Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-16 00:00:00

У січні 2025 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеною заявою, посилаючись на те, що їй на праві власності належить земельна ділянка, площею 0,06 га, яка розташована на території Калинівської сільської ради Комінтернівського району, Одеської області (в даний час територія Визирської сільської ради Одеського району Одеської області), з цільовим призначенням для ведення садівництва, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії І-ОД №063591, виданого 21 жовтня 1997 року на підставі рішення Калинівської сільської ради №49 від 04 вересня 1997 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №1504. Зазначила, що оскільки державний акт на право приватної власності на землю у неї старого зразку, то вона замовила виготовлення технічної документації із землеустрою щодо установлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та надання кадастрового номера земельної ділянки, яка розташована на території Калинівської сільської ради Комінтернівського району, Одеської області (в даний час територія Визирської сільської ради Одеського району Одеської області), після чого отримала витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, з кадастровим номером 5122781700:01:003:0409. Вказувала, що здійснити державну реєстрацію права власності і отримати відповідний витяг не представляється можливим, оскільки у Державному акті на право приватної власності на землю серії І-ОД №063591 від 21 жовтня 1997 року, який виданий на її ім`я, допущено помилку, а саме описка при написанні її прізвища « [PERSON] », в той час як правильно має бути « [PERSON] », тобто та, як в її паспорті громадянина України. Стверджувала, що допущена помилка у Державному акті на право приватної власності на землю серії І-ОД №063591 від 21 жовтня 1997 року, який виданий на її ім`я, чинить їй перешкоди у реалізації її права розпоряджатися своєю власністю, тому їй було рекомендовано звернутися до суду з метою встановлення факту належності документу, який засвідчує її право власності на земельну ділянку. Зазначила, що у зв`язку з тим, що її прізвище, зазначене у Державному акті на право приватної власності на землю серії І-ОД №063591 « [PERSON] » не співпадає з прізвищем « [PERSON] », яке зазначене в її паспорті громадянина України, то необхідно встановити факт належності їй, [PERSON] правовстановлюючого документу, а саме Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ОД №063591 від 21 жовтня 1997 року, оскільки у позасудовому порядку внесення виправлень у Державні акти на землю не допускається. Встановлення вказаного факту їй необхідно для реєстрації права власності на земельну ділянку. \~ \~ \~ \~ \~Посилаючись на\~порушення своїх\~прав,\~як власника\~земельної ділянки,\~заявниця просила\~суд встановити\~факт того,\~щоДержавний акт на право приватної власності на землю І-ОД №063591, виданий 21 жовтня 1997 року на підставі рішення Калинівської сільської ради №49 від 04 вересня 1997 року о передачі у приватну власність земельної ділянки, площею 0.06 гектарів, яка розташована на території Калинівської сільської ради, переданої для ведення садівництва, в межах згідно планом громадянину України [PERSON] , яка мешкає в м. Одесі, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №1504, належить - [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 22 січня 2025 року було відкрито провадження у справі, призначено судове засідання (а.с. 18). Заявниця в судове засідання не з`явилась, надала заяву про підтримання заяви про встановлення факту та просила суд розглянути справу за її відсутності (а.с.23). Представник Визирської сільської ради, як керівник юридичної особи відповідно до витягу із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом відповідно до ст. 128 ЦПК України, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю (а.с. 24). Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07 липня 1989 року Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain). Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що на зацікавлену сторону покладається обов`язок проявляти належну увагу в захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів, щоб ознайомитись із подіями процесу (див. серед іншого «Гуржій проти України», заява № 326/3, 01 квітня 2008 року, «Олександр Шевченко проти України», № 8771/02, § 27, 26 квітня 2007 року). Поряд з цим, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (див. рішення ЄСПЛ від 02 грудня 2010 року у справі «Шульга проти України» № 16652/04). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України»). У справах «Рябих проти Росії» (заява № 52854/99, рішення від 24 липня 2003 року, пункт 52) та «Пономарьов проти України» (заява № 3236/03 від 03 квітня 2008 року, пункт 40) Європейський суд з прав людини зазначив, що сторона, яка приймає участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Відомості про розгляд справ (залишення позову без руху, повернення позовної заяви, дані про відкриття провадження та дати призначення справи до розгляду) публікуються на офіційному веб-сайті Малиновського районного суду м. Одеси у відповідності до Рішення ради суддів загальних судів № 12 від 28 лютого 2013 року «Про організацію роботи з інформаційного наповнення і функціонування офіційних веб-сайтів загальних судів на офіційному веб-порталі судової влади України» та відправлено до ЄДРСР. Верховний Суд\~у постанові\~від 01\~жовтня 2020\~року у\~справі №\~361/8331/18\~зазначив про\~те,\~що якщо\~учасники судового\~процесу не\~з`явилися\~в судове\~засідання,\~а суд\~вважає,\~що наявних\~у справі\~матеріалів достатньо\~для розгляду\~справи та\~ухвалення законного\~і обґрунтованого\~рішення,\~не відкладаючи\~розгляду справи,\~він може\~вирішити спір\~по суті.\~Основною умовою\~відкладення розгляду\~справи є\~не відсутність\~у судовому\~засіданні сторін,\~а неможливість\~вирішення спору\~у відповідному\~судовому засіданні. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд,\~дослідивши матеріали\~справи,\~проаналізувавши і\~оцінивши надані\~докази в\~їх сукупності\~вважає,\~що заява [PERSON] підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст.\~293\~ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Встановлено, що заявниці [PERSON] на праві власності на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ОД №063591 від 21 жовтня 1997 року належить земельна ділянка, площею 0,06 га, яка розташована на території Калинівської сільської ради Комінтернівського району, Одеської області (в даний час територія Визирської сільської ради Одеського району Одеської області), та передана для ведення садівництва (а.с.4). Земельна ділянка, площею 0,06 га, яка розташована на території Калинівської сільської ради Комінтернівського району, Одеської області (на даний час територія Визирської сільської ради Одеського району Одеської області), була передана у власність заявниці на підставі рішення Калинівської сільської ради народних депутатів від 04 вересня 1997 року №49 для ведення садівництва. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] користується земельною ділянкою № [NUMBER] , загальною площею 0,06 га, яка розташована на території ГО «СТ АВІАТОР» садового масиву «Тилигульський-6» Визирської ТГ Одеського району Одеської області та знаходиться в її користуванні з 1991 року, що підтверджується довідкою ГО «СТ АВІАТОР» від 13 серпня 2024 року №10 (а.с.6). 25 жовтня 2024 року у зв`язку з замовленням [PERSON] технічної документації із землеустрою щодо установлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та надання кадастрового номера земельної ділянки, на ім`я [PERSON] було видано витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, з кадастровим номером 5122781700:01:003:0409 (а.с.7-12). Встановлено, що [PERSON] було відмовлено в реєстрації права власності на земельну ділянку, оскільки прізвище власника земельної ділянки зазначеному в Державному акті на право приватної власності на землю серії І-ОД №063591 від 21 жовтня 1997 року « [PERSON] » не збігається з прізвищем, зазначеним в паспорті громадянина України заявниці « [PERSON] », у зв`язку з чим їй було рекомендовано звернутися до суду з метою встановлення факту належності документу, який засвідчує її право власності на земельну ділянку. Отже, у зв`язку з тим, що прізвище заявниці, зазначене в Державному акті на право приватної власності на землю серії І-ОД №063591 від 21 жовтня 1997 року « [PERSON] » не співпадає з прізвищем « [PERSON] », яке зазначене в паспорті громадянина України, заявниці необхідно встановити факт належності їй, [PERSON] правовстановлюючого документу, а саме Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ОД №063591 від 21 жовтня 1997 року, виданого на ім`я « [PERSON] ». Встановлення вказаного факту необхідно заявниці для реєстрації права власності на земельну ділянку, площею 0,06 га, яка розташована на території Калинівської сільської ради Комінтернівського району, Одеської області (на даний час територія Визирської сільської ради Одеського району Одеської області). Судом встановлено, що в членській книзі на ім`я [PERSON] російською мовою зазначено, що « [PERSON] » на підставі рішення Калинівського виконавчого комітету №294 від 16 грудня 1988 року виділена садова ділянка № [NUMBER] , площею 0,06 га (а.с.5). Згідно довідки ГО «СТ АВІАТОР» від 13 серпня 2024 року №10 [PERSON] користується земельною ділянкою № [NUMBER] , загальною площею 0,06 га на території ГО «СТ АВІАТОР» садового масиву «Тилигульський-6» Визирської ТГ Одеського району Одеської області та знаходиться в її користуванні з 1991 року (а.с.6). \~ \~ \~ \~Встановлено, що витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 25 жовтня 2024 року виданий на ім`я [PERSON] (а.с.7-12). В паспорті громадянина України прізвище заявниці зазначено українською « [PERSON] », російською мовою « [PERSON] » (а.с. 13). Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що у Державному акті\~на право\~приватної власності\~на землю\~серії І-ОД\~№063591\~від 21\~жовтня 1997\~року прізвище власника земельної ділянки, яке зазначено як « [PERSON] » не збігається із записом її прізвища в паспорті громадянина України серії [NUMBER] « [PERSON] ». Отже, судом достовірно встановлено, що Державний акт на право приватної власності на землю серії І-ОД №063591 від 21 жовтня 1997 року, належить [PERSON] , [INFO] . У відповідності до п. 1 ст. 293 ЦПК України, суд вправі встановити факт належності Державного акту на право приватної власності на землю І-ОД №063591, виданий 21 жовтня 1997 року на підставі рішення Калинівської сільської ради №49 від 04 вересня 1997 року о передачі у приватну власність земельної ділянки, площею 0.06 гектарів, яка розташована на території Калинівської сільської ради, переданої для ведення садівництва, в межах згідно планом громадянину України [PERSON] , яка мешкає в м. Одесі, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №1504 - [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . За таких обставин, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Європейським судом з прав людини зазначено, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», від 18 липня 2006 року № 63566/00, § 23). Згідно ст.\~263\~ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Судовий збір по справі складає 605,60 грн., які повністю сплачено заявницею при зверненні до суду (а.с. 1).

Outcome: approved