Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-09 00:00:00

29.07.2024 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом. Свої вимоги мотивувала таким. [INFO] помер її чоловік [PERSON] , який постійно до дня смерті проживав в [ADDRESS] . До спадкового майна померлого [PERSON] належить житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , який залишився після смерті його матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Інших спадкоємців, які претендують на спадщину, після смерті [PERSON] та [PERSON] немає. Вказує, що вчасно подала заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , однак приватним нотаріусом Дубенського районного нотаріального округу Гордійчуком В.І. їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, що за адресою [ADDRESS] , який залишився не успадкований після смерті [PERSON] , що померла [INFO] , спадкоємцем якої був її син [PERSON] , що помер [INFO] , який прийняв спадщину, однак своїх спадкових прав не оформив, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на успадковуваний будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS] . Враховуючи викладене, позивачка просить визнати за нею право власності на житловий будинок садибного типу з господарським будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , що належав [PERSON] , яка померла [INFO] та який в порядку спадкування перейшов до [PERSON] , який помер [INFO] . Позивач в судове засідання не з`явилася, була повідомлена належним чином про дату, час та місце розгляду справи. У своїй позовній заяві просила справу розглянути без її участі. Представник Радивилівської міської ради Дубенського району Рівненської області в судове засідання не з`явився, були повідомлені належним чином про дату час та місце розгляду справи, будь яких заяв чи клопотань про причину неявки у судове засідання суду не надав. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних матеріалів справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Згідно свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 31.03.2008 року, виданого Немирівською сільською радою [PERSON] померла [INFO] у с. Гаї Лев`ятинські, Радивилівського району Рівненської області, актовий запис № 10 (а.с.7 ). Згідно з виписки з погосподарської книги №5 с. Гаї - Лев`ятинські на 2024-2031 роки виконавчого комітету Радивилівської міської ради, виданої старостою Немирівського старостинського округу Дубенського району Рівненської області 30.05.2024р. №185/01.02-15, власником домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , особовий рахунок [NUMBER] , загальною площею 56,4 кв.м. є [PERSON] (а.с. 13). З довідки № 391/1 від 30.0.2024 року, виданої КП «Радивилівське БТІ» Радивилівської міської ради Дубенського району Рівненської області, встановлено, що реєстрація права власності на домоволодіння в [ADDRESS] , яке належить [PERSON] на підставі запису погосподарської книги Радивилівської міської ради Дубенського району Рівненської області №5, номер об`єкта погосподарського обліку: 03-0077-3 за 2024-2031 роки, в КП «Радивилівське бюро технічної інвентаризації» до 01.01.2013 року не проводилась (а.с.14). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, зокрема на вказане вище домоволодіння. Єдиним спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] є [PERSON] її син. На підтвердження родинних відносин надано копію свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого повторно 20.03.1996 р.н. відділом реєстрації м. Радивилів, Рівненської області відповідно до якого, [PERSON] народився [INFO] , його батьками вказані [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 22 (а.с. 9). На підтвердження прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON] є витребувана судом копія спадкової справи після смерті [PERSON] . Згідно свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , виданого Немирівською сільською радою Червоноармійського району, 28.05.1983 року [PERSON] одружився з [PERSON] , після чого остання отримала прізвище [PERSON] , актовий запис 8 (а.с. 6). Згідно свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 08.01.2016 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Радивилівського районного управління юстиції у Рівненській області [PERSON] помер [INFO] у м. Радивилів, Радивилівського району Рівненської області, актовий запис № 3 (а.с.8 ). Згідно копії спадкової справи після смерті [PERSON] у передбачений законом термін з заявою про прийняття спадщини звернулася позивач [PERSON] , інші спадкоємці першої черги, а саме син [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] звернулись з заявою про відмову від спадщини на користь матері [PERSON] . З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданої приватним нотаріусом Дубенського районного нотаріального округу Гордійчуком В.І. від 30.05.2024 року № 159-02-31, встановлено, що розглянувши звернення [PERSON] про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресою [ADDRESS] , який залишився не успадкований після смерті [PERSON] , що померла [INFO] , спадкоємцем якої був її син [PERSON] , що помер [INFO] (спадкова справа 87/2016), який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав, вказана нотаріальна дія не може бути вчинена, у зв`язку з відсутністю у спадкоємця правовстановлюючих документів на успадкований житловий будинок з господарськими будівлями, і спорудами за адресою [ADDRESS] , необхідних для оформлення свідоцтва про право на спадщину (а.с. 24). Статтею 16\~ЦК\~України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути у тому числі, визнання права. Відповідно до положень\~ст. 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом - ст. 1217\~ЦК України. В силу\~ст.\~1218\~ЦК\~України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1220\~ЦК\~України визначено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Місцем відкриття спадщини, за нормою ст. 1221 ЦК України, є останнє місце проживання спадкодавця. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини - ст. 1222 ЦК України. Згідно з ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. По положенню ст. ст.1258, 1261 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених\~статтею 1259 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця. Статтею 1268\~ЦК\~України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. 30.05.2024 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS] , після смерті її чоловіка [PERSON] , що помер [INFO] , по спадковій справі 87/2016, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів. За п. 3.1 листа Вищого Спеціалізованого Суду України від 16 травня 2013 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. За ч. 3 ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"\~права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього\~Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права, що виникли до набрання чинності вказаним Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав - ч. 4\~ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Право власності на житловий будинок набувається у порядку, який був чинним на час завершення будівництва. За даними технічного паспорту, виготовленого 30 травня 2024 року, будинок садибного типу з господарськими та спорудами за адресою: [ADDRESS] , складається з: житлового будинку- А-1, площею основи забудови 63,8 м2; веранда а-1, площею 11,8 м2; господарські будівлі Б-1, площею 84,2 м2; погріб- ПГ, сарай В-1, площею 23,8 м2, огорожа, ворота, колодязь рік будівництва 1955-1990 роки. Питання набуття права власності на той час регулювалося Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Указ від 26 серпня 1948 року), що був визнаний таким, що втратив чинність, Указом Президії Верховної Ради СРСР від 22 лютого 1988 року № 8502-ІІ, і прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Постанова від 26 серпня 1948 року), які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва. Згідно зі статтею 1 Указу від 26 серпня 1948 року кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до п`яти як у місті, так і поза містом. Пунктом 2 Постанови від 26 серпня 1948 року визначено, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника. Отже, за Указом від 26 серпня 1948 року та Постановою від 26 серпня 1948 року підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був сам факт збудування ним його з додержанням вимог вказаного законодавства. Ці правові акти не пов`язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Зазначене відповідає висновку Верховного Суду викладеному у постанові від 06 березня 2018 року у справі № 175/2254/15. Крім того, по приватних житлових будинках, що збудовані до 05 серпня 1992 року не передбачалась процедура введення в експлуатацію при оформленні права власності. Таким чином, за наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 05 серпня 1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи (п. 3.2 Листа ВССУ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування"). Згідно з п. 20 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року (далі - Інструкція), яка втратила чинність 19 січня 1996 року, передбачалася реєстрація будинків і домоволодінь на підставі записів у погосподарських книгах. За змістом пункту 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР № 45/5 від 31 жовтня 1975 року (втратила чинність 07 липня 1994 року) підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Згідно копії спадкової справи після смерті [PERSON] у передбачений законом термін з заявою про прийняття спадщини звернувся її син [PERSON] , інші спадкоємці першої черги, а саме чоловік [PERSON] звернувся з заявою про відмову від спадщини на користь сина [PERSON] . Виходячи з зазначеного, [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON] , зокрема на спірне домоволодіння, а позивач [PERSON] прийняла спадщину після смерті чоловіка [PERSON] . Остільки, позивач довів наявність спадкового майна, підстави до його успадкування, неможливість реалізації спадкових прав у інший спосіб, суд визнає позовні вимоги обґрунтованими та ухвалює про їх задоволення. На прохання позивача суд не стягує з відповідача судовий збір.

Outcome: approved