Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до Шполянського районного суду Черкаської області із позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб між ним та [PERSON] , зареєстрований 03 серпня 2002 року відділом РАГС Шполянського районного управління юстиції в Черкаській області, актовий запис про шлюб № 78. В обґрунтування позову зазначив, що 03.08.2002 вони з відповідачкою уклали шлюб. Неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя не склалось у зв`язку з різними поглядами на сімейне життя та обов`язки. У них різні сімейні цінності, вони втратили почуття любові та поваги один до одного. В сім`ї часто трапляються сварки та непорозуміння. Подальше збереження шлюбу буде суперечити його інтересам. 21.02.2025 судом відкрито провадження у справі, вирішено розгляд цивільної справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання позивач не з`явився, до позову долучив заяву , у якій просив розглядати справу без його участі. Відповідачка у судове засідання не з`явилась, подала заяву 14.03.2025, в якій позовні вимоги визнала, просила розглянути справу без її участі. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Установлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 03.08.2002, про що зроблено актовий запис № 78, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 03.08.2002 відділом РАГС Шполянського районного управління юстиції в Черкаській області. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінилось на [PERSON] . Згідно зі ст. 51 Конституції України, та ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Частинами 3, 4 статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до п.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Судом з`ясовано, що між сторонами немає згоди на продовження шлюбу, тобто не має їх вільної і повної згоди на шлюб, примирятися подружжя не бажає. Ураховуючи, що подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, суд вважає доцільним розірвати шлюб, укладений між сторонами. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 6\~ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно з положеннями ч.1\~ст.142 ЦПК України\~у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Ураховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.9.ч.1\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір», виходячи із приписів наведених норм процесуального права щодо розподілу судових витрат, зважаючи на те, що відповідачка визнала позов до початку розгляду справи по суті, з відповідачки на користь держави підлягає стягненню 50% судового збору, який підлягав сплаті позивачем при зверненні до суду, а саме в розмірі 605,60грн ( 50% від 1211,20 грн). На підставі ст. ст. 24, 56, 105, 110-113, ч.2ст. 114 СК України,

Outcome: approved