Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-11 00:00:00

Представник позивача Рак Т.С. звернулась до суду в інтересах позивача [PERSON] з позовом до Сахновщинської селищної ради Красноградського району Харківської області, Красноградської районної державної адміністрації Харківської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Головне управління Держгеокадастру у Харківській області про визнання права на земельну частку (пай). В обґрунтування позову зазначила, що [PERSON] відповідно до розпорядження Сахновщинської районної державної адміністрації від 18 грудня 1996 року № 923 була виділена земельна частка (пай), розміром 8,1 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), та видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХР № 0248981, який зареєстрований 29 жовтня 1999 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) № 15 по КСП «Іскра», яка знаходиться на території с. Багата Чернещина Сахновщинського району Харківської області. Відповідно до зазначеного сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР № 0248981 вартість земельної частки (паю) становить 23483,00 грн. Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХР № 0248981, було втрачено, про що в газеті «Колос» за №3 (11892) за березень 2023 року було опубліковано відповідає оголошення про те, що загублений сертифікат на земельну частку (пай) Серії ХР № 0248981 на ім`я [PERSON] вважати недійсним. Позивач направила 17.07.2023 року до Сахновщинської районної державної адміністрації заяву від 22.05.2023 про видачу їй дублікату втраченого сертифікату на право на земельну частку (пай) але Сахновщинська районна державна адміністрація не надала відповіді на зазначену заяву. Таким чином, отримати дублікат сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ХР № 0248981 на даний час є неможливим а відсутність вказаного правовстановлюючого документа позбавляє позивача права реалізувати права та законні інтереси, зокрема відведення земельної ділянки. Тому позивач вважає, що її право було порушено і захистити його вона може лише в судовому порядку. Ухвалою суду від 15.11.2024 року позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 13.01.2025 року прийнято заяву представника позивача про зміну підстав позову. Ухвалою суду від 13.02.2025 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, представник позивача Рак Т.С. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник відповідача Сахновщинської селищної ради Берестинського (Красноградського) району Харківської області в судове засідання не з`явився в направленій до суду заяві просив розгляд справи проводити у відсутності їх представника. Представник відповідача Красноградської районної державної (військової) адміністрації Харківської області в судове засідання не з`явився в направленій до суду заяві просив розгляд справи проводити у відсутності їх представника. Представник третьої особи Головного управління Держгеокадастру у Харківській області у судове засідання не з`явився в направленому до суду клопотанні просив провести судове засідання без участі їх представника. В направлених до суду письмових поясненнях зазначив, що відповідно до статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. За змістом частини другої статті 78 чинного ЗК України право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Право власності на землю може бути підтверджене такими документами: -державний акт на право власності на земельну ділянку (до 1 січня 2013 року); -витяг з Державного, реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрам права власності; -інші цивільно-правові угоди щодо відчуження земельної ділянки: договір купівлі-продажу, дарування, міни, довічного утримання тощо. Як вбачається з матеріалів справи позивачем було втрачено сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ХР № 0248981, який зареєстрований 29 жовтня 1999 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) № 15. Згідно із\~статтею 392\~Цивільного кодексу\~України власник\~майна може\~пред`явити\~позов про\~визнання його\~права власності,\~якщо це\~право оспорюєте\~або не\~визнається іншою\~особою,\~а також\~у разі\~втрати ним\~документа,\~який засвідчує його право власності. Суд, заслухавши пояснення представника позивача,дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, дійшов наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. В силу ст.ст.\~15,16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст.ст.12,81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України\~передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Так судом встановлено, що відповідно до листа Головного управління Держгеокадастру у Харківській області № 29-20-14.1 7396/0/19-24 від 19.11.2024 року, згідно з записом №15 в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 29.10.1999 року [PERSON] отримала сертифікат на право на земельну частку (пай) в КСП «Іскра», серія ХР № 0248981, розміром 8,1 умовних кадастрових гектарів, на підставі розпорядження Сахновщинської районної державної адміністрації № 923 від 18.12.1996 року (а.с. 63). Відповідно до копії сторінки Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), сертифікат серії ХР №0248981, розміром 8,1 умовних кадастрових гектарів, КСП «Іскра», вартістю 23483, 29.10.1999 року було видано [PERSON] (а.с. 64). Згідно копії газеті «Колос» №3 (11892) за березень 2023 року опубліковано оголошення про те, що загублений сертифікат на земельну частку (пай) Серії ХР № 0248981 на ім`я [PERSON] вважати недійсним. (а.с. 10). Відповідно до листа Красноградської районної державної (військової) адміністрації №01-39/3786 від 15.11.2024 року видача дублікатів сертифікатів на земельну частку (пай) не відбувається, оскільки бланки сертифікатів не виготовляються. Таким чином, адміністрація не може виготовити та надати дублікат сертифікату на земельну частку пай. (а.с. 70). Частиною 2\~ст. 14 Конституції України\~визначено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Право власності є непорушним. Відповідно до ч.3 ст.152 ЗК України\~захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав. Згідно\~ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)»\~право на земельну частку (пай) мають колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Відповідно до\~ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)»\~основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Згідно п. 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно\~ст. 3 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)»\~підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради. Особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості). Згідно пункту 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 16.04.2004 №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розд. X «Перехідні положення» ЗК). Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). За правилами Указу Президента України від 08.09.1995 № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» моментом виникнення права на земельну частку (пай) є момент виникнення відповідного права колективної власності на земельну ділянку та існує незалежно від його посвідчення сертифікатом. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Захист прав на отримання земельних часток (паїв) при втраті сертифікату на земельну частку (пай), за аналогією закону здійснюється в порядку ст. 392 ЦК України, яка передбачає, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності в разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності - шляхом пред`явлення позову про визнання права на земельну частку (пай). Також, відповідно з статті 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. У зв`язку із набранням чинності\~Законом України «Про Державний земельний кадастр» від 07.07.2011 зі змінами і доповненнями станом на 14.05.2013, який передбачає скасування з 2013 року державних актів на право власності на земельні ділянки, з 01.01.2013 видача дублікатів державних актів на право власності на земельні ділянки та сертифікатів на право на земельну частку (пай) неможлива. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] отримала сертифікат про право на земельну частку (пай), який в подальшому було втрачено, що унеможливлює останню належним чином оформити право власності на земельну ділянку, тому суд вважає, що вимоги позивачки є доведеними та обґрунтованими, тому підлягають задоволенню у повному обсязі. Позивач не наполягає про стягнення судових витрат з відповідача, тому суд залишає за нею понесені судові витрати у виді сплаченого судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved