Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-10 00:00:00

В січні 2025 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про визначення частки спадкодавця в спільному сумісному майні, посилаючись на те, що шляхом приватизації було набуто у власність нерухоме майно на праві спільної сумісної власності без визначення часток на ім`я [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , а саме квартиру [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] відкрилася спадщина на їх частки на вказане майно. Спадщину після їх смерті прийняла донька спадкодавців [PERSON] , як спадкоємець за законом 1 черги. Однак, оскільки у свідоцтві про право власності на нерухоме майно не визначені частки власників, нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину. Просила суд визначити частку спадкодавців [PERSON] та [PERSON] в розмірі по 1/4 частки у спільному сумісному майні, яка рівна з частками [PERSON] та [PERSON] на зазначену квартиру. Представник позивача в судове засідання не з`явився, направивши до суду заяву, в якій позов підтримав та просив розглянути справу у його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, надавши суду заяву, в якій позов визнав та просив розглянути справу у його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи та враховуючи, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить встановленим обставинам по справі та не порушує права та інтереси інших осіб, дійшов висновку про розгляд справи у підготовчому судовому засіданні та задоволення заявлених позовних вимог в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що померлій [INFO] [PERSON] та померлому [INFO] [PERSON] на праві спільної сумісної власності на рівні з іншими співвласниками [PERSON] та [PERSON] належала квартира [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності виданим Новоселицькою міською радою від 21 січня 2000 року. [INFO] померла [PERSON] , після смерті останньої відкрилася спадщина на її частку на вказане майно, яку прийняли [PERSON] та [PERSON] як спадкоємці по закону 1 черги, інших спадкоємців немає, що підтверджується матеріалами спадкової справи. [INFO] помер [PERSON] та після його смерті відкрилася спадщина на частку у вищевказаній квартирі, спадщину після його смерті прийняла позивач, як спадкоємець по закону 1 черги, інших спадкоємців немає, що підтверджується матеріалами спадкової справи відкритої після смерті [PERSON] .. Однак, оскільки у свідоцтві про право власності на нерухоме майно не були визначенні частки власників, нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину. Вирішуючи даний спір, суд виходить з того, що вказане нерухоме майно належало [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності, то кожен з них мав рівні частки у вказаному майні. За змістом ст.ст. 370, 372 ЦПК України у разі виділу або поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Таким чином, частка померлих [PERSON] та [PERSON] в праві спільної сумісної власності на домоволодіння становила 1/4. Згідно ч. 1 ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» за № 20 від 22 грудня 1995 року частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. Відповідно до пункту 4.15. глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Згідно п. 4.18. глави 10 цього ж Порядку вчинення нотаріальних дій якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Визнання права та зміна правовідношення є встановленими ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів. За змістом ст. 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Враховуючи, що позивачу неможливо одержати в нотаріальному порядку свідоцтво про право на спадщину на частку майна спадкодавців співвласників [PERSON] та [PERSON] , то вона має право захистити своє набуте в порядку спадкування право власності на невизначену частку померлих співвласників через суд в обраний нею спосіб шляхом пред`явлення позову, а тому суд вважає обґрунтованими позовні вимоги, у зв`язку із чим позов підлягає задоволенню. На підставі ст.ст. 41, 55 Конституції України, ст.ст. 16, 368, 370, 372, 1226, 1268 ЦК України, суд

Outcome: approved