Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-09 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» заборгованість за кредитним договором № 010/79790/82/1061134 від 15.04.2021 року в розмірі 51307,97 грн., судові витрати в розмірі 3028,00 грн. та витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 1400,00 грн. Свої вимоги мотивує тим, що на підставі укладеного 15.04.2021 року договору (заяви) № 010/79790/82/1061134 відповідачу було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в порядку та на умовах, встановлених договором (заявою), із встановленими ним же порядком та строками погашенням кредиту. 20.12.2022 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» і позивачем було укладено договір відступлення права вимоги, відповідно до якого АТ «Райффайзен Банк Аваль» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» право вимоги за договором № 010/79790/82/1061134 від 15.04.2021 року. Проте, відповідач порушив умови договору, тому позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з відповідача заборгованості за договором. Представник позивача просив справу розглянути за його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи (а.с.2). Ухвалою судді Біляївського районного суду Одеської області від 02 грудня 2024 року було відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. Окрім того, відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини не явки суд не повідомив, також в установлений ч. 7 ст. 178 ЦПК України строки не подав до суду відзив на позовну заяву, будучи повідомленим належним чином про наявність ухвали про відкриття провадження та необхідністю подання відзиву, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання відповідно до частин 3, 4, 11 ст. 128 ЦПК України (а.с. 56, 59, 64), в судове засідання не з`явився без поважних причин, а представник позивача не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам статей 280-281 ЦПК України. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судому передбачених цим Кодексом випадках. 15.04.2021 між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] укладено заяву про відкриття карткового рахунку та надання кредиту «Кредитна картка» № 010/79790/82/1061134, укладену до договору банківського обслуговування, за умовами якої банк відкрив картковий рахунок (КР) позичальнику, випустив та надав платіжну картку, встановив поточний ліміт, розмір якого на дату початку кредитування становив 51500,00 грн, встановлена фіксована процентна ставка у розмірі 48% річних, строк кредитування - 48 місяців з дати встановлення поточного ліміту (дати початку кредитування). В порядку та на умовах, визначених пунктами 2.5.5.-2.5.6. п. 2.5. ст. 2 розділу 6 Правил відповідно до яких, клієнт зобов`язався здійснити остаточне погашення кредиту та процентів не пізніше дати закінчення строку кредиту, а у разі його продовження останній робочий день строку користування кредитом. Відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування ним у порядку та на умовах, визначених Договором. [PERSON] власноруч було підписано заяву та паспорт споживчого кредиту від 15.04.2021 року, в яких підтвердив, що він ознайомився із чинною редакцією Правил банківського обслуговування фізичних осіб АТ «Райффайзен Банк Аваль», якими регламентуються умови договору, та що до відносин сторін за цією заявою застосовуються всі положення договору (а.с. 5, 10). На підставі укладеного договору (заяви) [PERSON] отримав від АТ «Райффайзен Банк Аваль» 29.07.2019 картку, що підтверджується копією його розписки (а.с. 11). При укладенні даного договору сторони керувались положенням ч.1 ст. 634 ЦК України, відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору і цілому. Із виписки по рахунку відповідача за період 15.04.2021-21.03.2023 вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами, здійснював погашення заборгованості (а.с. 14-19). Внаслідок порушення договірних зобов`язань у відповідача виникла заборгованість за кредитним договором, яка становить 56305,55 гривень, що складається із: заборгованості за дозволеним овердрафтом 54629,00 грн., заборгованості за недозволеним овердрафтом 26,20 грн., заборгованості за відсотками 1650,35 грн. Викладене підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 21). Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. 20.12.2022 року між АТ «Райффайзен Банк» та позивачем укладено Договір про відступлення права вимоги №114/2-57-F, у відповідності до умов якого, АТ «Райффайзен Банк» за плату відступило ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» права грошової вимоги до боржників за Кредитними договорами, вказаними у Реєстрах боржників, в тому числі щодо відповідача за договором № 010/79790/82/1061134 від 15.04.2021 року, відповідно до Реєстру боржників від 21.03.2023 року (а.с. 29-32). Згідно із ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено законом або договором. 29.05.2024 відповідачу було надіслано письмову досудову вимогу за вих. №1-106168 від 21.05.2024 року про сплату заборгованості, однак заборгованість за кредитним договором відповідач не погасив (а.с. 34-36). У відповідності до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлені такі обставини і визначені відповідні до них правовідносини, суд дійшов до переконання, що права позивача порушені, виходячи з цього, відповідач повинен сплатити заборгованість за кредитним договором. У відповідності до ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. На підставі ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. 14.06.2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» адвокатом Титаренком В.В. укладено договір про надання правничої допомоги №14/06/2023, відповідно до умов якого адвокат взяв на себе зобов`язання надати клієнту правову (професійну правничу) допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором відповідно до замовлень, які оформлюються у формі Додатка 3 (а.с. 39-44). Відповідно до акту виконаних робіт (наданих послуг) до замовлення № 726 до Договору про надання правничої допомоги від 14.06.2023 № 14/06/2023, виконавець надав, а замовник прийняв надані послуги, загальна вартість робіт (послуг) склала 1400 грн. (а.с. 44), яка була сплачена позивачем адвокату Титаренку В.В. 24.01.2024 року, що підтверджується платіжною інструкцією № 2096 (а.с. 45). Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що наявні підстави для відшкодування витрат на професійну правову допомогу, оскільки вони є фактично понесеними. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Дослідивши матеріали справи та зміст поданих позивачем документів, суд вважає співмірним наданий адвокатом обсяг послуг з їх вартістю 1400 грн., враховуючи фактичний вид правової допомоги (аналізу судової практики та законодавства 1 година - 400 грн, аналіз матеріалів, отриманих від клієнта за кредитним договором 1 година - 400 грн, підготовка позовної заяви до суду з додатками до неї, відправлення пакету документів до суду 1 година - 600 грн), складністю справи, затраченим часом на надання таких послуг. Внаслідок задоволення позову судові витрати на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України покладаються на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved