Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-11 00:00:00

У листопаді 2024 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову позивач зазначає, що він є основним наймачем квартири [ADDRESS] (далі- спірна квартира). У вказаній спірній квартирі зареєстровані відповідачі [PERSON] , [PERSON] , які не проживають у квартирі з листопада 2004 року. Вказує, що відповідачі є онуки позивача та ніхто перешкод у користуванні житлом їм не чинить, останні добровільно залишили спірну квартиру без поважних причин. На підставі викладеного позивач просить суд визнати відповідачів [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування спірною квартирою. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 грудня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 січня 2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяв, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечував. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] до судового засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомляли, відзиву, заяв та клопотань до суду не подавали. Суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням згоди представника позивача на проведення заочного розгляду справи, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши представника позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] надала суду свідчення, що вона проживає у [ADDRESS] з 1989 року у одній перегородці з родиною [PERSON] . Зазначила, що у спірній квартирі на сьогодні проживають [PERSON] та його дружина [PERSON] . Відповідачі [PERSON] , [PERSON] є онуками позивача [PERSON] . Зазначила, що відповідачі залишили спірну квартиру у 2004 році, оскільки переїхали разом із їх матір`ю [PERSON] проживати до батька закордон. Зазначила, що житло відповідачі залишили добровільно, ніхто перешкод їм у користуванні спірною квартирою не чинив. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] надала суду свідчення, що вона проживає у [ADDRESS] з 1989 року та знає з цього часу родину [PERSON] . Зазначила, що [PERSON] , яка є дочкою позивача народила дочок [PERSON] , [PERSON] . У спірній квартирі [PERSON] разом із дітьми [PERSON] , [PERSON] проживали до 2004 року, а потім вони переїхали жити до їх батька. З 2004 року вона у спірній квартирі відповідачів не бачила. [PERSON] в подальшому відвідувала батька [PERSON] , однак без дочок. Зазначила, що житло відповідачі залишили добровільно, ніхто перешкод їм у користуванні спірною квартирою не чинив. Судом встановлено, що Виконавчим комітетом Жовтневої Ради народних депутатів м. Кривого Рогу 23 лютого 1989 року видано Ордер на житлове приміщення № 474 громадянину [PERSON] на трикімнатну квартиру за адресою квартира [ADDRESS] . До складу сім`ї наймача включено дружину [PERSON] , дочок [PERSON] , [PERSON] (а.с. 7) У відповідності до свідоцтва про народження, [PERSON] народилась [INFO] та її матір`ю записано [PERSON] (а.с. 10) У відповідності до свідоцтва про народження, [PERSON] народилась [INFO] та її матір`ю записано [PERSON] (а.с. 10) У відповідності до довідки Криворізької об`єднаної міської довідково-інформаційної служби № 13 від 22.10.2024, у квартирі за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] наймач, [PERSON] дружина, [PERSON] інший, [PERSON] онука, [PERSON] онука. (а.с. 8) Відповідно до Акту мешканців будинку [ADDRESS] від 14.11.2024, [PERSON] та [PERSON] дійсно не проживають та не мають своїх особистих речей у квартирі [ADDRESS] в період з 01.11.2004 по теперішній час. (а.с. 9) Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. Статтею 9 ЖК України встановлено, що ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування ним інакше як на підставах і в порядку, передбаченому законодавством. Стаття 71 ЖК України встановлює загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. За змістом цієї статті при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавство не встановлює, у зв`язку з чим указане питання вирішується судом у кожному конкретному випадку, з урахуванням фактичних обставин справи та правил щодо оцінки доказів. Збереження жилого приміщення за тимчасово відсутнім наймачем або членом його сім`ї є одним із способів захисту житлових прав фізичних осіб. Відповідно до статті 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Аналіз статей 71, 72 ЖК України дає підстави для висновку, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням за двох умов: непроживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин. У справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (стаття 71 ЖК України), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Саме на позивача процесуальний закон покладає обов`язок довести факт відсутності відповідача понад встановлені статтею 71 ЖК України строки у жилому приміщенні без поважних причин. Згідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З матеріалів справи убачається, що з 23 лютого 1989 року [PERSON] є наймачем жилого приміщення розташованого за адресою: [ADDRESS] . В вказаному жилому приміщенні, окрім наймача зареєстровані, як члени сім`ї наймача онуки [PERSON] , [PERSON] . З наданих суду доказів та показів свідків [PERSON] , [PERSON] встановлено факт не проживання у спірній квартирі [PERSON] , [PERSON] з листопада 2004 року по теперішній час. За таких обставин вбачається доведеним не проживання [PERSON] , [PERSON] в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутності поважних причин такого не проживання, а тому позовні вимоги в підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved