Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-02 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просив суд стягнути з відповідача на користь ТОВ «ФК Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором №101120534 від 19.11.2021 року у розмірі 43375 гривень 00 копійок, з яких: 10000 гривень сума заборгованості за основною сумою боргу; 32375 гривень сума заборгованості за відсотками; 1000 гривень заборгованість за комісією, та судовий збір у розмірі 3028 гривень. Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 17 січня 2025 року провадження у справі було відкрито за правилами спрощеного позовного провадження, передбаченого ст. ст. 274-279 ЦПК України, з повідомленням (викликом) сторін. Вищевказана ухвала була направлена сторонам по справі та відповідно до вимог цивільно-процесуального законодавства відповідачу був наданий строк для подання відзиву, заперечень, зустрічного позову, клопотання про слухання справи у судовому засіданні з викликом сторін. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином у порядку ст. ст. 128, 131 ЦПК України. Представник позивача просив розглядати справу без його участі та в порядку спрощеного позовного провадження, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та не заперечував проти винесення заочного рішення по даній справі. Відповідач [PERSON] про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, рекомендованим листом за зареєстрованим місцем його проживання було надіслано поштою копію ухвали суду про відкриття провадження у справі, позов з додатками та повістка про виклик у судове засідання. Однак до судового засідання відповідач не з`явився, будь-яких заяв про відкладення розгляду справи або про слухання справи за його відсутності до суду не подавав, правом на подання відзиву не скористався. Згідно зі?ст. 280 ЦПК України якщо у суду не має даних про причину неявки відповідача, сповіщеного про дату, час та місце судового засідання належним чином і відповідач не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, не подав відзив на позов, суд вважає за можливе розглянути справу на підставі даних, які є в матеріалах справи, та зі згоди позивача, який не заперечує проти вирішення справи в заочному порядку, ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням?ст. 281 ЦПК України. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до положень статей 280, 281 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. В обґрунтування позову зазначено, що 19 листопада 2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] було укладено кредитний договір №101120534. Крім того, 16 липня 2024 року між ТОВ ««МІЛОАН» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу №16072024, відповідно до якого ТОВ ««МІЛОАН» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «МІЛОАН» права вимоги до боржників, що вказані у Реєстрі боржників. Таким чином, представник позивача стверджує, що [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за кредитним договором №101120534 від 19.11.2021 року, у розмірі 43375 гривень 00 копійок. Згідно п. 1.1 Договору факторингу, Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредит, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Згідно п. 1.2 Договору факторингу, сторони погодили, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. Відповідно до реєстру боржників від 16 липня 2024 року до Договору факторингу №16072024 від 16 липня 2024 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набула права грошової вимоги до відповідача, в сумі 43375 гривень 00 копійок, з яких: 10000 гривень сума заборгованості за основною сумою боргу; 32375 гривень сума заборгованості за відсотками; 1000 гривень заборгованість за комісією; 0 гривень сума заборгованості за пенею. Відповідно до п.1.3 Договору факторингу, ТОВ «МІЛІОН» зобов`язується протягом 10 робочих днів з дати відступлення права вимоги за кредитним договором ТОВ «ФК «ЄАПБ», повідомити боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних ТОВ «ФК «ЄАПБ», надати інформацію передбачену чинним законодавством про ТОВ «ФК «ЄАПБ», у спосіб, передбачений договором про споживчий кредит та вимогами чинного законодавства. Згідно до 3.9 Договору факторингу, у разі отримання коштів від боржників, органів державної виконавчої служби в рахунок погашення заборгованості після дати підписання цього договору, клієнт зобов`язаний перерахувати ці кошти фактору протягом 3 банківських днів з дати їх отримання на рахунок фактора, вказаний в розділі 10 даного договору. При перерахуванні коштів клієнт зобов`язаний надати розшифровку платежів у вигляді електронного листа, а саме, вказати наступні данні боржників: прізвище, ім`я, по батькові, номер облікової картки платника податків, № кредитного договору. Таким чином, в разі сплати відповідачем коштів на рахунок первісного кредитора, вони були б перераховані на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ» та зараховані на погашення кредитної заборгованості. Всупереч умов кредитного договору, не зважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 16.07.2024 року позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. З розрахунку заборгованості за кредитним договором №101120534 від 19.11.2021 року вбачається що за період з 16.07.2024 року по 30.11.2024 року у відповідача перед позивачем виникла заборгованість у сумі 43375 гривень. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, про відмову у задоволенні позову з огляду на таке. Відповідно до частин першої, другої?статті 207 Цивільного кодексу України?(надалі?ЦК України) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до статей?626,?628 ЦК України?договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За частиною першою?статті 638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 526 ЦК України?передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього?Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої?статті 1054 ЦК України?за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша?статті 1048 ЦК України). Частиною другою?статті 1054 ЦК України?встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою?статті 633 ЦК України?публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Згідно зі?ст. 610 ЦК України?порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором. Відповідно до?ст. 526 ЦК України?зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього?Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. У справах про стягнення кредитної заборгованості?кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч.4?ст. 263 ЦПК України). У постанові Верховного Суду від 30 червня 2023 року в справі №274/7221/19 (провадження №61-1513св23) зазначено, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до?статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Згідно з цим Законом підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Водночас, відповідно до пунктів 4,8, 5.5,5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого?Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року №254), передбачено, що у первинних документах, на підставі яких здійснюються записи в бухгалтерському обліку, мають зазначатися номери кореспондуючих рахунків за дебетом і кредитом, сума операції в грошовому виразі, дата виконання, підпис відповідального виконавця, підпис контролера (якщо операція підлягає додатковому контролю), підпис уповноваженої особи (якщо підставою для здійснення операції було відповідне розпорядження). Форма особових рахунків затверджується банком самостійно залежно від можливостей програмного забезпечення. Особові рахунки та виписки з них мають містити такі обов`язкові реквізити: номер особового рахунку; дату здійснення останньої (попередньої) операції; дату здійснення поточної операції; код банку, у якому відкрито рахунок; код валюти; суму вхідного залишку за рахунком; код банку-кореспондента; номер рахунку кореспондента; номер документа; суму операції (відповідно за дебетом або кредитом); суму оборотів за дебетом та кредитом рахунку; суму вихідного залишку. Виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій, призначаються для видачі або відсилання клієнту. Згідно з пунктами 61,62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого?Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року №75?(яке є чинним на час вирішення справи судом апеляційної інстанції), форма клієнтських рахунків затверджується банком самостійно залежно від можливостей програмного забезпечення. Клієнтські рахунки та виписки з них мають містити такі обов`язкові реквізити: номер клієнтського рахунку; дату здійснення останньої (попередньої) операції; дату здійснення поточної операції; код Єдиного ідентифікатора Національного банку України (далі - ID НБУ) банку, у якому відкрито рахунок; код валюти; сума вхідного залишку за рахунком; код ID НБУ банку-кореспондента; номер рахунку кореспондента; номер документа; суму операції (відповідно за дебетом або кредитом); сума оборотів за дебетом та кредитом рахунку; суму вихідного залишку. Виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Таким чином, виписка за рахунком може бути належним доказом заборгованості позичальника за сумою кредиту, яка повинна досліджуватися судом у сукупності з іншими доказами. Подібні висновки Верховний Суд виклав у постановах від 16 вересня 2020 року у справі №200/5647/18 (провадження №61-9618св19), від 20 жовтня 2020 року у справі №456/3643/17 (провадження №61-9882св20), від 28 жовтня 2020 року у справі №760/7792/14-ц (провадження №61-16754св19), від 17 грудня 2020 року у справі №278/2177/15-ц (провадження №61-22158св19). Як вбачається з наявних в матеріалах справи договору про споживчий кредит та паспорту споживчого кредиту, 19.11.2021 року між відповідачем та ТОВ «МІЛОАН» був укладений договір №101120534 . Згідно розрахунку заборгованості, за вказаним вище кредитним договором у відповідача станом на 30.11.2024 року виникла заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі 43375 гривень 00 копійок. Однак в матеріалах справи відсутні будь які докази, що підтверджують виконання позивачем свого обов`язку за кредитним договором з надання кредиту, з огляду на що подальший розрахунок заборгованості за вказаним кредитним договором не може свідчити про наявність такої заборгованості. Суд підкреслює, що до позовної заяви не додано жодного доказу, який би підтверджував, що позивач виконав свій обов`язок за кредитним договором та надав кредит позичальнику [PERSON] у розмірі 10000 гривень. За вказаних обставин не має підстав й для задоволення вимог щодо стягнення суми нарахованих відсотків за вказаним кредитним договором. Відповідно ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно ч.4 ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Отже оскільки позивачем, не підтверджено факту надання грошових коштів (кредиту) відповідачу, за вказаних обставин суд не має підстав для задоволення вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором . Враховуючи, що позовні вимоги задоволенню не підлягають - відсутні також й підстави для стягнення на користь позивача в порядку?ст.141 ЦПК України?сплаченого судового збору у розмірі 3028 грн.

Outcome: dismissed