Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-11 00:00:00

Керівник Генічеської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Генічеської районної військової адміністрації Херсонської області, Відділу регіонального розвитку Генічеської районної державної адміністрації звернувся до суду із позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, посилаючись на те, що постановою П`ятого апеляційного адміністративний суду від 08.04.2021 по справі №540/213/20 визнано протиправним та скасовано наказ начальника Управління економічного розвитку Генічеської районної державної адміністрації від 24.12.2019 №121-ОС «Про звільнення [PERSON] », поновлено [PERSON] на посаді державного реєстратора Управління економічного розвитку Генічеської районної державної адміністрації (перейменованого у Відділ регіонального розвитку Генічеської районної державної адміністрації) з 01.01.2020, стягнуто з Відділу регіонального розвитку Генічеської районної державної адміністрації на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01.01.2020 по 08.04.2021 у загальному розмірі 189\~772 грн. 86 коп. На виконання даного рішення суду управлінням Державної казначейської служби України у Генічеському районі Херсонської області проведено примусове списання коштів з рахунку відділу регіонального розвитку Генічеської районної державної адміністрації: 15.06.2021 134 142,98 грн.; 05.07.2021 43 940 грн.; 21.07.2021 11 689,88 грн. Таким чином, станом на 13.12.2024 [PERSON] упродовж червня-липня 2021 року виплачено середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 189 772,86 грн. Оскільки звільнення [PERSON] здійснено з порушенням закону, що встановлено рішенням П`ятого апеляційного адміністративний суду від 08.04.2021 по справі №540/213/20, то на [PERSON] , як на особу, за наказом якої проведено звільнення, покладається обов`язок відшкодувати шкоду, заподіяну державі в особі Генічеської районної військової адміністрації та Відділу регіонального розвитку Генічеської районної державної адміністрації. З урахуванням того, що незаконний наказ від 24.12.2019 № 121-ОС «Про звільнення [PERSON] » приймався начальником Управління економічного розвитку Генічеської районної військової адміністрації, із врахування положень ч. 4 ст. 136 КЗпП України правом на звернення до суду із регресним позовом про стягнення із колишнього начальника Управління [PERSON] коштів в сумі 189 772,86 грн., виплачених [PERSON] за час вимушеного прогулу, наділена Генічеська районна військова адміністрація як вищестоящий орган. При цьому оскільки Відділ регіонального розвитку Генічеської районної державної адміністрації є правонаступником Управління економічного розвитку Генічеської районної державної адміністрації, а списання бюджетних коштів здійснювалось з його рахунку, Відділ регіонального розвитку Генічеської районної державної адміністрації є державним органом, уповноваженим захищати інтереси держави у спірних правовідносинах та залучається в якості позивача. У зв`язку із чим просить стягнути з [PERSON] у порядку зворотної вимоги (регресу) на користь відділу регіонального розвитку Генічеської районної державної адміністрації матеріальну шкоду у розмірі 189 772 грн. 86 коп., завданої виплатою [PERSON] середнього заробітку за час вимушеного прогулу; стягнути з [PERSON] на користь Херсонської обласної прокуратури судовий збір у розмірі 3028,00 грн. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 10.01.2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. В судовому засіданні прокурор позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи був повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Заяв, клопотань чи відзив на адресу суду не надходило. Відповідно до\~ст. 280 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи ухваливши заочне рішення. Вислухавши пояснення прокурора, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до\~ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до\~ст. 131-1 Конституції України, в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Згідно з частинами 1, 3\~ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини. Судом встановлено, що відповідно [PERSON] була призначена на посаду державного реєстратора Управління економічного розвитку Генічеської районної державної адміністрації, що підтверджується копією наказу Управління економічного розвитку Генічеської районної державної адміністрації №106-ОС від 10.12.2018 року. Відповідно до наказу Управління економічного розвитку Генічеської районної державної адміністрації №121-ОС від 24.12.2019 року звільнено [PERSON] з 31.12.2019р. з посади державного реєстратора Управління економічного розвитку Генічеської районної державної адміністрації у зв`язку зі скороченням штату державних службовців. Відповідно до постанови П`ятого апеляційного адміністративний суду від 08.04.2021 року по справі №540/213/20 визнано протиправним та скасовано наказ начальника Управління економічного розвитку Генічеської районної державної адміністрації від 24.12.2019 №121-ОС «Про звільнення [PERSON] », поновлено [PERSON] на посаді державного реєстратора Управління економічного розвитку Генічеської районної державної адміністрації (перейменованого у Відділ регіонального розвитку Генічеської районної державної адміністрації) з 01.01.2020, стягнуто з Відділу регіонального розвитку Генічеської районної державної адміністрації на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01.01.2020 по 08.04.2021 у загальному розмірі 189\~772 грн. 86 коп. Згідно із ч.ч. 4, 5\~статті 82 ЦПК України\~обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. На виконання даного рішення суду управлінням Державної казначейської служби України у Генічеському районі Херсонської області проведено примусове списання коштів з рахунку відділу регіонального розвитку Генічеської районної державної адміністрації: 15.06.2021 134 142,98 грн.; 05.07.2021 43 940 грн.; 21.07.2021 11 689,88 грн. Таким чином, станом на 13.12.2024р. [PERSON] упродовж червня-липня 2021 року виплачено середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 189 772,86 грн., що підтверджується інформацією Головного управління Державної казначейської служби України у Херсонській області, а також відповідними платіжними дорученнями, отриманими з Єдиного веб-порталу використання публічних коштів. Таким чином, на переконання суду дослідженими доказами підтверджено, що відповідач як уповноважена службова особа прийняла рішення про звільнення з посади [PERSON] з порушенням встановленого законом порядку. Вказані обставини встановлені судовими рішеннями, і доказів на спростування цього суду не надано. З урахуванням\~того,\~що незаконний\~наказ від\~24.12.2019\~№ 121-ОС\~«Про звільнення\~ [PERSON] »\~приймався начальником\~Управління економічного\~розвитку Генічеської\~районної військової\~адміністрації,\~із врахування\~положень ч.\~4\~ст.\~136\~КЗпП України\~правом на\~звернення до\~суду із\~регресним позовом\~про стягнення\~із колишнього\~начальника Управління\~ [PERSON] \~коштів в\~сумі 189\~772,86\~грн.,\~виплачених [PERSON] \~за час\~вимушеного прогулу, наділена Генічеська районна військова адміністрація як вищестоящий орган. При цьому оскільки Відділ регіонального розвитку Генічеської районної державної адміністрації є правонаступником Управління економічного розвитку Генічеської районної державної адміністрації, а списання бюджетних коштів здійснювалось з його рахунку, Відділ регіонального розвитку Генічеської районної державної адміністрації є державним органом, уповноваженим захищати інтереси держави у спірних правовідносинах та залучається в якості позивача. Також, наданими доказами підтверджено, що за рахунок державного бюджету були виплачені грошові кошти на користь [PERSON] за вимушений прогул, тобто що безпосередньо пов`язано із незаконним звільненням і поновленням на посаді. Згідно з п. 8 ч. 2\~ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та іншими способи відшкодування майнової шкоди. Відповідно до\~ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до вимог\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Статтею 136 КЗпП України, передбачено порядок покриття шкоди, заподіяної працівником, зокрема, стягнення з керівників підприємств, установ, організацій та їх заступників матеріальної шкоди у судовому порядку. Відповідно до п. 8 ч. 1\~ст. 134 КЗпП України, працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації у випадку, коли: службова особа, винна в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу. Згідно\~ст. 237 КЗпП України, суд покладає на службову особу, винну в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу, обов`язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи. Такий обов`язок покладається, якщо звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або якщо власник чи уповноважений ним орган затримав виконання рішення суду про поновлення на роботі. Аналогічне положення визначено в ч. 1\~ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Питання про повну матеріальну відповідальність при незаконному звільненні або переведенні на іншу роботу, невиконанні рішення суду про поновлення працівника на роботі роз`яснено у\~постанові Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів». Так, відповідно до п. 33\~Постанови пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів»\~з метою запобігання незаконним звільненням судам слід неухильно додержуватися вимог ст. 134 (п. 8),\~ст. 237 КЗпП України\~про притягнення до участі в справі про поновлення на роботі і покладення на службову особу обов`язку відшкодувати шкоду підприємству, установі, організації, заподіяну в зв`язку з оплатою незаконно звільненому працівникові часу вимушеного прогулу. При цьому належить врахувати, що при незаконному звільненні або переведенні на іншу роботу настає повна матеріальна відповідальність винних в цьому службових осіб і обов`язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу може бути покладено при допущенні ними в цих випадках будь-якого порушення закону. Зазначене також узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 11.04.2018 року у справі № 161/6047/16-ц, згідно із якими посадова особа, яка винна у незаконному звільненні працівника та затриманні виконання рішення суду про поновлення на роботі, має покрити шкоду, заподіяну установі у повному розмірі сплаченого середнього заробітку за час вимушеного прогулу. У пункті 13\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 року № 14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками»\~судам роз`яснено, що, застосовуючи матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди на підставі пункту 8\~статті 134 КЗпП України, суди повинні мати на увазі, що за цим законом покладається обов`язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою незаконно звільненому чи незаконно переведеному працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижче оплачуваної роботи, на винних службових осіб, за наказом або розпорядженням яких звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або яким затримано виконання рішення суду про поновлення на роботі. Пунктом 6 Постанови № 14, передбачена відповідальність керівників підприємств, установ, організацій та їх заступників, а також керівників структурних підрозділів на підприємствах, в установах, організаціях та їх заступників, якщо шкоду заподіяно зайвими грошовими виплатами до яких відносяться, зокрема, суми заробітної плати. Відповідальність в цих випадках настає незалежно від форми вини. Суд вважає, що вина [PERSON] у незаконному звільненні також доведена, оскільки саме вона приймала відповідне рішення. За таких обставин, суд приходить до висновку про позов керівника Генічеської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Генічеської районної військової адміністрації Херсонської області, Відділу регіонального розвитку Генічеської районної державної адміністрації до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди підлягає задоволенню. Таким чином, суд вважає, необхідним задовольнити позовні вимоги позивача та стягнути з відповідача спричинену матеріальну шкоду в порядку зворотної вимоги у розмірі 189\~772,86грн. Крім того, на підставі ч. 2\~ст. 141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028,00 грн.

Outcome: approved