Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-11 00:00:00

адвокат Штефаняк І.І. в інтересах [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом, у якому просить визнати за позивачем право власності у цілому на житловий будинок з надвірними спорудами та будовами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Свої позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] , [INFO] , після смерті якої відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку та надвірних будівель і споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Заповіту за життя спадкодавець [PERSON] не залишила. Усе життя позивач разом з матір`ю проживали у цьому будинку. Після смерті спадкодавця [PERSON] на даний час продовжує проживати у спадковому будинку та доглядати за ним. Як вбачається з повідомлення Перечинської міської ради Закарпатської області від 19 квітня 2024 року №324/07-13, згідно даних книги обліку інвентаризованих земель від 05 червня 1996 року власником дворогосподарства за адресою [ADDRESS] була [PERSON] . Згідно Витягу № 355/14-11 від 13 червня 2024 року про осіб місце проживання яких зареєстровано або було зареєстровано в період з 28 вересня 1999 року по 31 грудня 2023 року за адресою: [ADDRESS] , за відомостями Перечинської міської ради Закарпатської області за вказаною адресою були зареєстровані та проживали, зокрема: [PERSON] , [INFO] , період реєстрації з 10 лютого 1979 року по теперішній час; [PERSON] , [INFO] , період реєстрації з 28 вересня 1999 року по 02 січня 2024 року; [PERSON] , [INFO] , період реєстрації з 07 квітня 1989 року по 14 листопада 2018 року. Те, що позивач зареєстрована за вказаною адресою, також підтверджується Витягом з реєстру територіальної громади за період з 22 вересня 2017 року по 22 вересня 2018 року, наданим Адміністратором Відділу «Центр надання адміністративних послуг» Перечинської міської ради Закарпатської області 04 червня 2024 року за № 333/14-11. Оскільки позивач [PERSON] , яка є спадкоємцем першої черги, постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України не відмовилася від спадщини, а тому вважається такою, що прийняла спадщину. Інші спадкоємці на спадкове майно відсутні, оскільки донька покійної [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] . Згідно архівної довідки №76/14-11 від 22 лютого 2024 року, виданої адміністратором відділу «ЦНАП» Перечинської міської ради О.Бреньо, в архіві РКП «Бюро технічної інвентаризації», що переданий на зберігання Перечинській міській раді Закарпатської області, що переданий на зберігання Перечинській міській раді Закарпатської області, в інвентаризаційній справі відсутні відомості щодо проведення державної реєстрації на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . У червні 2024 року, бажаючи оформити спадщину за спадкодавцем [PERSON] на вказаний будинок, позивач звернулася з відповідною заявою до державного нотаріуса Перечинської державної нотаріальної контори Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Михалко В.П., однак 13 червня 2024 року отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії вих. № 72/02-31, з огляду на відсутність у спадкодавця [PERSON] документу, що посвідчує право власності на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , та право власності на який не було зареєстроване. На даний час вона також виготовила на вищевказаний житловий будинок технічний паспорт. Оскільки позивач [PERSON] прийняла спадщину за спадкодавцем та з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом звернулася з відповідною заявою до державного нотаріуса, на що отримала відмову через відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів, а тому просить позов задовольнити. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19 червня 2024 року головуючим суддею (суддею-доповідачем) у справі визначено суддю Ганька І.І. Ухвалою судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 20 червня 2024 року прийнято подану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовом представника [PERSON] адвоката Штефаняка Івана Івановича до Перечинської міської ради Закарпатської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом, постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, відтак призначено підготовче судове засідання та визначено відповідачу строк для подачі відзиву на позовну заяву. Дев`ятнадцятого липня 2024 року представник Перечинської міської ради Закарпатської області як відповідача [PERSON] подав відзив на позовну заяву, у якому просив частково задовольнити позовні вимоги позивача та визнати за [PERSON] , [INFO] , право власності на 1/2 частки житлового будинку з надвірними спорудами та будовами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , а в іншій частині позовних вимог відмовити. Дванадцятого березня 2025 року позивач [PERSON] подала заяву про зменшення розміру позовних вимог, у якій просила визнати за нею право власності на 1/2 частку житлового будинку з надвірними спорудами та будовами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . У підготовче судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, однак у заяві про зменшення позовних вимог просила розгляд справи проводити без її участі та участі її представника, змінені позовні вимоги задовольнити у повному обсязі та питання щодо судових витрат не вирішувати. Представник Перечинської міської ради Закарпатської області як відповідача [PERSON] у підготовче судове засідання також не з`явився, подав заяву, у якій просив розглянути справу без його участі, не заперечує проти задоволення змінених позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам загалом, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який є у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України). Суд встановив, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Перечинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області 24 вересня 2018 року, актовий запис № 165. Як вбачається з повідомлення Перечинської міської ради Закарпатської області від 19 квітня 2024 року № 324/07-15, згідно даних книги обліку інвентаризованих земель від 05 червня 1996 року власником дворогосподарства за адресою [ADDRESS] була [PERSON] . Згідно Витягу № 355/14-11 від 13 червня 2024 року про осіб місце проживання яких зареєстровано або було зареєстровано в період з 28 вересня 1999 року по 31 грудня 2023 року за адресою: [ADDRESS] , за відомостями Перечинської міської ради Закарпатської області за вказаною адресою були зареєстровані та проживали, зокрема: [PERSON] , [INFO] (період реєстрації з 07 квітня 1989 року по 14 листопада 2018 року) та її доньки [PERSON] , [INFO] (період реєстрації з 28 вересня 1999 року по 02 січня 2024 року) та [PERSON] , [INFO] (період реєстрації з 10 лютого 1979 року по теперішній час). Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Таким чином, у зв`язку з відсутністю заповіту спадкодавця [PERSON] , право на спадкування за такою одержали спадкоємці за законом. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Статтею 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Отже, враховуючи те, що позивач [PERSON] та її сестра [PERSON] , як спадкоємці першої черги за законом за спадкодавцем [PERSON] , постійно проживали разом з нею на час відкриття спадщини, протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не відмовилися від спадщини, а інших спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку та прийняли спадщину після смерті [PERSON] , не встановлено, тому вони вважаються такими, що її прийняли у рівних частках (по 1/2). У червні 2024 року, бажаючи оформити спадщину за спадкодавцем [PERSON] на будинок [ADDRESS] , позивач [PERSON] звернулася з відповідною заявою до державного нотаріуса Перечинської державної нотаріальної контори Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Михалко В.П., однак 13 червня 2024 року отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії вих. № 72/02-31, з огляду на відсутність у спадкодавця документу, що посвідчує право власності на вищевказаний житловий будинок та право власності на який не було зареєстроване. Згідно повідомлення завідувача Перечинської державної нотаріальної контори Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Михалко В.П. № 149/01-16 від 27 листопада 2024 року, за померлою [INFO] [PERSON] спадкова справа не заведена. Статтею 1297 ЦК України встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Як роз`яснено в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України\~ № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно ч. 3 ст. 1296 цього Кодексу відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У відповідності до ч. 2 ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається у порядку, визначеному законом. Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Оскільки у позивача [PERSON] існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, тому суд, використовуючи винятковий спосіб їх захисту визнання права власності на спадкове майно, приходить до висновку, що змінений позов підлягає задоволенню. Крім цього, у судовому засіданні встановлено, що згідно квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки № 3931820076 від 18 червня 2024 року позивачем [PERSON] сплачено 1 524,60 грн судового збору. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Як встановлено у судовому засіданні, представник позивача [PERSON] адвокат Штефаняк І.І., з урахуванням принципу диспозитивності, просить не вирішувати питання розподілу понесених позивачем судових витрат, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що оскільки таке його волевиявлення не суперечить вимогам закону та не порушує права відповідача, тому може бути задоволене судом. На підставі наведеного та

Outcome: approved