Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-11 00:00:00

В лютому 2025 року заявниця [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва , площею 2,3020 га, кадастровий номер 0523982200020020003, розташованої на території Комаргородської сільської ради Томашпільського району Вінницьокї області. У державному акті її прізвище було зазначено як " [PERSON] ", замість правильного " [PERSON] ", вона змушена звернутися до суду з цією заявою, в якій просить встановити факт належності державного акта. Ухвалою суду від 26 лютого 2025 року відкрито провадження у даній справі і справу призначено до судового розгляду. В судове засідання заявниця [PERSON] не з`явилась, однак її представник - адвокат Семко В.М. надав на адресу суду заяву, в якій просить розгляд справи провести без його участі та участі заявниці, заяву підтримує в повному обсязі та просить її задовольнити. Представник Томашпільської селищної ради в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просить справу слухати без участі представника, не заперечує у задоволенні заяви. Оскільки учасники процесу в судове засідання не з`явились, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст. 247ЦПК України не здійснювалося. Суд, розглянувши заяву заявниці, заяву представника Томашпільської селищної ради, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку. Згідно ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК Українисуд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення , зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по-батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Судом встановлено, що заявниця народилась [INFO] . З копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] видно, що заявниця 11 жовтня 1970 року зареєструвала шлюб з [PERSON] , взявши прізвище чоловіка [PERSON] (а.с. 9). З копії державного акта серії ВН № 023753 видно, що прізвище заявниці зазначено " [PERSON] " (а.с.7). З витягу з реєстру територіальної громади видно, що прізвище заявниці [PERSON] (а.с.6). З довідки № 46 від 28 січня 2025 року виданої Комаргородським старостинським округом видно, що державний акт ВН № 023753 на право власності на земельну ділянку, кадастровий номер - 0523982200:02:002:0003 який був виданий [PERSON] належить дійсно [PERSON] ,, [INFO] і є однією і тією ж особою (а.с.11). Отже, викладені у заяві твердження [PERSON] знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, зокрема, підтверджені належними та допустимими доказами. Оскільки, судом встановлено та доведено, що державний акт серії ВН № 023753, виданий 08 квітня 2003 року Томашпільською районною державною адміністрацією на ім`я " [PERSON] ", дійсно належить заявниці [PERSON] , даний факт підтверджується матеріалами справи, факт належності правовстановлюючого документа має для заявника юридичне значення, тому заява [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документу підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Судові витрати суд залишає за заявником. На підставі викладеного та

Outcome: approved