Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-10 00:00:00

В травні 2024 року [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м.Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства ?Телеканал ?Інтер? (надалі по тексту - ПрАТ ?Телеканал ?Інтер?), в якому просила суд: - визнати незаконним призупинення ПрАТ ?Телеканал ?Інтер? дії трудового договору з [PERSON] , оформлене наказами №23-шт від 31 березня 2022 року ?Про призупинення дії трудового договору?; - стягнути з ПрАТ ?Телеканал ?Інтер? на його ( [PERSON] ) користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період 01 квітня 2022 року по 15 лютого 2024 року у сумі 1 103 299, 78 грн.; - судові витрати покласти на ПрАТ ?Телеканал ?Інтер?. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 03 червня 2013 року між ним ( [PERSON] ) та ПрАТ ?Телеканал ?Інтер? було укладено трудовий контракт відповідно, відповідно до якого [PERSON] прийнято на роботу на посаду дизайнера відділу дизайну арт-дирекції. 01 квітня 2022 року ПрАТ ?Телеканал ?Інтер? повідомило його ( [PERSON] ) про призупинення дії трудового договору з причин неможливості надання та виконання роботи за укладеним трудовим договором у зв`язку з військовою агресією росії проти України відповідно наказу 23-шт від 31 березня 2022 року. 24 жовтня 2023 року ПрАТ ?Телеканал ?Інтер? повідомило його ( [PERSON] ) про поновлення дії трудового договору з 06 листопада 2024 року. 03 листопада 2023 року [PERSON] було направлено заяву про надання відпустки строком на 90 діб без збереження заробітної плати з 06 листопада 2023 року. Відповідно до статті 13 Закону N° 2136-IX призупинення дії трудового договору - це тимчасове припинення роботодавцем забезпечення працівника роботою і тимчасове припинення працівником виконання роботи за укладеним трудовим договором Дія трудового договору може бути призупинена у зв`язку з військовою агресією проти України, що виключає можливість надання та виконання роботи. Призупинення дії трудового договору не тягне за собою припинення трудових відносин. Про призупинення дії трудового договору роботодавець та працівник за можливості мають повідомити один одного у будь-який доступний спосіб. Відповідно до постанови від 31 січня 2024 року у справі №161/8196/22 Верховного суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: «Тимчасове припинення роботодавцем забезпечення працівника роботою і тимчасове припинення працівником виконання роботи за укладеним договором є правом, а не обов`язком роботодавця. Тягар доказування кваліфікуючої обставини щодо події військової агресії проти України, як виключення можливості надання та виконання роботи, лежить саме на відповідачеві щодо кожного конкретного працівника, дія трудового договору з яким призупинена.» На думку позивача, наказ ПрАТ ?Телеканал ?Інтер? від 31 березня 2022 року про призупинення дії договору не містить достатньої мотивації, щодо необхідності тимчасового припинення роботодавцем дії трудового договору у зв`язку з військовою агресією проти України, що виключає можливість надання роботодавцем та виконання роботи працівником відповідної роботи. Відповідач продовжує здійснювати господарську діяльність, яка не виключала можливості здійснення позивачем посадових обов`язків на усіх займаних ним посадах. Дію трудових договорів відповідач призупинив вибірково з окремими працівниками, у тому числі, з позивачем, але не з усіма працівниками. Із переважною більшістю колективу ПрАТ ?Телеканал ?Інтер? дію трудових договорів призупинено не було. У зв`язку із призупиненням дії трудового договору позивач поніс моральні страждання, які полягали в усвідомленні немотивованого включення його до переліку працівників, дія трудового договору з якими призупиняється, оскільки, не визначив прозорих та доступних для розуміння усім критеріїв вибору того чи іншого працівника для включення його до списку осіб, з якими призупиняється трудовий договір. Незаконне призупинення дії трудового договору фактично призвело до тривалої кількамісячної втрати ним свого основного джерела доходу. Ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 27 травня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. 21 червня 2024 року через систему Електронний суд від представника відповідача надійшов письмовий відзив на позов. Свої заперечення проти позовних вимог представник відповідача обґрунтовує тим, що, виходячи з приписів Закону України ?Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану? (в редакції закону, що діяв станом на 31 березня 2022 року) ПрАТ ?Телеканал ?Інтер? видано наказ 23/шт від 31 березня 2022 року про призупинення дії трудового договору з причин неможливості надання та виконання роботи за укладеним трудовим договором у зв`язку з військовою агресією росії проти України, зокрема, і з [PERSON] . Про вказане рішення, відповідно до вимог вказаного закону [PERSON] проінформовано 01 квітня 2022 року, шляхом направлення повідомлення на електрону пошту. Рішенням Ради національної безпеки і оборони України від 18 березня 2022 року ?Щодо реалізації єдиної інформаційної політики в умовах воєнного стану? (введено в дію Указом Президента України від 19 березня 2022 року № 152/2022) установлено, що в умовах воєнного стану реалізація єдиної інформаційної політики є пріоритетним питанням національної безпеки, забезпечення якої реалізується шляхом об`єднання усіх загальнонаціональних телеканалів, програмне наповнення яких складається переважно з інформаційних та/або інформаційно-аналітичних передач на єдиній інформаційній платформі стратегічної комунікації - цілодобовому інформаційному марафоні ?Єдині новини #UАразом?. На виконання рішення Ради національної безпеки і оборони України від 18 березня 2022 року ?Щодо реалізації єдиної інформаційної політики в умовах воєнного стану?, ПрАТ ?Телеканал ?Інтер?, згідно ЗУ ?Про телебачення і радіомовлення? (чинний на час в умовах воєнного стану) був змушений припинити телевізійне мовлення передач у відповідності до сітки мовлення під логотипом ?Інтер? і здійснювати виробництво і трансляцію інформаційного марафону ?Єдині новини #UАразом?. Відповідно, ПрАТ ?Телеканал ?Інтер? вимушений був припинити виробництво і трансляцію телевізійних передач, як власного виробництва, так і виробництва інших студій-виробників, програм, проектів, фільмів, анонсів, промо, реклами, міжпрограмного наповнення тощо, як це здійснювалося у рамках основної господарської діяльності до початку військової агресії РФ проти України. Станом на 01 квітня 2022 року [PERSON] обіймав посаду начальника відділу підтримки промо згідно наказу 86-ос від 28 лютого 2019 року, який входив до арт-дирекції ПрАТ ?Телеканал ?Інтер?. Відповідно до п.3.1., 3.2., 3.3. посадової інструкції від 01 березня 2019 року до функцій [PERSON] входив контроль розробки графічного оформлення анонсного блоку, програм, проектів, що плануються до ефіру; контролює художню та технічну якість усього анонсного блоку та промо матеріалів, передбачених до подачі в ефір; приймає участь у розробці графіки для міжпрограмного оформлення телеканалу, різноманітних промокампаніях та акціях, якщо ті потребують художного супроводу. З урахуванням того, що з початку повномасштабної військової агресії проти України ПрАТ ?Телеканал ?Інтер? здійснював свою діяльність виключно в рамках цілодобового інформаційного марафону ?Єдині новини #UАразом?, що зумовлено протидією поширення державою-агресором дезінформації, та донесенням об`єктивної інформації глядачам України про військову агресію Росії проти України, діяльність з виготовлення та трансляції інших телевізійних продуктів відповідачем не здійснювалась, на телеканалі відсутня реклама, показ будь-яких телевізійних програм та проектів, саме через військову агресію проти України, у відповідача була відсутня можливість надати роботу зокрема працівникам відділу підтримки промо, а у працівників виконувати роботу, у зв`язку з чим внаслідок військової агресії росії призупинено дію трудових договорів зі всіма працівниками відділу, а не тільки з [PERSON] . Таким чином, участь Телеканалу виключно в межах здійснення ефірного мовлення у рамках інформаційного марафону ?Єдині новини #UАразом? через російську агресію проти України зумовила обставини, що прямо вплинули на неможливість з об?єктивних і незалежних від роботодавця причин надання роботи позивачеві, а переведення працівника на іншу роботу або залучення його до роботи за дистанційною формою організації праці було неможливим, через що, з урахуванням неможливості виконання роботи позивачем, з боку відповідача призупинено дію трудового договору. Крім того, про факт неможливості виконання роботи [PERSON] свідчить те, що позивач внаслідок прямої військової агресії росії проти України виїхав за межі міста Києва, та відповідно не міг виконувати роботу на робочому місці, що розташоване у м.Києві по вул.Дмитрівська, 30. Крім того, протягом значного періоду в часі, починаючи з 01 квітня 2022 року до дати подання позову [PERSON] зі свого боку в будь-який спосіб жодного разу не повідомляв ПрАТ ?Телеканал ?Інтер? про можливість виконувати роботу. Також, відповідач зазначив, що вважає, що позивачем пропущений строк звернення до суду з позовом та не наведено доказів поважності причин пропуску строку, відсуне клопотання про поновлення пропущених строків. Відповідно до ст.233 Кодексу законів України, про працю працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. Про призупинення дії трудового договору позивач дізнався з повідомлення від 01.04.2022 року, об`єктивних підстав, що не залежали від його волі, які б заважали вчасному зверненню до суду з захистом порушених прав не навів. Позивач не надав доказів того, що з часу ознайомлення з вказаними вище документами та до часу звернення до суду існували об?єктивні та непереборні обставини, що перешкоджали зверненню до суду, адже протягом цього часу, незважаючи на продовження в Україні воєнного стану та карантину, суди не припиняли свою роботу, були доступні електронні засоби зв?язку, поштові, кур`єрські послуги, не припинялось міжміське сполучення, не обмежено права громадян, пов`язане з можливістю судового захисту, тощо. З урахуванням зазначеного, просив суд, відмовити у задоволенні позову [PERSON] 12.09.2024 року через Електронний суд від представника позивача адвоката Ан І.М. надійшла відповідь на відзив, що ґрунтується на тих же аргументах, що і позовні вимоги. 25.09.2024 року через Електронний суд від представника відповідача - адвоката Скрипника Р.В. надійшло заперечення на відповідь на відзив. В судовому засіданні представник позивача на задоволенні позовних вимог наполягала у повному обсязі з підстав, викладених у позові. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та заперечення на відповідь на відзив. Зауважив, що трудовий договір з позивачем призупинено обґрунтовано через неможливість надання та виконання роботи, як те передбачено спеціальним законом, що регулює ці правовідносини під час воєнного стану. Про прийняте рішення позивач був повідомлений, протягом строку позовної давності, за захистом своїх прав не звернувся. Суд, заслухав пояснення представників сторін, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з?ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об?єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони (ч.1 ст.81 ЦПК України). Відповідно до ст. 43 Конституції України, право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Як вбачається із матеріалів справи і це встановлено судом, Наказом №82-ос від 30 травня 2013 року [PERSON] прийнято на роботу до ПрАТ ?Телеканал ?Інтер? на посаду дизайнера відділу дизайну арт-дирекції з 03 червня 2013 року, з тримісячним строком випробування. 03 червня 2013 року між ПрАТ ?Телеканал ?Інтер? та [PERSON] укладено трудовий контракт, відповідно до п.2.1. якого, [PERSON] прийнято до відділу дизайну арт-дирекції на посаду дизайнера. Наказом №86-0с від 28 лютого 2019 року [PERSON] , дизайнера відділу дизайну арт-дирекції, переведено з 01 березня 2019 року на посаду начальника відділу підтримки промо арт-дирекції. Наказом № 23/шт від 31 березня 2022 року ?Щодо організації трудових відносин в умовах воєнного стану?, виданого на підставі положень ЗУ ?Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану?, у зв`язку з військовою агресією проти України, що виключає надання та виконання роботи, тимчасово припинено забезпечення працівників роботою і тимчасово припинено працівниками виконання роботи за укладеними трудовими договорами (додаток 1). Згідно Наказу голови правління ПрАТ ?Телеканал ?Інтер? №23/шт від 31 березня 2022 року, дію трудового договору, зокрема, і з начальником відділу підтримки промо арт-дирекції ПрАТ ?Телеканал ?Інтер? [PERSON] призупинено з причин, неможливості надання та виконання роботи за укладеним трудовим договором. Суду надано Витяг зі списку працівників ПрАТ ?Телеканал ?Інтер? (додаток 1 до Наказом № 23/шт від 31 березня 2022 року) з якими припинено дію трудових договорів, в зв`язку з військовою агресією проти України, в якому, відповідно зазначено [PERSON] . В цей же день, ПрАТ ?Телеканал ?Інтер?, відповідно до п.4 оспорюваного Наказу, [PERSON] було направлено Повідомлення про призупинення дії трудового договору від 31 березня 2022 рок. Вказану обставину підтверджено представником позивача в судовому засіданні та зазначено, що повідомлення про припинення трудового договору [PERSON] було отримано на електронну пошту 01 квітня 2022 року. Із інформаційної довідки, виданої ПрАТ ?Телеканал ?Інтер? вбачається, що станом на 23 лютого 2022 року на підприємстві ПрАТ ?Телеканал ?Інтер? працювало 397 осіб. На підставі Наказу № 23/шт від 31 березня 2022 року, в умовах воєнного часу з 01 квітня 2022 року, дію трудових договорів було призупинено з 237 працівниками, в тому числі було призупинено в повному складі дію трудових договорів з усіма працівниками відділу підтримки промо (4 працівника). Як вбачається із матеріалів справи, голова правління ПрАТ ?Телеканал ?Інтер?, видаючи та підписуючи оспорюваний [PERSON] наказ діяла, згідно положень статті 11 Статуту ПрАТ ?Телеканал ?Інтер?, затвердженого загальними зборами акціонерів від 20 червня 2018 року та на підставі положень пункту 2.3 статті 2 трудового договору, укладеного з нею (головою правління) від 15 вересня 2016 року та в рамках наданих їй повноважень, щодо трудових відносин з працівниками товариства і в силу положень ст.13 Закону України ?Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану? мала право видати відповідний наказ. На думку представника позивача, [PERSON] , міг виконувати роботу, проте, відповідач ПрАТ ?Телеканал ?Інтер? вибірково підійшов до питання призупинення дії трудових договорів, зокрема, призупинивши дію трудового договору з [PERSON] , оскільки, ПрАТ ?Телеканал ?Інтер? не зупинив повністю свою роботу і продовжує виходити в ефір під час воєнного стану, а отже, не припинив свою діяльність і відповідно не мав права призупиняти дію трудового договору з [PERSON] . Суд критично ставиться до зазначених представником позивача доводів, оскільки, останньою не надано доказів на їх підтвердження, не було їх встановлено і під час розгляду справи судом. Як вбачається із листів Національної ради України з питань телебачення та радіомовлення №16/96 від 06 березня 2023 року та №16/823 від 09 серпня 2024 року, Національна рада України з питань телебачення та радіомовлення підтвердила трансляції цілодобового інформаційного марафону ?Єдині новини #UАразом?. За результатами моніторингу Національною радою зафіксовано трансляцію Марафону в ефірі телеканалу під логотипом ?Інтер? з лютого 2022 року у стандарті DVB-T2. Станом на 01 березня 2023 року та 01 серпня 2024 року підтверджено цілодобову постійну трансляцію Марафону в ефірі ПрАТ ?Телеканал ?Інтер?, телеканалу під логотипом ?Інтер? у загальнонаціональному мультиплексі МХ-1 у стандарті DVB-T2. Під час розгляду справи, судом достовірно встановлено, що з 24 лютого 2022 року ПрАТ ?Телеканал ?Інтер? здійснює свою діяльність виключно в межах єдиного марафону, відійшовши від програмної концепції (ліцензії). На спростування вищезазначеної інформації стороною позивача суду не було надано доказів. З урахуванням вищезазначеного, суд прийшов до висновку, що вказані істоті зміни в діяльності ПрАТ ?Телеканал ?Інтер? напряму пов`язані саме з військовою агресією росії проти України і обумовлені обов`язком відповідача виконати, зокрема, рішення Ради національної безпеки і оборони України від 18 березня 2022 року ?Щодо реалізації єдиної інформаційної політики в умовах воєнного стану?, яке введено в дію Указом Президента України від 19 березня 2022 року № 152/2022 в частині забезпечення єдиної інформаційної політики в період дії в Україні правового режиму воєнного стану і відповідно переходу виключно до трансляції інформаційного марафону ?Єдині новини #UАразом?. Оцінюючи докази, надані сторонами, судом взято до уваги, що рішення про призупинення дії трудового договору з [PERSON] не носило вибірковий характер, що пов?язаний особисто з ним чи розміром його зарплати, на чому наполягає представник позивача, а виключно пов`язане з посадовими обов`язками працівника, що виконувались ним в силу посади, що він обіймав та істотною зміною умов, в яких з початку військової агресії росії проти України змушений був здійснювати свою діяльність телеканал, що зрештою, зумовило, як неможливість надання роботи позивачеві так і виконання роботи ним. Крім того, трудові договори були призупинені з іншими працівниками товариства, що в силу своїх посадових обов`язків не могли бути задіяні у марафоні. Крім того, суд, прийшов до висновку, що саме безпосередньо внаслідок військової агресії росії і необхідності роботи відповідача в таких умовах, в силу прийнятих центральними органами влади України рішень, обов`язкових до виконання в умовах воєнного стану і здійснення діяльності з тимчасовим порушенням вимог виданої ліцензії, виключно в межах ?Єдиного марафону?, ПрАТ ?Телеканал ?Інтер?, призупинило дію трудових договорів з працівниками товариства, що не задіяні у трансляції марафону. По суті це тимчасове припинення роботодавцем забезпечення працівника роботою і тимчасове припинення працівником виконання роботи, що відбулось безпосередньо внаслідок військової агресії росії, що виключає можливість надання та виконання роботи. З урахуванням вищезазначеного, прийняття рішення ПрАТ ?Телеканал ?Інтер? про призупинення дії трудових договорів, в тому числі і з [PERSON] , безпосередньо вплинули, зокрема, і на його посадові обов`язки, тобто, дії відповідача не носили суб`єктивний чи вибірковий характер по відношенню до позивача, а зумовлені об`єктивними факторами, що склались в умовах воєнного стану. Згідно з позицією позицію Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду викладена у постанові від 31 січня 2024 року у справі №161/8196/22 визначено, що ?на вибір роботодавцем того чи іншого працівника для призупинення дії укладеного із ним трудового договору повинні впливати не лише розмір заробітної плати, але і посадові обов`язки працівника, а роботодавець повинен мотивувати причини та критерії вибору того чи іншого працівника, з яким призупиняється договір?. Також для надання оцінки щодо законності призупинення трудових відносин з більшою частиною трудового колективу ПрАТ ?Телеканал ?Інтер?, зокрема і з [PERSON] , що пов`язана не з повною зупинкою роботи підприємства, а суттєвим впливом обставин, що напряму пов`язані з військовою агресією росії, врахована правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 вересня 2023 року у справі № 754/5488/22 в якій зазначено, що ?роботодавцем було тимчасово призупинено дію трудових договорів фактично із усіма працівниками, які перебували у трудових відносинах із ним, у зв?язку із неможливістю забезпечити працівників роботою. Список таких працівників було наведено у додатку до наказу, серед яких була і особа 1. На підприємстві залишалася працювати незначна кількість працівників?. Судом враховано, що розвиток правових норм Закону України ?Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану? який відбувався в процесі воєнного стану і внесення Верховною Радою України змін до нього, обумовлених правовідносинами у цій сфері. Так, зокрема, в редакції згаданого Закону № 2352-IX від 01 липня 2022 року, в частині 2 ст.13 якого зазначено, що призупинення дії трудового договору оформлюється наказом (розпорядженням) роботодавця, в якому, зокрема, зазначається інформація про причини призупинення, у тому числі про неможливість обох сторін виконувати свої обов?язки та спосіб обміну інформацією, строк призупинення дії трудового договору, кількість, категорії і прізвища, ім?я, по батькові (за наявності), реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті) відповідних працівників, умови відновлення дії трудового договору. Таким чином, аналізуючи вказану норму, суд приходить до висновку, що законодавець прямо передбачив, що призупинення дії трудового договору може відбуватись не тільки за умови повного призупинення діяльності роботодавця та у випадку неможливості виконання роботи всіма працівниками, а лише у випадку неможливості внаслідок військової агресії проти України, надання певної роботи та виконання роботи конкретними працівниками. Вказане свідчить, що у сфері трудових відносин саме в період воєнного стану призупинення дії трудових договорів може відбуватись не тільки виключно при повній зупинці роботи працедавця. Суд також відноситься критично до пояснень представника позивача в тім, що [PERSON] міг виконувати іншу роботу, у тому числі, в дистанційному режимі і таку роботу роботодавець міг йому надати. Однак, в ході судового розгляду суду не надано жодних доказів, що в період часу з 01 квітня 2022 року (день повідомлення позивача про зупинення дії трудового договору) і до часу звернення до суду з вищезазначеним позовом, останнім, вчинено будь-які дії, які б свідчили про можливість чи намір з боку [PERSON] виконувати роботу для відповідача. Твердження представника позивача в тім, що [PERSON] бажав виконувати роботу спростовуються тим, що [PERSON] на початку військової агресії проти України виїхав за межі України до Королівства Іспанія де і перебував станом на час звернення до суду з позовом. Крім того, починаючи з жовтня 2023 року ПрАТ ?Телеканал ?Інтер? неодноразово пропонувало [PERSON] поновити призупинену дію трудового договору, про що свідчать листи від 27 жовтня 2023 року, 07 листопада 2023 року, 08 грудня 2023 року та 23 лютого 2024 року. Такі пропозиції направлялись [PERSON] відповідно до вимог абзацу 2 частини 1 ст.13 Закону України ?Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану? за 10 календарних днів до дати можливого відновлення дії трудового з повідомленням працівника про необхідність стати до роботи. На зазначені листи-пропозиції [PERSON] відреагував лише бажання отримати відпустку строком на 90 діб без збереження заробітної плати, надавши підтвердження свого перебування в Королівстві Іспанія. По закінченню наданої йому відпуски 15 травня 2024 року до роботи не приступив. Наказом №137/ос від 29 липня 2024 року [PERSON] , начальника відділу підтримки промо арт-дирекції, звільнено з 29 липня 2024 року за прогул (за відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин, п.4 ст.40 КЗпП України. В частині, що стосується позиції представника позивача, що [PERSON] міг виконувати в інтересах роботодавця роботу дистанційно, суд оцінюючи надані сторонами докази приходить до висновку, що надання роботодавцем роботи і виконання її працівником дистанційно є правом роботодавця, а не його обов`язком. Також представником позивача не надано будь-яких доказів, що могли б свідчити про можливість і бажання з боку [PERSON] виконувати роботу в інтересах відповідача дистанційно. Враховуючи викладені підстави, суд приходить до висновку, що доводи позивача з приводу можливості виконання позивачем роботи не знайшли свого підтвердження. Таким чином, відповідач ПрАТ ?Телеканал ?Інтер?, призупинивши трудові відносини з більшою частиною трудового колективу і зокрема з [PERSON] , через неможливість, як надання так і виконання роботи дотримався вимог Закону України ?Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану?, як в частині правових підстав для призупинення дії таких трудових договорів так і в частині повідомлення про його призупинення. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що відсутні підстави для визнання незаконним призупинення ПрАТ ?Телеканал ?Інтер? дії трудового договору з [PERSON] , оформленого Наказом №23/шт від 31 березня 2022 року, так як, представником позивача в ході розгляду справи не доведено та не надано належних доказів, які б свідчили, про порушення прав позивача. Оскільки, позовні вимоги [PERSON] про стягнення з ПрАТ ?Телеканал ?Інтер? середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період часу з 01 квітня 2022 року по 15 лютого 2024 року є похідними вимогами від позовних вимог про визнання незаконним призупинення трудового договору з [PERSON] оформленого наказом №23/шт від 31 березня 2022 року, то вони також не підлягають задоволенню. Заява сторони відповідача про порушення позивачем строків звернення до суду судом не приймається до уваги, так як, суд прийшов до висновку, що заявлені [PERSON] позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. Питання строку звернення працівника до суду у трудових спорах визначено ст.233 КЗпПУ, а питання поновлення такого строку ст.234 КЗпПУ. Пропуск встановленого законом строку звернення до суду у трудових спорах є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову і застосовуються незалежно від заяви сторін. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed