Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-04 00:00:00

Представник АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до Великописарівського районного суду Сумської області із зазначеним позовом, згідно з яким просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг б/н від 05.11.2019 в загальному розмірі 101655,09 грн., з яких заборгованість за кредитом в розмірі 85166,79 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом в розмірі 16488,30 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідач звернувся до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву б/н від 05.11.2019. Відповідно до виявленого бажання відповідачу відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт. Для користування кредитним картковим рахунком відповідач, який ознайомився з умовами обслуговування кредитних карток шляхом підписання паспорту споживчого кредиту від 29.11.2019, отримав кредитну картку типу преміальна картка World Black Edition (кредитний ліміт до 200\~000 грн), користувався картковим рахунком та використовував кредитні кошти. При цьому відповідач зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов кредитного договору, однак не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями. Таким чином, станом на 07.07.2023 за відповідачем рахується заборгованість у розмірі 101655,09 грн. з урахуванням внесених ним коштів на погашення заборгованості, що свідчить про його ухилення від виконання зобов`язання за кредитним договором. 08.09.2023 ухвалою Великописарівського районного\~суду Сумської\~областівідкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі за участю сторін. 29.09.2023 від представника відповідача [PERSON] адвоката Савочки А.М. надійшла зустрічна позовна заява до АТ КБ «ПРИВАТБАНК», третя особа на стороні позивача без самостійних вимог [PERSON] , відповідно до якої просить визнати нечинними транзакції, здійснені 15.07.2023 о 16:30:02 год., о 16:31:35 год., о 16:33:04 год., 16:34:25 год. з платіжної картки № [NUMBER] на іншу картку у терміналі самообслуговування за адресою: пл. Адама Міцкевича, буд. 6/7, м. Львів, щодо переказу грошових коштів в сумі 20040,00 грн. кожна; зобов?язати АТ КБ «ПРИВАТБАНК» повернути [PERSON] безпідставно списані 15.07.2023 з банківського/карткового рахунку № [NUMBER] \~грошові кошти\~в розмірі\~20040,00\~грн.\~за кожну\~з чотирьох\~транзакцій,\~шляхом їх\~відновлення на\~вказаному картковому\~рахунку.\~При цьому\~просиввідмовити у задоволенні первісного позову. Вимоги за зустрічною позовною заявою вмотивовані тим, що по кредитному рахунку № [NUMBER] були випущені платіжні картки: АТ КБ «Приватбанк» № [NUMBER] для особистого користування [PERSON] та АТ КБ «ПРИВАТБАНК» № [NUMBER] для користування його дружиною [PERSON] , рух коштів за якими відбувався по одному рахунку. Разом з тим 15.07.2022 невстановлені особи вчинили шахрайські дії з належними [PERSON] банківськими платіжним картками АТ «ПРИВАТБАНК», шляхом втручання у роботу електронно-обчислювальних машин та автоматизованих систем, в результаті чого заволоділи грошовими коштами у загальному розмірі 89178,00 грн., в тому числі по рахунку № [NUMBER] (платіжна картка АТ КБ «ПРИВАТБАНК»№ [NUMBER] ) на суму 80160,00 грн., з нарахованими банком комісіями. Так, згідно з інформацією про рух коштів по рахунку, невстановлені особи, шляхом незаконного втручання до електронної платіжної системи, в період часу з 16.30 год. до 16.47 год. 15.07.2022, в терміналі самообслуговування, розташованому за адресою: пл. Адама Міцкевича 6/7, м. Львів, заволоділи грошовими коштами [PERSON] засобом їх електронного переказу стороннім особам: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] за невідомими банківськими реквізитами чотирма транзакціями у сумі 20040,00 грн. кожна. З пояснень працівників банку вказане списання коштів відбулося шляхом виготовлення цифрового дублікату платіжної картки КБ «ПРИВАТБАНК»№ [NUMBER] без відома її власника. З огляду на викладене 15.07.2022 [PERSON] негайно повідомила про вказаний факт за номером телефону «гарячої лінії» КБ «ПРИВАТБАНК», заблокувала видаткові операції по картці, подала заяву про скасування транзакцій, а також заяву про вчинення злочину до органів національної поліції. 21.07.2022 за вказаною заявою [PERSON] до Єдиного реєстру досудових розслідувань Охтирським районним відділом поліції ГУНП в Сумській області внесено відомості по кримінальному провадженню № 12022205480000128 за попередньою правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 190 КК України, в межах якого [PERSON] була допитна в якості потерпілої. Крім того, 12.08.2023 [PERSON] подала до Національного Банку України та АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заяви про несанкціоноване списання коштів з карткового рахунку, в наслідок неналежного забезпечення банком - емітентом вимог електронної безпеки щодо неможливості стороннього втручання в систему електронних платежів, доступу сторонніх осіб до персональних даних власника картки та достатнього рівня кібербезпеки, що унеможливлював би заволодіння коштами власника картки - без його відома. У відповідь на вказану заяву від АТ КБ «ПРИВАТБАНК» повідомило, що вирішення питання про відновлення коштів не може бути проведено до закінчення розслідування вищевказаного кримінального провадження. Представник позивача за зустрічним позовом наголошував на тому, що [PERSON] та [PERSON] не розголошували будь-яким стороннім особам номер картки, ПІН та CVV-код, не передавали реквізити платіжної картки через відкриті канали інформаційного обміну, не відкривали посилання у мережі Інтернет, зазначені в «листах-розсилках» як можливих засобах «фішингу». Крім того, [PERSON] та [PERSON] не перебували 15.07.2022 в м. Львів, а тому не мали можливості пред?явити фізичну картку для здійснення переказу коштів. Таким чином, електронний платіжний засіб [PERSON] було використано без фізичного пред?явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача. Отже, за вказаних обставин банк після надходження повідомлення або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний був негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу та негайно відновити залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції, чого в даному випадку не відбулося. Натомість, користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій у разі відсутності доказів сприяння ним втраті, використанню ПІН або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Представник позивача за зустрічним позовом вказує на те, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження того, що [PERSON] та [PERSON] своїми діями чи бездіяльністю сприяли втраті, незаконному використанню ПІН або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, що в свою чергу свідчить про наявність правових підстав для задоволення зустрічного позову та відмови в задоволенні позовних вимог за первісним позовом (а.с. Том 1 а.с. 114-). 18.10.2023 ухвалою Великописарівського районного суду Сумської області об`єднано в одне провадження зустрічну позовну заяву [PERSON] до АТ КБ «ПРИВАТБАНК», третя особа на стороні позивача без самостійних вимог [PERSON] про\~визнання транзакцій щодо переказу грошових коштів нечинними та зобов`язання повернути грошові кошти шляхом їх відновлення на картковому рахунку\~з первісним позовом\~АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором про надання банківських послуг. У відзиві на зустрічний позов представник АТ КБ «ПРИВАТБАНК» просив відмовити у задоволенні зустрічних позовних вимог у повному обсязі. При цьому зазначив, що переказ грошових коштів 15.07.2022 з карти [PERSON] було здійснено чотирма транзакціями на загальну суму 82564,80 грн. з урахуванням комісії о 16:30 на карту [NUMBER] , о 16:31 на карту [NUMBER] , о 16:33 на карту [NUMBER] та о 16:34 на карту [NUMBER] в терміналі самообслуговування відділення банку: м. Львів, пл. Адама Міцкевича, буд.6/7. Співробітником банку був установлений контакт з отримувачами переказів, які повертати отримані гроші відмовилися, мотивуючи тим, що вони проводили валюта-обмін. Один з успішних входів до Приват24 клієнта банку [PERSON] за 15.07.2022 був зафіксований з пристрою IPHONE13,4 (з ідентифікатором банку 6А6938С9-9548-490В-8288-DC58052BDBE0), який був у користуванні [PERSON] та 15.07.2022 о 16:22 остання з мобільного телефону узгодила вхід до свого Приват24 шахраям, дзвінок від ПриватБанку для підтвердження входу в Приват24 надходив на номер клієнта. Змін в акаунті [PERSON] під час шахрайського входу у Приват24 не зафіксовано, фінансовий номер клієнта не змінювався, вхід до акаунту здійснювався за правильного введення логіну та паролю(пароль в той момент не змінювався), що дає розуміння про розголошення вказаної інформації самим клієнтом. Маючи доступ до акаунту Приват24 клієнта [PERSON] , шахраї здійснили перекази через термінал самообслуговування TS205425, що розташований у м. Львів, пл. Адама Міцкевича, буд.6/7, з кредитної картки № 5221191101212222, змін PIN коду по вказаній картці не було, коректне введення PIN коду картки, що свідчить про розголошення вказаної інформації самим клієнтом. При цьому фінансовим номером [PERSON] , згідно з даними у анкеті-заяві від 05.11.2019, був зареєстрований номер [NUMBER] та згідно логів входу до Приват24 в подальшому не змінювався, що на переконання представника відповідача за зустрічним позовом свідчить про зняття грошових коштів клієнта [PERSON] з використанням логіну та паролю до Приват24, який відомий тільки останньому, доказів протилежного позивачем не надано. Отже переказ грошових коштів з рахунку [PERSON] відбувся внаслідок необачної поведінки клієнта, належних та допустимих доказів на підтвердження порушення банком правил проведення розрахункових операцій в процесі переказу грошових коштів з його карткового рахунку не надано. Представник АТ КБ «ПРИВАТБАНК» наголошує на тому, що вищевказані операції переказу коштів не можуть вважатись неналежними, а тому неправомірно покладати на банк відповідальність за їх виконання, оскільки вони були здійснені саме клієнтом або іншої особою за допомогою його особистих дій (бездіяльності), які сприяли незаконному використанню інформації, що дає змогу ініціювати платіжні операції (неналежні перекази). З огляду на те, що переказ коштів відбувався з рахунку платника за електронною ідентифікацією електронного платіжного засобу і його користувача, не є неналежним переказом, підстава для негайного відновлення банком залишку коштів на рахунку користувача, в даному випадку не було застосовано. АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не несе відповідальність перед позивачем та не може відповідати за перекази і зняття готівки коштів ініційованих за допомогою особистих даних клієнта, а лише виконує розпорядження клієнта щодо здійснення ним платіжних операцій з власних рахунків. Крім того позовні вимоги про повернення на рахунок позивача суми коштів, списаних за рахунок кредитного ліміту не відповідає нормам законодавства, оскільки такі кошти не є власністю позивача, а передані йому у користування на умовах кредитного договору. 26.12.2023 ухвалою Великописарівського районного\~суду Сумської\~областізакрито підготовче провадження та призначено справу\~до судового розгляду по суті з повідомленням учасників справи. 16.05.2024 актом приймання передачі Великописарівський районний суд Сумської області у відповідності до рішення Вищої ради правосуддя від 23.04.2024 № 1224/0/15-24 «Про зміну територіальної підсудності судових справ Великописарівського районного суду Сумської області» у зв`язку зі зміною із 01.05.2024 територіальної підсудності судових справ передано до Охтирського міськрайонного суду Сумської області адміністративну справу № 575/867/23, провадження № 2/575/12/24 за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.05.2024 справа була передана до провадження судді Яценко Н.Г. 24.05.2024 за ухвалою судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області\~справу прийнято до свого провадження та призначено судове засідання з повідомленням учасників справи. Представниця позивача за первісним позовом у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, також підтримала наданий відзив на зустрічну позовну заяву, в якому просила відмовити у задоволенні зустрічних позовних вимог, пославшись на їх безпідставність та необґрунтованість. При цьому представниця АТ КБ «ПРИВАТБАНК» пояснила, що першочергово кредитна картка була видана та в подальшому перевипущена [PERSON] ,\~який у\~2022\~році надавав\~довіреність уповноваженого\~доступу до\~його рахунку\~дружині [PERSON] ,\~якій у\~користування була\~надана кредитна\~картка №\~ [NUMBER] по рахунку № [NUMBER] . Згідно з висновком службової перевірки, операція по зняттю грошових коштів з рахунку [PERSON] була здійснена під авторизацією платника, тобто за пін-кодом, який не змінювався. Змінити такий пін-код неможливо, оскільки у разі здійснення входу до системи з нетипового пристрою, на телефон клієнта приходить сповіщення про такий вхід і клієнт має змогу його заблокувати, натомість, [PERSON] такого порядку дій вчинено не було. Представники АТ КБ «ПРИВАТБАНК» також не володіють інформацією про пін-коди платника, тому надання доступу до рахунку можливо лише у результаті розголошення інформації. Після здійснення операцій по зняттю готівки [PERSON] заблокувала картки, а потім зателефонувала до банку. Посадовими особами АТ КБ «ПРИВАТБАНК» було встановлено на рахунки яких саме осіб перераховувалися кошти, вказані особи повідомили, що такими транзакціями було проведено валютообмін. Разом з тим, у банку відсутній правовий механізм для повернення переказаних грошових коштів, оскільки така банківська операція на той час була завершена, а тому повернення їх можливе лише за рішенням суду. Представник відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом у судовому засіданні заперечив проти задоволення вимог за первісним позовом, просив задовольнити вимоги за зустрічним позовом, з підстав, викладених у зустрічній позовній заяві. Так, представник позивача наголосив на тому, що доводи представника АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про розголошення [PERSON] інформації є лише припущенням та не ґрунтуються на доказах, а тому не можуть беззаперечно підтверджувати наявність вини у діях [PERSON] щодо розголошення конфіденційної інформації. Разом з тим, [PERSON] невідкладно після незаконного списання коштів звернулася до банку з відповідним повідомленням, заблокувала карту та подала відповідну заяву до правоохоронних органів з приводу вчинення шахрайських дій по зняттю грошових коштів з банківського рахунку, яким вона користується. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи неодноразово повідомлена у встановленому законом порядку, шляхом направлення судових повісток за зареєстрованою адресою її місця проживання, які повернулися на до суду без вручення, з відміткою у довідці про причини повернення про відсутність адресату за вказаною адресою, а також шляхом розміщення оголошення про виклик в судове засідання на сайті «Судова Влада України». Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 1\~ст. 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з положеннями \~ст.5\~ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. В ч. 1 ст. 15 ЦК України\~передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1\~ст.16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Згідно вимог ч. 1, 2 ст.207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Положеннями ч. 1 ст. 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. В\~ст. 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1\~ст.1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1\~ст.1048 ЦК України). Згідно вимог ч. 2 ст.\~1054\~ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За приписами ст.\~1055\~ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до ч. 1 ст. 633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона\~підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом\~ст. 634 цього Кодексу\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Встановлено, що 05.11.2019 між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] укладений договір про надання банківських послуг шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, у якій зазначено, що [PERSON] надає згоду, що ця анкета-заява разом\~Умовами і правилами надання банківських послуг, складають договір про надання банківських послуг. Крім того, [PERSON] підтвердив, що він ознайомився з Умовами і правилами надання банківських послуг, довідкою про систему гарантування вкладів фізичних осіб, які розміщені на офіційному сайті privatbank.ua, пам`яткою клієнта, тарифами банку та отримав їх примірник (шляхом самостійного роздрукування/в електронній формі шляхом власноручного підписання цифровим підписом та направлення повідомлення про одержання), які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді. При цьому [PERSON] зобов`язався самостійно ознайомитися зі змінами Умов і правил надання банківських послуг на офіційному сайті\~банку privatbank.ua(Том 1 а.с. 42-43). Крім того, 29.11.2019 [PERSON] підписав паспорт споживчого кредиту по кожному з типів кредитного продукту, в тому числі по карткам типу «MasterCard\~Platinum»,\~«MasterCard\~World\~Black\~Edition»\~(Том\~1\~а.с.\~57-58). В п. 5 паспорту споживчого кредиту від 29.11.2019 зазначено, що повернення кредиту здійснюється шляхом договірного списання з рахунку клієнта у т.ч. за рахунок кредитного ліміту, у розмірі процентів, що підлягають сплаті за цим Договором, 1-го числа календарного місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено трати за рахунок кредитного ліміту, за умови наявності невикористаного кредитного ліміту за відсутності прострочених зобов`язань клієнта; шляхом внесення клієнтом коштів у розмірі мінімального платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено трати за рахунок кредитного ліміту. Також між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] була підписана заява про приєднання до Умов та Правил банківських послуг від 02.11.2021,\~в якій сторонами було погоджено основні умови кредитування, а саме тип кредиту, сума кредитного ліміту, строк та мета, спосіб та строк надання кредиту; реальну процентної ставки та орієнтовну загальну вартості кредиту для споживача; порядок повернення кредиту, із зазначенням кількості та розміру платежів, періодичності їх внесення); наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язання за Договором, а також викладено повний зміст Умов та Правил надання банківських послуг (Том 1 а.с. 44-56). Згідно з п.п. 2.3, 2.4 заяви про приєднання до Умов та Правил банківських послуг від 02.11.2021 [PERSON] отримав строковий кредит на споживчі цілі на картковий рахунок, розмір кредитного ліміту за яким, який не перевищує 100000,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01 % - оплата частинами, 2,9 % - миттєва розстрочка, строком на 24 місяці із можливістю пролонгації. З довідки, наданої АТ КБ «ПРИВАТБАНК», вбачається, що\~\~ [PERSON] на виконання умов кредитного договору б/н, надано кредитні картки № [NUMBER] від 29.11.2019 терміном дії 11/22, тип картки «MasterCard Platinum», № [NUMBER] від 02.11.2021 з терміном дії 10/24, тип картки «MasterCard World Black Edition», № [NUMBER] від 25.01.2022 терміном дії 01/25, тип картки «MasterCard World Black Edition» (Том 1 а.с. 41). Як вбачається з довіреності від 21.01.2022 [PERSON] , як основний власник рахунку, дав згоду на відкриття додаткового рахунку № [NUMBER] в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на ім`я [PERSON] та уповноважив її розпоряджатися цим рахунком, в тому числі вносити та отримувати грошові кошти без обмежень суми на рахунок, переказувати кошти з рахунку, отримувати додатковий електронний платіжний засіб до рахунку, отримувати будь-яку інформацію щодо рахунку. При цьому [PERSON] засвідчив свою повну особисту відповідальність за економічну доцільність та законність операцій, які проводяться довіреною особою за його рахунком (Т.2 а.с.108-109). 25.01.2022 [PERSON] приєдналася до Умов і Правил надання банківських послуг шляхом підписання відповідної заяви (Т.2 а.с. 110-122). З довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на\~\~ [PERSON] , вбачається, що 25.10.2021 на відкритому відповідачу за первісним позовом картковому рахунку № [NUMBER] встановлено кредитний ліміт в розмірі 100000,00 грн., який 02.11.2021 збільшено 110000,00 грн., а 04.01.2023 зменшено до 0,00 грн. (а.с. 40). На підтвердження позовних вимог за первісним позовом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» наданий розрахунок, згідно з яким загальний розмір заборгованості за кредитним договором станом на 07.07.2023 складає 101655,09 грн., в тому числі заборгованість за тілом кредиту в сумі 85166,79 грн., заборгованість за простроченими відсотками в сумі 16488,30 грн. (Том 1 а.с. 10-13, Т.2 а.с. 123). Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що 20.07.2022 дружина відповідача за первісним позовом [PERSON] [PERSON] звернулася до Охтирського РВП ГУНП в Сумській області із заявою, в якій просила внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості по вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. 185, ст. 190, ст. 200, ст. 361 КК України за фактом незаконного здійснення невстановленою особою у період часу з 16.30 год. по 16.47 год. 15.07.2022 електронних переказів грошових коштів чотирма транзакціями по 20040,00 грн. кожна на невідомі їй банківські реквізити, отримувачами за якими є [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (Том 1 а.с. 122). Крім того, 08.08.2022 [PERSON] звернулася до Національного Банку України та АТ КБ «ПРИВАТБАНК» із заявою про проведення службового розслідування за фактом незаконного втручання в роботу електронної платіжної системи, вжиття заходів щодо повернення коштів та припинення нарахування відсотків, в якій зазначила, що 15.07.2022 невстановлені особи вчинили шахрайські дії з належними їй банківськими картками, в тому числі з карткою № [NUMBER] по рахунку № [NUMBER] , втрутилися у роботу електронно-обчислювальних машин та автоматизованих систем, в результаті чого заволоділи грошовими коштами у загальному розмірі 89178,00 грн. При цьому, [PERSON] \~зазначила,\~що вона\~не розголошувала\~будь-яким\~стороннім особам\~(у\~тому числі\~родичам,\~знайомим,\~дітям,\~працівникам банку,\~касирам та\~іншим особам)\~номер картки,\~ПІН та\~CVV-код,\~не зберігала\~ПІН-код\~разом з\~платіжною картою,\~не передавала\~реквізити платіжної\~картки через\~відкриті канали\~інформаційного обміну\~(електронну\~пошту,\~смс,\~соціальні мережі,\~чати,\~тощо),\~не відкривали\~посилання (сторінки,\~сайти,\~портали,\~тощо)\~у мережі\~Інтернет,\~зазначені в\~тих чи\~інших «листах-розсилках»\~як можливих\~засобах «фішингу».\~Таким чино,\~на думку\~заявниці,\~незаконне списання\~належних їй\~грошових коштів\~стало можливим\~,в\~тому числі,\~внаслідок недостатнього\~(неналежного)\~рівня безпеки\~системи електронних\~платежів банко-емітентом\~(Том\~1\~а.с.\~126-127).\~ Згідно з висновком службової перевірки, за результатами перевірки інформації про вчинення шахрайських дій у відношенні клієнта банку [PERSON] , подія ІТ № 21823 АТ від 10.11.2023, складеного уповноваженими особами АТ КБ «ПРИВАТБАНК», вбачається, що у клієнта банку [PERSON] було відкрито договір SAMDNWFC00071475605, кредитка карта № [NUMBER] . В ході перевірки встановлено, що з карти [PERSON] № [NUMBER] було зроблено переказ грошових коштів чотирма транзакціями на загальну суму 82564,80 грн., з урахуванням комісії, а саме: 15.07.2022 о 16:30:02 год. переказ на картку [NUMBER] в терміналі самообслуговування ТС205425 UKR, розташованому за адресою: пл. Адама Міцкевича, буд. 6/7, відділення банку, DB 20,641,20 грн. (UAH 20,040,00 грн., комісія 601,20 грн.); 15.07.2022 о 16:31:35 год. переказ на картку [NUMBER] в терміналі самообслуговування ТС205425, розташованому за адресою: пл. Адама Міцкевича, буд. 6/7, відділення банку, DB 20,641,20 грн. (UAH 20,040,00 грн., комісія 601,20 грн.);15.07.2022 о 16:33:04 год. переказ на картку [NUMBER] в терміналі самообслуговування ТС205425, розташованому за адресою: пл. Адама Міцкевича, буд. 6/7, відділення банку, DB 20,641,20 грн. (UAH 20,040,00 грн., комісія 601,20 грн.); 15.07.2022 16:34:25 год. переказ на картку [NUMBER] в терміналі самообслуговування, розташованому за адресою: пл. Адама Міцкевича, буд. 6/7, відділення банку, DB 20,641,20 грн. (UAH 20,040,00 грн., комісія 601,20 грн.). Отримувачі вказаних коштів повідомили співробітника банку, що повертати їх відмовляються, оскільки ними було проведено операцію «валюта-обмін». Успішний вхід до Приват24 клієнта банку [PERSON] за 15.07.2023 було зафіксовано з чотирьох пристроїв, один з яких IPHONE13,4 (з ідентифікатором банку 6А6938С9-9548-490В-8288- DC58052BDBE0), який був у користуванні клієнта [PERSON] 15.07.2022 о 16:22:11 год. [PERSON] з мобільного телефону узгодила шахраям вхід до свого «Приват24», дзвінок від АТ КБ «ПРИВАТБАНК» для підтвердження входу в «Приват24» надходив на номер клієнта. Змін в акаунті [PERSON] під час шахрайського входу у «Приват24» не зафіксовано, фінансовий номер клієнта не змінювався, вхід до акаунту здійснювався за правильного введення логіну та паролю, що свідчить про розголошення вказаної інформації самим клієнтом. Таким чином, зібрані у ході перевірки дані свідчать про те, що операція по переказу грошових коштів клієнта [PERSON] проведені шахрайським шляхом, у зв`язку з компрометуванням паролів входу до системи «Приват24» та PIN кодів карток самим клієнтом. З наведеного вбачається, що операції по карті № 5221191101212222 клієнта [PERSON] знаходяться в зоні відповідальності клієнта (Том 1 а.с. 197-199). Так, в ч. 1\~ст. 1066 ЦК України\~визначено, що за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. За приписами ч. 1\~ст.\~1068\~ЦК України банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Відповідно до\~ст. 1071 ЦК України\~банк може списати грошові кошти з рахунку клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунку клієнта без його розпорядження лише на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом, договором між банком і клієнтом. Згідно вимог ст. 1073 ЦК України\~у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунку клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунку, банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Положеннями ч. 3 ст. 1092\~ЦК України\~передбачено, якщо порушення банком правил розрахункових операцій спричинило помилковий переказ банком грошових коштів, банк несе відповідальність відповідно до цього Кодексу та Закону. За приписами п. 37.2\~ст. 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»\~у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника, з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов`язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню в розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними. Згідно вимог ст.\~7, п. п. 38.1, 38.4 ст.\~38 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»\~режим обслуговування клієнта банків полягає у зберіганні коштів, здійснення розрахункових операцій за допомогою платіжних інструментів та створення системи захисту інформації, яка повинна забезпечувати безперервний захист інформації щодо переказу коштів на усіх етапах її формування, обробки, передачі та зберігання. З положень п. 39.2\~ст. 39 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»\~вбачається, що при проведенні переказу його суб`єкти мають здійснювати в межах своїх повноважень захист відповідної інформації від несанкціонованого доступу до інформації; несанкціонованих змін інформації; несанкціонованих операцій з компонентами платіжних систем. Відповідно до п. 39.4. ст. 39 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» працівники суб`єктів переказу повинні виконувати вимоги щодо захисту інформації при здійсненні переказів, зберігати банківську таємницю та підтримувати конфіденційність інформації, що використовується в системі захисту цієї інформації. В п.1.15, п.1.23, п.1.24, п. 1.32\~ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»\~визначені умови, за яких рух коштів вважається неналежним (неправомірним) переказом, а саме: ініціатором такого переказу має бути особа, яка не є платником, тобто якій не належить рахунок, з якого ініціюється платіж (неналежний платник), а кошти мають бути списані з рахунку неналежного платника помилково або неправомірно та зараховані на рахунок неналежного отримувача, тобто особи, яка не має законних підстав на одержання переказу. Згідно вимог ст. 21 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» ініціювання переказу коштів може, в тому числі, здійснюватися шляхом використання держателем електронного платіжного засобу, тобто платіжної картки. Відповідно до п.п. 6-9 Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою правління НБУ від 05.11.2011 № 705, користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення користувачем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів. Емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, встановлених договором. Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу. Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІН -коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Не встановивши обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, не можна стверджувати, що зняття коштів відбулось з вини клієнта банка. Так, згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові від 13.05.2015 у справі № 6-71цс15, йдеться про те, що не встановивши обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, відсутні підстави для висновку про його вину, як підставу цивільно-правової відповідальності. Отже, аналіз наведених правових норм дає підстави стверджувати, що вина банку у знятті коштів з рахунків клієнта виключається лише у разі доведення, що саме клієнт банку своїми діями чи бездіяльністю посприяв у втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] , одразу після виявлення списання коштів, 15.07.2022 негайно повідомила про вказаний факт за номером телефону «гарячої лінії» КБ «ПРИВАТБАНК», заблокувала видаткові операції по картці, подала заяву про скасування транзакцій, а також заяву про вчинення злочину до органів національної поліції з приводу незаконного заволодіння невідомими особами грошовими коштами, що знаходились на її банківській карті, якою вона користувалася. Згідно з Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань по кримінальному провадженню № 12022205480000128 від 21.07.2022 Охтирським РВП ГУНП в Сумській області внесено відомості за ч. 1 ст. 190 КК України та розпочато досудове розслідування за заявою [PERSON] про те, що 15.07.2022 невстановлена особа шахрайським шляхом заволоділа її грошовими коштами в сумі 89380, грн.. з кредитних карт заявниці (Том 1 а.с. 123). Під час проведення досудового розслідування по вказаному кримінальному провадженню було допитано потерпілу [PERSON] , яка пояснила, що вона є клієнтом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та має три кредитні карти, серед яких є карти № [NUMBER] та № [NUMBER] , які вона періодично використовує для проведення розрахунків в магазинах. 15.07.2022 о 16.37 год. [PERSON] на мобільний телефон в застосунок «Приват24» надійшло повідомлення про те, що в її карті № [NUMBER] не вірно введений пін-код, хоча в той момент [PERSON] перебувала за місцем мешкання, банківська карта була при ній. Після цього, в мобільному додатку «Приват24» [PERSON] послідовно надійшли повідомлення про зняття грошових коштів із вказаної банківської карти чотирма транзакціями в сумі 20080,00 грн кожна. В подальшому [PERSON] на мобільний телефон зателефонував невідомий чоловік з незнайомого номеру та запитав чи підтверджує вона оплату в Убер, на що остання заперечила. [PERSON] зателефонувала своєму чоловіку [PERSON] та повідомила про зняття грошових коштів з банківського рахунку, після чого він заблокував кредитну карту. Потім [PERSON] знову прийшло повідомлення в мобільному додатку «Приват24» про зняття з кредитної карти № 5168742230108262 грошових коштів в сумі 9036,00 грн. [PERSON] зателефонувала на гарячу лінію АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та заблокувала всі свої банківські картки. При цьому, [PERSON] запитала у співробітника банку кому саме було перераховані належні їй грошові кошти в сумі 89178,00 грн, на що [PERSON] було повідомлено про проведення банком перевірки за даним фактом. З мобільного додатку «Приват24» [PERSON] стало відомо, що її грошові кошти було перераховано: два платежі в сумі 20000,00 грн. з комісією 40,00 грн. кожний на карту № [NUMBER] на ім`я [PERSON] ; в сумі 9000,00 грн. з комісією 18,00 грн. на карту № [NUMBER] на ім`я [PERSON] ; в сумі 20000,00 грн. з комісією 40,00 грн. на карту № [NUMBER] на ім`я [PERSON] ; в сумі 20000,00 грн. з комісією 40,00 грн. було перераховано на карту № [NUMBER] на ім`я [PERSON] .18.07.2022 у відділенні АТ КБ «ПРИВАТБАНК», розташованому по вул. Батюка в м. Охтирка Сумської області, співробітник банку повідомив [PERSON] про те, що в ході перевірки встановлено, що перераховані грошові кошти було одразу нутом через термінал на придбання крипто валюти, на що остання дозволу не давала. Згідно виписки по рахунках з карт встановлено, що грошові кошти переказано на карти в терміналі самообслуговування у відділені банку за адресою: [ADDRESS] (Том 1 а.с. 229-230, 248-249). Разом з тим відповідач за зустрічним позовом не спростував доводів [PERSON] щодо вчинення незаконних дій по зняттю грошових коштів з банківських рахунків, а також не довів, що користувачка [PERSON] своїми діями чи бездіяльністю сприяла втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої особистої інформації, яка дає змогу від її імені розпоряджатися фінансовими ресурсами та вчиняти правочини. При цьому, сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для притягнення його до цивільно-правової відповідальності. Наведені правила визначають предмет дослідження та відповідним чином розподіляють між сторонами тягар доведення, а отже, встановленню підлягають обставини, які беззаперечно свідчитимуть, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені. У разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів.\~ Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11.09.2024 у справі №753/12781/23. Крім того Верховний Суд у постанові Касаційного цивільного суду від 16.08.2023 у справі № 176/1445/22 (провадження № 61-8249св23) зазначив, що саме банк має доводити, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції; у разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів. Суд також враховує, що факт звернення [PERSON] до правоохоронних органів з приводу вчинених стосовно неї шахрайських дій свідчить про те, що у неї була дійсно відсутня воля на вчинення такого перерахування. Отже, аналіз наведених норм дає підстави стверджувати, що вина банку у знятті коштів з рахунків клієнта виключається лише у разі доведення, що саме клієнт банку своїми діями чи бездіяльністю посприяв у втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. З огляду на викладене та беручи до уваги обставини того, що грошові кошти були списані з карткового рахунку за ініціативою інших осіб внаслідок недозволеної платіжної операції, а АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не було вчинено дій, спрямованих на встановлення фактичних обставин списання коштів з карткового рахунку, яким користувалася [PERSON] , суд дійшов висновку про відсутність підстав задоволення вимог за первісним позовом. Вирішуючи позовні вимоги [PERSON] за зустрічним позовом про визнання недійсними транзакцій з переказу коштів суд зазначає наступне. В постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05.09.2019 в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19) зазначено, що завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту. Згідно постанови Великої Палати Верховного Суду від 11.01.2022 в справі № 910/10784/16 (провадження № 12-30гс21) спосіб захисту порушеного права повинен бути таким, що найефективніше захищає або відновляє порушене право позивача, тобто повинен бути належним. Належний спосіб захисту повинен гарантувати особі повне відновлення порушеного права та/або можливість отримання нею відповідного відшкодування. Приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності (постанова Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08.11.2023 в справі № 761/42030/21 (провадження № 61-12101св23), постанова Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11.12.2023 в справі № 607/20787/19 (провадження № 61-11625сво22)). Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Таке право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричинених цими діяннями наслідкам (постанови від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16, від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц, від 11.09.2019 у справі № 487/10132/14-ц, від 16.06.2020 у справі № 145/2047/16-ц, від 15.09.2020 у справі № 469/1044/17, від 26.01.2021 у справі № 522/1528/15-ц, від 16.02.2021 у справі № 910/2861/18, від 15.06.2021 у справі № 922/2416/17, від 22.06.2021 у справах № 334/3161/17 і № 200/606/18, від 29.06.2021 у справі № 916/964/19, від 31.08. 2021 у справі № 903/1030/19, від 26.10.2021 у справі № 766/20797/18, від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц, від 14.12.2021 у справі № 643/21744/19, від 25.01.2022 у справі № 143/591/20, від 08.02.2022 у справі № 209/3085/20, від 13.07.2022 у справі № 363/1834/17, від 14.12.2022 у справі № 477/2330/18. Застосування будь-якого способу захисту цивільного права та інтересу має бути об`єктивно виправданим та обґрунтованим. Це означає, що: застосування судом способу захисту, обраного позивачем, повинно реально відновлювати його наявне суб`єктивне право, яке порушене, оспорюється або не визнається; обраний спосіб захисту повинен відповідати характеру правопорушення; застосування обраного способу захисту має відповідати цілям судочинства; застосування обраного способу захисту не повинно суперечити принципам верховенства права та процесуальної економії, зокрема не повинно спонукати позивача знову звертатися за захистом до суду (постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19, від 26.01.2021 у справі № 522/1528/15-ц, від 08.02.2022 у справі № 209/3085/20). Спосіб захисту права є ефективним тоді, коли він забезпечуватиме поновлення порушеного права, а в разі неможливості такого поновлення - гарантуватиме можливість отримати відповідну компенсацію. Тобто цей захист має бути повним і забезпечувати у такий спосіб досягнення мети правосуддя та процесуальну економію (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі № 910/3009/18). В постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19 зроблено правовий висновок про те, що розглядаючи справу, суд має з`ясувати: 1) з яких саме правовідносин сторін виник спір; 2) чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; 3) чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; 4) чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах. Якщо суд дійде висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Якщо обраний позивачем спосіб захисту порушеного права враховує зміст порушеного права, характер його порушення, наслідки, які спричинило порушення, правову мету, якої прагне позивач, обставини, наслідки порушення, такий спосіб захисту відповідає властивості (критерію) належності. Іншою не менш важливою, окрім належності, є така властивість (критерій) способу захисту порушених прав та інтересів, як ефективність можливість за наслідком застосування засобу захисту відновлення, наскільки це можливо, порушених прав та інтересів позивача. Ефективним є спосіб захисту, який забезпечує відновлення порушеного права позивача (спричиняє потрібні результати) без необхідності вчинення інших дій з метою захисту такого права, повторного звернення до суду задля відновлення порушеного права. Тобто спосіб захисту, який виходячи з характеру спірних правовідносин та обставин справи здатен призвести до відновлення порушених, невизнаних або оспорюваних прав та інтересів (має найбільший ефект у відновленні). Судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту (постанова Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2024 у справі № 910/2592/19 (провадження № 12-41гс23)). З наведеного вбачається, що вимога позивача за зустрічним позовом про визнаня недійсними транзакцій з переказу коштів є неналежною, оскільки не призведе до відновлення його порушених прав. При цьому, встановивши, що відбулося списання грошових коштів позивача, суд вважає повернення суми коштів на картковий рахунок буде відповідати ефективному способу захисту для відновлення його порушених прав. Згідно з вимогами\~ст.\~12\~ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Нездійснення особою своїх цивільних прав не є підставою для їх припинення, крім випадків, встановлених законом. Особа може відмовитися від свого майнового права. За приписами ст.81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ч. 1-3 ст.\~89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вирішуючи позов у межах заявлених вимог, з урахуванням принципів розумності, справедливості та виваженості, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог за первісним позовом та часткового задоволення позовних вимог за зустрічним позовом. Судові витрати підлягають вирішенню відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial