Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-03 00:00:00

Заявник [PERSON] (далі - заявник - [PERSON] , заявник) в інтересах якого діє адвокат Горобівський Іван Григорович (далі - адвокат Горобівський І.Г., представник заявника) звернувся до Канівського міськрайонного суду Черкаської області із заявою, в якій просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме встановити факт родинних відносин, про те що [PERSON] , [INFO] , РНОКПП - [NUMBER] та [PERSON] , [INFO] , РНОКПП - [NUMBER] , який вважається зниклим безвісти за особливих обставин з 24.07.2024 року є рідними (неповнорідними) братами. В обґрунтування поданої заяви зазначає, що у липні 2024 року заявник дізнався, що його рідний брат (неповнорідний брат по-батьку) - [PERSON] зник безвісти під час участі у бойових діях та забезпечення заходів національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії Російської Федерації в районі населеного пункту м. Торецьк Донецької області. Дані про брата внесені у Єдиний реєстр осіб, зниклих безвісти за особливих обставин 24.07.2024.З метою отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, у зв`язку із внесенням [PERSON] до Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, заявник звернувся до [INFO] заявнику було вказано на потребу доведення між ним та його неповнорідним братом родинних відносин, оскільки у їх паспортах знайдено розбіжність, а саме описку в прізвищах: неповнорідний брат « [PERSON] » та заявник - « [PERSON] ». Тобто відмінною у прізвищах братів є одна буква «і». Про зміну прізвища [PERSON] ні заявнику, а ні батьку братів відомо не було, наявність розбіжності у прізвищах є незрозумілою. Встановлення факту родинних відносин має для заявника юридичне значення, оскільки дозволить отримати відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Ухвалою судді Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 03.01.2025 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати в порядку окремого провадження з додержанням загальних правил, встановлених ЦПК України (а.с.36). 28.01.2025 на представник зацікавленої особи Міністерства оборони України Кучма А.Г. через систему «Електронний суд» подала письмові пояснення, згідно яких зазначила, що зацікавлена особа вважає, що вимоги викладені в заяві про встановлення факту родинних, є передчасними, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення згаданих вимог. Оскільки метою звернення з заявою про встановлення факту родинних відносин заявник зазначає подальше вчинення дій для отримання відстрочки від призу на військову службу. Відповідно до п. 1 Положення про Міністерство оборони України, затверджене постановою Кабінету Міністрів України № 671 від 26.11.2014, Міністерство оборони України (Міноборони) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України. Міноборони є центральним органом виконавчої влади та військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили та Держспецтрансслужба. Відповідно до ч. 7, 8 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки). Міноборони не уповноважене приймати рішення про мобілізацію/демобілізацію громадян, а рішення про призов громадян на військову службу під час мобілізації та надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації належить до повноважень територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, у зв`язку з наведеними обставинами, підстави, які необхідно буде вирішувати за наслідком прийняття рішення у даній справі, будуть враховуватися саме відповідним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки, де перебуває на обліку Заявник, тому заінтересованою особою у справі має виступати територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, а не Міноборони. Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 03.02.2025 задоволено клопотання представника заявника та витребувано докази по справі (а.с. 69-71). Заявник [PERSON] у судове засідання не з`явився, свої інтереси уповноважив представляти адвоката Горобівського І.Г.. Представник заявника адвокат Горобівський І.Г. у судовому засіданні заяву підтримав та просив її задовільнити посилаючись на обставини викладені в заяві. Представник зацікавленої особи Міністерства оборони України у судове засідання не з`явився, направив на адресу суду письмові пояснення. Зацікавлена особа - [INFO] свого представника в судове засідання не напрвив, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] підтвердив суду, що є рідним батьком заявника та [PERSON] , також зазначив, що дійсно через помилку в написанні прізвища, у заявника виникла необхідність у звернені до суду для встановлення факту родинних відносин. Допитані в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] та [PERSON] підтвердили суду, що зниклий безвісти [PERSON] та [PERSON] є рідним братами по-батькові. Заслухавши пояснення представника заявника, пояснення свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, надані докази, суд встановив наступне. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до витягу є Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин №20240726-2148 від 26.07.2024 [PERSON] , [INFO] , місце народження Україна, Черкаська область, Черкаський район, паспорт серія [NUMBER] рахується зниклим безвісти з 24.07.2024 (а.с.12-13). Відповідно до абзацу 12 частини другої ст. 1 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти»: «особа, зникла безвісти за особливих обставин, - особа, зникла безвісти у зв`язку із збройним конфліктом, воєнними діями, тимчасовою окупацією частини території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру». За положенням пункту 4 частини третьої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають жінки та чоловіки, чиї близькі родичі (чоловік, дружина, син, донька, батько, мати або рідний (повнорідний, неповнорідний) брат чи сестра) загинули або зникли безвісти за особливих обставин під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, а також під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану. Отже, для реалізації зазначеного вище права близькі родичі особи яка зникла безвісти повинні мати документи, які підтверджують їх родинні відносини. Відповідно до копії свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] виданого 10.11.1978 на російській мові Придніпровським районним ЗАГСом м. Черкаси вказано « [PERSON] », народився [INFO] в м. Черкаси, його батьками зазначено на російській мові « [PERSON] » (батько) та « [PERSON] » (мати) (а.с.11). При цьому прізвище батька відрізняється від прізвища [PERSON] , яке зазначено як [PERSON] , що зазначено в його паспорті (а.с.18-20). Крім того, відповідно до копії паспорта громадянина України [NUMBER] виданого 23.03.2012 Корсунь-Шевченківським РВ УМВС України в Черкаській області, та картки платника податків від 22.03.2012, прізвище, ім`я та по батькові особи, яка зникла безвісти - [PERSON] (а.с.7-10). У паспорті громадянина України заявника серії [NUMBER] , виданого 02.02.2005 Канівським МРВ УМВС України в Черкаській області, його прізвище зазначено « [PERSON] »», а по батькові зазначено « [PERSON] » (а.с.15-16). У свідоцтві про народження заявника серія [NUMBER] виданого повторно 07.02.2014 відділом державної реєстрації актів цивільного стану по канівському району реєстраційної служби Канівського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області вказано « [PERSON] » народився [INFO] в селі Межиріч Канівського району Черкаської області, його батьками зазначено « [PERSON] » (батько) та « [PERSON] » (а.с.17). З листа Центрального-південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби №3501.3.1-1281/35.3-25 від 17.02.2025 вбачається, що згідно заяв про видачу паспорта громадянина України (Ф-1): 30.06.1995 [PERSON] , [INFO] , Корсунь-Шевченківським РВ УМВС України в Черкаській області був документований паспортом громадянина України серії [NUMBER] , у зв`язку з досягненням віку, на підставі свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 10.11.1978 РАЦС Придніпровського району м. Черкаси та тимчасового посвідчення громадянина України № [NUMBER] , виданого 17.01.1995 Корсунь-Шевченківським РВВС; 28.02.2012 [PERSON] , [INFO] , Корсунь-Шевченківським РВ УМВС України в Черкаській області був документований паспортом громадянина України серії [NUMBER] , у зв`язку з непридатністю для користування паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 30.06.1995 Корсунь-Шевченківським РВ УМВС України в Черкаській області; 23.03.2012 [PERSON] , [INFO] , Корсунь-Шевченківським РВ УМВС України в Черкаській області був документований паспортом громадянина України серії [NUMBER] , у зв`язку з неточністю в записах прізвища, на підставі свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Виданого 10.11.1978 РАЦС Придніпровського району м. Черкаси та паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 28.02.2012 Корсунь-Шевченківським РВ УМВС України в Черкаській області (а.с.77). Зазначені вище обставини є об`єктивними підставами для звернення заявника до суду, оскільки встановити іншим шляхом, крім судового, факт родинних відносин, що [PERSON] є батьком [PERSON] та [PERSON] , та відповідно те, що останні є рідними (неповнорідними) братами, на даний час неможливо, оскільки зміни чи виправлення в актах цивільного стану громадян не допускається, а встановлення факту родинних відносин надасть можливість заявникам реалізувати свої права як близьких родичів особи, яка зникла безвісти за особливих обставин. Факт, що [PERSON] та [PERSON] являються між собою є рідними (неповнорідними) братами, підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які відносяться до членів родини заявника. Згідно з роз`ясненнями, наданими у п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 15 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» з послідуючими змінами, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Абзацом 2 п.7 Постанови Пленуму № 5 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», передбачено, що суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин», близькими родичами та членами сім`ї особи, зниклої безвісти за особливих обставин, є чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний брат, рідна сестра, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням, а також особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом і мають взаємні права та обов`язки, у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі. У відповідності до роз`яснень, викладених у п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 р. (із змінами) в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно ч. 6 ст. 294 ЦПК України, визначено, що якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах. Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду (ч. 4 ст. 315 ЦПК України). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок про те, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Отже, встановлення юридичного факту за рішенням суду безпосередньо породжує певні юридичні наслідки, тобто, від встановлення факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих прав громадян. Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України, не є вичерпним. Згідно ч.2 ст. 315 ЦПК України, в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до листа ВСУ 01.01.2012 р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1ст. 256 ЦПК громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Встановлення факту родинних відносин тягне для заявників юридичні наслідки, а саме, дає змогу реалізувати свої права як близьких родичів особи зниклої безвісти відповідно до Законів України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» та «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». На підставі досліджених документів та показів свідків, які є належними та допустимими доказами, судом встановлено, що [PERSON] (зниклий безвісти) є рідним (неповнорідним) братом [PERSON] . За таких обставин, оскільки законом не визначено іншого, крім судового порядку, встановлення факту родинних відносин між особами, і факт родинних відносин, який просить встановити заявниця, підтверджується письмовими матеріалами справи, суд приходить до висновку, що вимоги заявниці є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved