Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-16 00:00:00

Позиція позивача та відповідача, процесуальні дії, вчинені по справі. \~Представник позивача Пархомчук С.В. 06.02.2025 за допомогою підсистеми "Електронний суд" звернувся до Хорольського районного суду Полтавської області з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. на обґрунтування якого зазначає, що між відповідачем та Товариством з обмеженою відповідальністю ''Фінансова компанія "Авіра Груп" 08.04.2021 в електронній формі було укладено кредитний договір № 27242. 17.02.2022 між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю ''Фінансова компанія "Авіра Груп" укладено договір факторингу № 02-17/02/2022, у результаті чого до останнього перейшло право вимоги, зокрема, за кредитним договором № 27242 від 08.04.2021. У зв`язку із невиконанням відповідачем умов договору, заборгованість останнього перед позивачем становить 5950,00 грн, яка складається із: простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 1000,00 грн, простроченої заборгованості за процентами в розмірі 4950,00 грн. Посилаючись на те, що відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, позивач просить стягнути із [PERSON] на свою користь вказану заборгованість в повному обсязі, а також судові витрати. Ухвалою судді Хорольського районного суду Старокожка В.П. від 06.02.2025 вказану позовну заяву залишено без руху. Ухвалою судді від 06.02.2025 після усунення зазначених судом недоліків позовної заяви було відкрито провадження у вказаній цивільній справі і призначено її до судового розгляду у межах спрощеного позовного провадження без виклику сторін у судове засідання. З відповіді Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області, наданої на запит суду, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою [ADDRESS] . За вказаною адресою відповідач копію позовної заяви та копію ухвали про відкриття провадження отримав 27.02.2025, що підтверджується відповідним поштовим повідомленням. Таким чином, слід вважати відповідача [PERSON] належним чином повідомленим про відкриття провадження у справі. Станом на дату розгляду справи на адресу суду відзив від відповідача не надходив. Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідачка та/або позивач до суду не подавали. Згідно з ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що за результатами розгляду справи в межах спрощеного провадження має бути ухвалене рішення, яким позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково. Фактичні обставини, встановлені судом. Судом встановлено,\~що між відповідачем [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю ''Фінансова компанія "Авіра Груп" 08.04.2021 в електронній формі було укладено кредитний договір № 27242 на умовах повернення її в кінці строку, згідно з умовами якого останній отримав на умовах фінансового кредиту кошти в сумі 1000,00 грн строком на 18 днів (до 25.04.2021) зі сплатою відсотків за користування кредитом із базовою фіксованою процентною ставкою 2.50 % в день /а.с. 20-24/. Вищевказаний договір позики підписано [PERSON] за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором /а.с. 16/. Згідно з Додатком № 1 до договору про надання фінансового кредиту № 27242 від 08.04.2021 /а.с. 24/ загальна вартість кредиту становить 1600,00 грн, з яких 1000,00 грн - тіло кредиту, 450,00 грн - розмір відсотків за користування ним за період дії договору, 150,00 грн - сума комісії за користування системою дистанційного отримання фінасового кредиту, що становить 15% від його суми. Відповідно до інформаційної довідки ТОВ "Платежі онлайн" від 21.05.2024, 08.04.2021 на банківську картку [PERSON] в рахунок видачі кредиту № 27242 було перераховано кошти в сумі 1000,00 грн /а.с. 39/. 17.02.2022 між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю ''Фінансова компанія "Авіра Груп" укладено договір факторингу № 02-17/02/2022, у результаті чого до останнього перейшло право вимоги, зокрема, за кредитним договором № 27242 від 08.04.2021, що підтверджується копією вказаного договору факторингу /а.с. 25-32/, додаткової угоди до нього від 12.10.2022 про заміну первісного зобов`язання новим зобов`язанням (Новація) /а.с. 33-34/, витягу із реєстру боржників до договору факторингу № 02-17/02/2022 від 17.02.2022 /а.с. 15/. Відповідно до виписки з особового рахунку за кредитним договором № 27242 від 08.04.2021 /а.с. 14/ за період з 04.08.2021 по 25,06.2024, заборгованість [PERSON] становить 5950,00 грн, яка складається із простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 1000,00 грн, простроченої заборгованості за процентами в розмірі 4950,00 грн. Як вбачається із витягу із реєстру боржників до договору факторингу № 02-17/02/2022 від 17.02.2022, вказана заборгованість є сталою і подальші нарахування позивачем не здійснювалися. Норми права, застосовані судом. Згідно із ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Ч. 12 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно зі статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. У частині другій статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. З правової позиції висловленої Верховним Судом України в постанові від 23.09.2015 у справі №6-979цс15 слідує, що за змістом вказаних вище положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. У відповідності до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускаються, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти(кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно достатті 1048 цього Кодексу. Згідно із ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми (ч.1 ст.1047 ЦК України). Ч.1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Мотивована оцінка аргументів сторін. Факт існування кредитних відносин між сторонами підтверджується копією укладеного у електронній формі кредитного договору № 27242 від 08.04.2021 з додатком, підписаного відповідачем цього ж дня за допомогою одноразового ідентифікатора та договору факторингу від 17.02.2022 № 02-17/02/2022 з додатковою угодою до нього, відповідно до яких позивач набув права вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором. Відповідно до умов цього договору відповідач мав повернути отримані в позику кошти, сплатити відсотки за користування ними в рекомендовану дату платежу 25.04.2021. Отже, не пізніше 25.04.2021 за вищевказаним договором відповідач мав обов`язок незалежно від пред`явлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платежами, оскільки останні були розраховані у межах строку кредитування. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. У постанові від 28.03.2018 по справі № 444/9519/12 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Судом з матеріалів справи, зокрема кредитного договору № 27242 від 08.04.2021 та додатку до нього встановлено, що загальна вартість кредиту становить 1600,00 грн, з яких 1000,00 грн - тіло кредиту, 450,00 грн - розмір відсотків за користування ним за період дії договору з 08.04.2021 по 25.04.2021, 150,00 грн - сума комісії за користування системою дистанційного отримання фінасового кредиту, що становить 15% від його суми. Суду ні позивачем, ні відповідачем не надано доказів повного чи часткового погашення заборгованості за цим договором останньою як первісному кредитору, так і позивачеві. Судом встановлено, що заборгованість відповідача за вищевказаним договором, що нарахована позивачем станом на 25.06.2024, виходить за межі строку дії договору, оскільки, як вбачається із матеріалів справи, нарахування відсотків за користування кредитними коштами, здійснювалося первісним позикодавцем після закінчення строку дії договору, про що свідчить витяг із реєстру боржників до договору факторингу від 17.02.2022 № 02-17/02/2022, укладеного між позивачем та ТОВ ''ФК "Авіра груп" і таким чином загальну заборгованість відповідача визначено в розмірі 5950,00 грн, яка складається із: простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 1000,00 грн, простроченої заборгованості за процентами в розмірі 4950,00 грн. Відповідно до\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 3\~статті 12 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд, здійснивши власні розрахунки для визначення розміру заборгованості відповідача по вищевказаному кредиту, у межах заявлених позовних вимог, дійшов висновку про таке. Оскільки за умовами договору нарахування відсотків за користування позикою мало здійснюватися виключно в період з 08.04.2021 по 25.04.2021, виходячи із розміру тіла позики 1000,00 грн, процентної ставки 2,50%, строку дії договору 18 днів, заборгованість за відсотками має становити 450,00 грн. Щодо заборгованості за тілом кредиту, яка становить 1000,00 грн, враховуючи відсутність доказів щодо їх повного чи часткового погашення відповідачем, суд приходить до висновку про порушення прав позивача з боку останнього, що полягає у неповерненні коштів за кредитним договором у цій сумі, у зв`язку із чим позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню повністю. Отже, враховуючи вищевикладене, позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором № 27242 від 08.04.2021 із [PERSON] підлягають задоволенню частково і з останнього на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором від 08.04.2021 в сумі 1450,00 грн, яка складається із: простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 1000,00 грн, простроченої заборгованості за процентами в розмірі 450,00 грн. У іншій частині позовних вимог слід відмовити за їх безпідставністю. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В позовній заяві позивач вказує на те, що ним понесено судові витрати в розмірі 2422,40 грн згідно з платіжною інструкцією № 34198 від 08.01.2025. Зважаючи на те, що позов підлягає задоволенню частково, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 24,37 % сплаченого позивачем судового збору на підставі платіжної інструкції від 08.01.2025, що становить 590,34 грн. У позовній заяві та заяві про стягнення судових витрат від 26.02.2025 представник позивача також прохає стягнути із відповідача судові витрати на правничу допомогу в розмірі 10500,00 грн. Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На виконання вимог ч. 3 ст. 137 ЦПК України позивачем до позову додано: Договір про надання правової допомоги від 29.12.2023, укладений між ТОВ «ФК "Кеш Ту ГОу" та адвокатом Пархомчуком С.В.; довіреність від 30.12.2024 б/н; додаткову угоду № 1 до договору про надання правової допомоги від 29.12.2023; копію свідоцтва серії КС № 8096/10; акт про отримання правової допомоги від 17.02.2025; платіжну інструкцію № 35178; рахунок 17.02.2025-9 від 17.02.2025. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, беручи до уваги те, що понесені позивачем та доведені письмовими доказами судові витрати пов`язані з розглядом справи, відповідач клопотання щодо неспівмірності цих судових витрат ціні позову, їх зменшення тощо суду не надав, суд доходить висновку, що цей розмір є обґрунтованим та доведеним. Ураховуючи, що відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, стягненню із відповідачки на користь позивача підлягають судові витрати у вигляді правової допомоги адвоката, які з урахуванням пропорційності розміру задоволених позовних вимог (24,37 %) становлять 2558,85 грн.

Outcome: partial