Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-12 00:00:00

[PERSON] звернувся в Київський районний суд м. Полтави з позовом до [INFO] (далі [INFO] ) про відшкодування моральної шкоди посилаючись на те, що рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 15.09.2023 року по адміністративній справі за його позовом до відповідача про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії позовні вимоги задоволені. Визнано протиправними дії [INFO] щодо відмови позивачу у підготовці і наданні ждо Головного управління Пенсійного фонду УВкраїни в Полтавській області оновленої довідки про розмір грошового забезпечення стном на 01.01.2022 для перерахунку його пенсії. Зобов`язано [INFO] підготувати та надати до ГУ ПФУ у Полтавській області зазначено довідку станом на 01.01.2022 у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" щодо визначення посадового окладу і окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт, та з обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, для здійснення обчислення та перерахунку з 01.02.2022 пенсії [PERSON] . Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 10.01.2024 року рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 15.09.2023 року залишено без змін. 15.01.2024 року відповідач повідомив щодо проведення перегляду розміру грошового забезпечення на підставі рішення суду . Такими діями, які Полтавський окружний адміністративний суд визнав протиправними, відповідач спричинив моральну шкоду, яка полягає у глибоких душевних стражданнях, яких зазнав позивач у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього та у зв`язку з порушенням його прав людини, що викликало у нього сильні негативні почуття, які змінюються одне одним: почуття обурення, почуття невпевненості в майбутньому, почуття відчаю та гніву. Просить стягнути з Держави Україна в особі [INFO] за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом безспірного списання Державною казначейською службою України коштів з відповідного казначейського рахунку на його користь в якості відшкодування моральної шкоди, завданої протиправними діями та бездіяльністю органом державної влади, суму у розмірі 20 000,00 грн . Ухвалою Октябрськогорайонного суду м. Полтави від 26 листопада 2024 року позовну заяву [PERSON] до [INFO] про відшкодування моральної шкоди передано до Київського районного суду м. Полтави для розгляду за підсудністю. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 15 січня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін про час та місце розгляду справи. У судове засіданні позивач [PERSON] не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, заява містить клопотання щодо розгляду справи в його відсутність. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, до суду надійшла заява про розгляд справи в його відсутність. Надав суду відзив щодо не визнання позовних вимог за їх безпідставністю та зазначив , що твердження позивача про наявність у нього моральних страждань не ґрунтуються на вимогах статті 82 ЦПК України та підлягають доведенню позивачем на загально визначених підставах згідно зі статтею 81 ЦПК України. Сам факт визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень не є безумовною і достатньою підставою для стягнення з нього моральної шкоди. Позивач не надав доказів того, що йому завдано моральної шкоди [INFO] . Також не може вестись мова про тривалість порушення прав позивача, оскільки позвиач звернувся з заявою до відповідача про складення і направлення довідки до ГУ ПФУ в Полтавській області довідки про грошове забезпечення станом на 01.01.2022 для перерахунку пенсії в березня 2023 року, тобто через рік після порушення його прав. [INFO] добровільно виконав рішення Полтавського окружного адміністративного суду після набрання законної сили. Просив в задоволенні позову відмовити. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, приймаючи до уваги відсутність підстав, передбачених ст.223\~ЦПК\~України для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в судове засідання не з`явились. Суд, дослідивши докази по справі, дійшов до наступного висновку. Судом установлено, що рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2023 року по адміністративній справі за позовом [PERSON] до [INFO] про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії позовні вимоги задоволено. Визнано протиправними дії [INFO] щодо відмови [PERSON] у підготовці і наданні до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області оновленої довідки про розмір грошового забезпечення забезпечення стном на 01.01.2022 для перерахунку йог пенсії. Зобов`язано [INFO] підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області довідку про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2022 у відповідності до вимог статей\~43\~і\~63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб"\~з врахуванням положень\~постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб"\~щодо визначення посадового окладу і окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого\~законом\~на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт,\~та з обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, для здійснення обчислення та перерахунку з 01.02.2022 пенсії [PERSON] . Рішення набрало законної сили. У відповідності з ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 55 Конституції України визначено, що права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до частини першої вказаної статті кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. У статтях 55,56 Конституції України закріплено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Згідно частини першої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до частини першої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, а саме завдана шкода відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до пункту 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року №4 відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством. Однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до положень статей 77, 78, 81 ЦПК України належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом ч.3,4\~ст.12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст.89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно зі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Приймаючи до уваги обставини на які посилався позивач як на підставу для задоволення позову, суд дійшов висновку, що позивачем не надано жодних доказів на обґрунтування заявлених позовних вимог, є недоведеним посилання позивача щодо наявності у нього сильних негативних почуттів, які змінюються одне одним: почуття обурення, почуття невпевненості в майбутньому, почуття відчаю та гніву внаслідок не виконання [INFO] рішення суду. У ході судового розгляду встановлено, що відповідачем добровільно виконано рішення Полтавського окружного адміністративного суду після набрання ним чинності. Дані обставини позивачем не спростовані. Таким чином, у ході розгляду справи, суду слід надати оцінку тому, чим саме підтверджується факт заподіяння моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, у чому саме полягає вина заподіювача та інші обставини, що мають значення для вирішення спору в цій частині. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Тобто, аналізуючи наведені положення законодавства, з урахуванням обставинами справи, а також зваживши на згадані вище роз`яснення Пленуму Верховного Суду України щодо відшкодування моральної шкоди, то насамперед треба звернути увагу на те, що сам факт визнання протиправними дій/бездіяльності суб`єкта владних повноважень не є безумовною і достатньою підставою для стягнення з нього моральної шкоди. У кожному випадку позивач повинен обґрунтувати заподіяння йому такої шкоди, зокрема пояснити в чому конкретно проявилося порушення його нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, що саме спричинило йому моральні страждання і в чому проявляється їхній взаємозв`язок з протиправними діями відповідача. Приймаючи до уваги, що позивачем не надано доказів на обґрунтування заявлених вимог щодо відшкодування моральної шкоди, тому позовні вимоги не підлягають задоволенню у повному обсязі. Згідно ст. 141 ЦПК України судові витрати віднести за рахунок держави.

Outcome: dismissed