 45,86 грн. витрат за зберігання товару на складі митниці . Рішенням Галицького районного суду м. Львова у справі №380/12142/22 від 16 листопада 2022 року, у задоволенні позову [PERSON] до Львівської митниці Державної митної служби України про скасування постанови та зобов`язання до вчинення дій відмовлено. [PERSON] 24.02.2023 сплатив стягнення накладені постановою Львівської митниці від 16.08.2022 у справі про порушення митних правил №0652/20900/22 товари. 07.07.2023 позивачем була надіслана заява про повернення тимчасово вилученого майна на адресу Львівської митниці Державної митної служби України з проханням видати [PERSON] тимчасово вилучені товари у справі про порушення митних правил №0652/20900/22 від 06 липня 2022 року для подальшого вивезення цих товарів за межі митної території України через митний пост «Мостиська» Львівської митниці. Згідно наявної у матеріалах справи відповіді Львівської митниці Держмитслужби від 01.04.2024, [PERSON] повідомлено про те, що товари у справі про порушення митних правил №0652/20900/22 були примусово відчужені військовою частиною [NUMBER] , відповідно до Закону України від 17.05.2012 року №4765-VI «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану». Державною митною службою України, листом від 21.08.2024, було повідомлено адвоката Галету П.О. про те, що оригінали документів на підставі яких здійснено примусове відчуження майна у справі по порушення митних правил від 06.07.2022 №0652/20900/22 були вилучені слідчими органами, відповідно до ухвали Печерського районного суду м. Києва від 12.12.2022 справа №757/35988/22-к. Адвокат Галета Павло Олександрович, який діє в інтересах [PERSON] , стверджує, що у діях Львівської митниці Державної митної служби України вбачається порушення процедури передачі, примусового відчуження або вилучення майна в умовах воєнного чи надзвичайного стану. Вилучення товарів, таких як бездротові навушники, мобільні телефони, планшети та аксесуари до них, викликає обґрунтовані сумніви щодо його відповідності критеріям розумності, необхідності та доцільності. Дані товари не належать до категорії стратегічно важливих чи безпосередньо необхідних для виконання завдань Збройних сил України, а їх вилучення без належного обґрунтування суперечить вимогам статті 41 Конституції України, яка гарантує право власності та встановлює чіткі межі його обмеження. Відповідно до вимог ст. 76, 77, ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, в судовому засіданні досліджено кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Згідно з частиною другою статті 238 МК України, товари, які підлягають обов`язковій передачі для зберігання митному органу (крім валютних цінностей, а також дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення, напівдорогоцінного каміння), зберігаються на складах митних органів. Відповідно до частин першої - шостої статті 239 МК України, під складами митних органів розуміються складські приміщення, резервуари, криті та відкриті майданчики, холодильні чи морозильні камери, які належать митним органам або використовуються ними і спеціально обладнані для зберігання товарів, транспортних засобів комерційного призначення . Товари, заявлені у різні митні режими, повинні зберігатися на складах митних органів окремо, з дотриманням порядку, встановленого цим Кодексом для відповідних митних режимів. Прийняття митними органами товарів, транспортних засобів комерційного призначення для зберігання на складах цих органів може здійснюватися із заповненням уніфікованої митної квитанції, форма та порядок застосування якої затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Порядок роботи складу митного органу визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Товари, які через свої властивості не можуть зберігатися на складі митного органу, за рішенням керівника митного органу або його заступника можуть передаватися митними органами на зберігання підприємствам, на складах яких створено необхідні умови для належного зберігання таких товарів. Для цілей цього Кодексу таке зберігання вважається зберіганням на складі митного органу. Митні органи несуть передбачену законом відповідальність за втрату або пошкодження товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що зберігаються ними. Витрати митних органів на зберігання товарiв, митне оформлення яких призупинено відповідно до статей 399, 400 і 401-1 цього Кодексу, відшкодовуються правовласником. У випадку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, таку відповідальність несе адміністрація підприємств, на складах яких розміщуються товари, передані митними органами цим підприємствам на зберігання. Статтею 242 МК України встановлено, що товари, які зберігаються на складах митних органів під митним контролем, можуть бути видані їх власникам або уповноваженим ними особам, а також особам, до яких протягом строку зберігання перейшло право власності на ці товари або право володіння ними, лише після митного оформлення зазначених товарів, відшкодування витрат митних органів на їх зберігання та сплати відповідних митних платежів. Згідно з пунктом 9.1. Порядку роботи складу митного органу, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30 травня 2012 року № 627, товари, що зберігаються на складах митних органів під митним контролем, можуть бути видані їх власникам або уповноваженим ними особам, а також особам, до яких протягом строку зберігання перейшло право власності на ці товари або право володіння ними, лише після митного оформлення зазначених товарів, відшкодування витрат митних органів на їх зберігання та сплати відповідних митних платежів. Відповідно до частини першої та другої статті 30 МК України, посадові особи та інші працівники митних органів, які прийняли неправомірні рішення, вчинили неправомірні дії або допустили бездіяльність при виконанні ними своїх службових (трудових) обов`язків, у тому числі в особистих корисливих цілях або на користь третіх осіб, несуть кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та іншу відповідальність відповідно до закону. Шкода, заподіяна особам та їхньому майну неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю митних органів, відшкодовується у порядку, визначеному законом. Згідно з частиною першою та другою статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Частиною першою статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до частини першої статті 1173 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи (стаття 1174 ЦК України). Статті 1173, 1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Так, зокрема, цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є обов`язковою. Втім, цими нормами не заперечується обов`язковість наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які є обов`язковими для доказування у спорах про стягнення збитків. Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою. Відповідно до п.1 ч.1 ст.1 Закону України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану», примусове відчуження майна - позбавлення власника права власності на індивідуально визначене майно, що перебуває у приватній або комунальній власності та яке переходить у власність держави для використання в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану за умови попереднього або наступного повного відшкодування його вартості. Статтею 3 Закону України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану» визначено, що примусове відчуження майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану може здійснюватися з попереднім повним відшкодуванням його вартості. Відповідно до ст.7 Закону України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану», про примусове відчуження або вилучення майна складається акт. Бланк акта про примусове відчуження або вилучення майна виготовляється за єдиним зразком, затвердженим Кабінетом Міністрів України. В акті зазначаються: назва військового командування та органу, що погодив рішення про примусове відчуження або вилучення майна, або військового командування чи органу, що прийняв таке рішення; відомості про власника (власників) майна: для юридичних осіб - повне найменування, місцезнаходження та ідентифікаційний код; для фізичних осіб - прізвище, ім`я, по батькові, постійне місце проживання та ідентифікаційний номер у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів, крім осіб, які з релігійних або інших переконань відмовилися від ідентифікаційного номера, про що мають відповідну відмітку у паспорті; відомості про документ, що встановлює право власності на майно (у разі наявності); опис майна, достатній для його ідентифікації. Для нерухомого майна - відомості про місцезнаходження (адреса), для рухомого майна (наземні, водні та повітряні транспортні засоби) - відомості про реєстраційний номер транспортного засобу, марку, модель, номер шасі, рік випуску та інші реєстраційні дані; 5) сума виплачених коштів (у разі попереднього повного відшкодування вартості майна). Акт підписується власником майна або його законним представником і уповноваженими особами військового командування та органу, що погодив рішення про примусове відчуження майна, або військового командування чи органу, що прийняв таке рішення, і скріплюється печатками військового командування та/або зазначених органів. У разі примусового відчуження майна до акта додається документ, що містить висновок про вартість майна на дату його оцінки, яка проводилася у зв`язку з прийняттям рішення про його примусове відчуження, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності особи, у якої відчужується або вилучається майно, або її законного представника під час складання акта про примусове відчуження або вилучення майна такий акт складається без її участі. У такому разі власник майна або його законний представник має право на ознайомлення з актом про примусове відчуження або вилучення майна. Примірник акта та документ, що містить висновок про вартість майна, вручаються під розписку особі, у якої відчужується або вилучається майно, або її уповноваженому представнику. Згідно ст. 11 Закону України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану», попереднє повне відшкодування вартості примусово відчуженого майна здійснюється на підставі документа, що містить висновок про вартість майна на дату його оцінки, яка проведена у зв`язку з прийняттям рішення про його примусове відчуження. Для отримання наступної повної компенсації за примусово відчужене в умовах правового режиму воєнного стану майно його колишній власник або уповноважена ним особа після скасування правового режиму воєнного стану звертається до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем відчуження майна із заявою, до якої додаються акт і документ, що містить висновок про вартість майна. Для отримання наступної повної компенсації за примусово відчужене в умовах правового режиму надзвичайного стану майно його колишній власник або уповноважена ним особа після скасування правового режиму надзвичайного стану звертається до органу, що прийняв рішення про таке відчуження, за місцем відчуження майна із заявою, до якої додаються акт і документ, що містить висновок про вартість майна. Порядок розгляду заяв та здійснення виплат з метою наступної повної компенсації за примусово відчужене в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану майно встановлюється Кабінетом Міністрів України. Позивачу та його представнику ні до звернення до суду, ні після не було надано жодних документів, які підтверджують факт примусового відчуження майна в порядку Закону України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану», що також і не було спростовано представником митного органу. Таким чином, [PERSON] позбавлений можливості, отримати акт про примусове відчуження його законного майна, що, у свою чергу, позбавляє останнього на отримання компенсації за примусово відчужене майно. Водночас, як стверджує митний орган, запитуванні документи відсутні оскільки такі були вилучені слідчими органами, відповідно до ухвали Печерського районного суду м. Києва від 12.12.2022 справа №757/35988/22-к. Як вбачається з копії наявної у матеріалах справи наведеного рішення, судом було надано дозвіл на вилучення оригіналів документів, які стали підставою для ввезення, автомобілів та подальшої їх передачі (відчуженню) на користь військової частини [NUMBER] , та подальшого їх розмитнення після повернення на митницю та інших автомобілів які були ввезені, або вилучені чи зберігалися на Львівській митниці та відчужені на користь військової частини [NUMBER] та інших військових формувань Збройних сил України в період з 24.02.2022 по 10.11.2022, тобто фактично слідчим суддею не було надано дозвіл на вилучення документів на підставі яких було відчужено майно [PERSON] . Львівською митницею у справі про порушення митних правил № 0652/20900/22. Аналізуючи докази наявні у матеріалах справи та аргументи учасників у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідачем не дотримано процедури примусового відчуження/вилучення у позивача бездротових навушників, мобільних телефонів, планшетів та аксесуарів до них, що ставить під сумнів правомірність здійсненого примусового відчуження/вилучення у позивача майна. Враховуючи те, що відчуження відбулось саме на складі Львівської митниці під час зберігання товару, переміщеного на митну територію України, обов`язок забезпечення схоронності якого покладено на митний орган, отже, розмір майнової шкоди, яка була завдана позивачу внаслідок неправомірних дій (бездіяльності) Львівської митниці як зберігача вилученого у позивача товару, слід оцінити у загальному розмірі 226883 гривні 70 копійок (фактично визначеному самим відповідачем). Разом з тим, згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду. Так, згідно правового висновку викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2018 року у справі № 910/23967/16 (провадження № 12-110гс18): «відповідачем у справі є держава Україна, яка бере участь у справі через відповідний орган державної влади. Кошти на відшкодування шкоди державою підлягають стягненню з Державного бюджету України, тому відсутня необхідність зазначення у резолютивній частині рішення таких відомостей, як орган, через який грошові кошти мають перераховуватися, або номера чи види рахунку, з якого має бути здійснено стягнення/списання, оскільки такі відомості не впливають ні на підстави, ні на обов`язковість відновлення права позивача в разі встановлення судом його порушення, та за своє суттю є регламентацією способу та порядку виконання судового рішення, що має відображатися у відповідних нормативних актах, а не в резолютивній частині рішення.». Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (частина друга статті 2 ЦК України). Ухвалюючи рішення у даній справі, суд враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, зокрема у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року). Відповідно до частини 1 та 2 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову ? на відповідача; уразі відмовив позові ? на позивача; у разі часткового задоволення позову ? на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, то на користь позивача слід стягнути судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 2268 (дві тисячі двісті шістдесят вісім) гривень 84 копійки.

Outcome: approved