Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-03 00:00:00

Позивачка 09.12.2024 року звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на наступні обставини. 20.01.2007 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від даного шлюбу у подружжя народилось п`ятеро дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . В 2019 році шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, спільне господарство не ведеться, мають окремий бюджет. Причиною тому стала розбіжність характерів, різні погляди на сімейне життя, права та обов`язки подружжя, інші життєві цінності. Внаслідок цього сторони втратили почуття любові та поваги один до одного. На примирення позивачка не згодна. Майнового спору та спору щодо визначення місця проживання дітей між ними немає. За таких обставин [PERSON] вважає, що подальше збереження шлюбу є недоцільним і просить його розірвати. \~Ухвалою Нікопольського\~міськрайонного суду\~Дніпропетровської області\~від 19.12.2024\~року позов прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с.23-24). Позивач належним чином була повідомлена про розгляд справи в суді, шляхом направлення копії ухвали про відкриття провадження на електронну адресу, зазначену в позові. Додаткових заяв або клопотань на адресу суду не правила. Відповідач повідомлявся про розгляд справи належним чином, шляхом направлення на адресу його реєстрації ухвали про відкриття провадження та позовної заяви з додатками, про що свідчить конверт (а.с.31), який повернувся на адресу суду, як не вручений, за відсутністю адресата за вказаною адресою, відзиву на позовну заяву у встановлений законом строк не надіслав. Ухвала про відкриття провадження у відповідності до ч. 8 ст. 128, ч. 1 ст. 131 ЦПК України, вважається доставленою. У відповідності до положень ст. 280 ЦПК України, враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, оскільки відповідачем відзиву на позовну заяву не подано, та відсутні заперечення позивача щодо заочного розгляду справи. Справа\~розглядалась без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами, що передбачено ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Як встановлено судом, 20.01.2007 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований виконкомом Червоногригорівської селищної ради Нікопольського району Дніпропетровської області, актовий запис за №03 (а.с.5). Від даного шлюбу у подружжя народилось п`ятеро дітей: [PERSON] , [INFO] (а.с.6), [PERSON] , [INFO] (а.с.7), [PERSON] , [INFO] (а.с.8), [PERSON] , [INFO] (а.с.9) та [PERSON] , [INFO] (а.с.10). Шлюбні стосунки між сторонами фактично припинені в 2019 році. Причиною тому послугували розбіжність характерів, різні погляди на сімейне життя, права та обов`язки подружжя, ведення спільного господарства, інші сімейні цінності. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, мають окремий бюджет, а тому шлюб носить формальний характер. Між подружжям втрачено почуття любові та поваги один до одного, кожен з них живе своїм окремим життям та власними інтересами, втрачено всі духовні та фізичні зв`язки. Майнового спору та спору щодо визначення місця проживання дітей між ними немає. На примирення позивач не згодна. Таким чином, подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам. Відповідно до ч.3\~ст.\~105\~Сімейного Кодексу\~України (далі СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги\~ст.\~110\~СК України. Згідно зі ст.24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч.2\~ст.114 СК України\~у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст.115 Сімейного Кодексу України\~- документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Враховуючи той факт, що шлюб повинен відповідати волевиявленню особи та, зважаючи на те, що збереження сім`ї буде суперечити інтересам позивача, а також на те, що примушення до шлюбу є неприпустимим, суд дійшов висновку, що шлюб фактично припинив своє існування, а тому необхідно його розірвати, задовольнивши тим самим позовні вимоги.

Outcome: approved