Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-16 00:00:00

У липні 2024 року МТСБУ звернулося до Оболонського районного суду м. Києва із позовною заявою до [PERSON] про стягнення страхового відшкодування у порядку регресу у розмірі 100 930,00 грн. та судових витрат. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 23.06.2017 року приблизно о 13 год. 00 хв. на автодорозі Київ-Харків-Довжанський, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Chevrolet» державний номерний знак « [NUMBER] », під керуванням [PERSON] та автомобіля «Hyundai» державний номерний знак « [NUMBER] », під керуванням [PERSON] . Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортному засобу «Hyundai» д.н.з. « [NUMBER] », було завдано механічних пошкоджень, а власнику вказаного автомобіля - матеріального збитку. Відповідно до Постанови Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07.07.2017 року, вказана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідача. На дату скоєння вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди відповідач не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відтак, власник пошкодженого автомобіля «Hyundai» державний номерний знак « [NUMBER] », 25.07.2017 року повідомив МТСБУ про дорожньо-транспортну пригоду та в подальшому звернувся до МТСБУ з заявою про отримання відшкодування шкоди. Згідно звіту автотоварознавчого дослідження, вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Hyundai» державний номерний знак « [NUMBER] », склала: 109 529,64 грн. МТСБУ здійснило регламентну виплату потерпілому в розмірі: 100 000 (сто тисяч) грн. 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням №901541 від 02.02.2018 року. Крім того, позивачем були понесені додаткові витрати на збір документів та визначення розміру шкоди в розмірі 930 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1236369 від 15.08.2017 року. Враховуючи вищенаведене, загальний розмір фактично понесених витрат МТСБУ склав: 100 930,00 грн. які і хочуть стягнути з відповідача. В судове засіданні представник позивача не з`явився про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд справи за відсутності представника. Представник відповідача надав суду заяву, у якій просив у позові відмовити, вказував, що постанова Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07.07.2017 року не є належним доказом вини відповідача у скоєному ДТП, не погоджувався із розміром матеріального збитку визначеного в звіті, а також вказував про пропуск позивачем строку позовної давності, що є окремою підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 23.06.2017 року приблизно о 13 год. 00 хв. на автодорозі Київ-Харків-Довжанський, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Chevrolet» державний номерний знак « [NUMBER] », під керуванням [PERSON] та автомобіля «Hyundai» державний номерний знак « [NUMBER] », під керуванням [PERSON] . Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортному засобу «Hyundai» д.н.з. « [NUMBER] », було завдано механічних пошкоджень, а власнику вказаного автомобіля - матеріального збитку. Відповідно до Постанови Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07.07.2017 року, вказана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідача. На дату скоєння вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди відповідач не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відтак, власник пошкодженого автомобіля «Hyundai» державний номерний знак « [NUMBER] », 25.07.2017 року повідомив МТСБУ про дорожньо-транспортну пригоду та в подальшому звернувся до МТСБУ з заявою про отримання відшкодування шкоди. Згідно звіту автотоварознавчого дослідження, вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Hyundai» державний номерний знак « [NUMBER] », склала: 109 529,64 грн. МТСБУ здійснило регламентну виплату потерпілому в розмірі: 100 000 (сто тисяч) грн. 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням №901541 від 02.02.2018 року. Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала Згідно ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Також, відповідно до п.п. 38.2.1 п.38.2 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Посилання представника відповідача на те, що постанова Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07.07.2017 року не є належним доказом вини відповідача у скоєнні ДТП не знайшло свого підтвердження у судовому засіданні, оскільки постанова набрала законної сили та не оскаржувалася особою яка притягалася до адміністративної відповідальності. Окрім того, не заслуховують на увагу доводи відповідача про те, що останній не був присутній при огляді пошкодженого транспортного засобу, оскільки відповідно до п.5.2 Наказу № 142/5/2092 від 24.11.2003 року «Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів», у разі потреби виклик заінтересованих осіб для технічного огляду із зазначенням дати, місця та часу проведення огляду КТЗ (після їх узгодження з виконавцем дослідження) здійснюється замовником дослідження шляхом вручення відповідного виклику під розписку особі, що викликається, або телеграмою з повідомленням про її вручення адресату. З огляду на зміст даної норми, можна зробити висновок, що виклик зацікавлених осіб на огляд пошкодженого транспортного засобу не є обов`язковим, а здійснюється у разі потреби, а отже посилання відповідача на допущені порушення є безпідставними. Враховуючи вище зазначене, суд вважає, що позовні вимоги МТСБУ про відшкодування заподіювачем шкоди витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування є законними та обґрунтованими. При цьому, представником відповідача ініційовано заяву про застосування судом наслідків пропуску строків позовної давності, що на думку останнього є підставою для відмові в позові. У п. 27 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року №4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", роз`яснюється, що при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття "регрес" та "суброгація". Наприклад, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, статтею 1191 ЦК), а також статтею 38 Закону № 1961-IV, а для суброгації відповідно до статті 993 ЦК і статті 27 Закону України "Про страхування" встановлено особливий правовий режим. При суброгації перебіг строку позовної давності починає обчислюватися з моменту виникнення страхового випадку, а при регресі - з того моменту, коли страховик виплатив страхове відшкодування. Висновок по те, що строк позовної давності при регресі починає обчислюватися з того моменту, коли страховик виплатив відшкодування, викладений в постанові Верховного Суду № 200/13392/13-ц від 10 січня 2019 року. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Оскільки страхове відшкодування потерпілій у ДТП особі виплачено МТСБУ 02.02.2018 року, перебіг строку позовної давності необхідно обчислювати саме з цієї дати. Згідно з положеннями ч. 3, ч. 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. У відповідності до роз`яснень, викладених у п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», установивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення рішення. Позивач звернувся із позовом до відповідача 05.07.2024 року, тобто із пропущеним трирічним строком позовної давності, оскільки виплата страхового відшкодування здійснена 02.02.2018 року, і такий строк обчислюється з цієї дати. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 листопада 2022 року у справі №990/115/22 виснувала, що запровадження на території України воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків звернення до суду з позовами. Питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам собою факт запровадження воєнного стану в Україніне є підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку. Отже, лише посилання учасників справи на введений в Україні воєнний стан, безумовно, не свідчить про поважність причин пропуску процесуального строку. Фактично, обґрунтовуючи поважність причин пропуску відповідного процесуального строку, посилаючись на обставини воєнного стану, учасник справи має довести належними та допустимими доказами саме наслідки, спричинені таким станом, що об`єктивно унеможливили реалізацію учасником своїх процесуальних прав у строк, встановлений законом. При цьому, позивачем не обґрунтовано поважності причин пропуску строку позовної давності та не зазначено належних та допустимих доказів на його поновлення. За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні позову у зв`язку з пропуском трирічного строку позовної давності. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed