Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-10 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача, просить ухвалити рішення, яким визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що вона є\~власником квартири, яка знаходиться у [ADDRESS] , на підставі договору купілві- продажу. Таку придбала у відповідача [PERSON] . В той же час, [PERSON] не вчиняє всі необхідні дії щодо зняття з реєстрації самостійно, тим самим перешкоджає в користуванні квартири, що впливає на витрати по утриманню та обслуговуванню квартири. А тому просить в судовому порядку визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Ухвалою суду від 06 вересня 2024 року відкрито спрощене позовне провадження у справі з викликом сторін у судове засідання. Визначено відповідачу строк для подання відзиву. Позивач подала заяву про розгляд справи без її участі, просить позов задоволити в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився повторно, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву та клопотання про відкладення розгляду справи не подавав. Про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку по місцю реєстрації та через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України. За таких\~обставин,\~відповідно до\~ ч. 4 ст. 223, ст. 280, 281 ЦПК України суд вважає за можливе провести судове засідання у відсутності відповідача та ухвалив провести заочний розгляд справи та постановити заочне рішення на підставі доказів, які знаходяться в матеріалах справи, відносно чого позивача не заперечив. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з таких мотивів. \~ Ст. 41 Конституцією України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Глава 23 Цивільного кодексу України встановлює, що громадянин, який став власником житла, має право розпоряджатися ним на свій власний розсуд. За змістом частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. В судовому засіданні встановлено, що між позивачем [PERSON] (покупець) та відповідачем [PERSON] (продавець) було укладено 29.08.2022 року Договір купівлі продажу квартири за адресою [ADDRESS] . Отже, позивач [PERSON] є власником нерухомого майна за адресою [ADDRESS] , що також підтверджується копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 29.08.2022 (а.с.9). Відповідно до п.12 вищевказаного Договору купівлі продажу квартири, продавець зобов`язується звільнити квартиру з членами сім`ї, провести всі розрахунки по оплаті комунальних послуг та інших платежів, зняти з реєстрації всіх осіб, які зареєстровані за цією кватирою. В той же час, відповідач не виконав належним чином даний пункт договору, що підтверджується відомостями з реєстру Львівської міської територіальної громади про кількість зареєстрованих осіб №185989 від 26.02.2025, відповідно до яких [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS] . Відповідно до положень ч.1\~ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ч.1\~ст.391 ЦК України). Таким чином суд вважає, що позовна вимога про визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування вказаним житловим приміщенням підлягає задоволенню. Крім того, суд зазначає, що відповідно до вимог ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі рішення суду про позбавлення особи права на користування житловим приміщенням, та з врахуванням положень ст.18 ЦПК України, таке рішення суду є обов`язковим для виконання відповідним органом державної реєстрації місця проживання. В зв`язку з наведеним дане рішення суду є достатньою підставою для зняття [PERSON] з реєстрації за адресою: [ADDRESS] . У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 1211,20 грн, сплата якого підтверджується відповідною квитанцією (а.с.5).

Outcome: approved