Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-11 00:00:00

І. Стислий виклад позицій позивача та відповідача. Позивач звернулась до суду з позовною заявою, у якій просить позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав щодо його неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Судові витрати просить не відшкодовувати. Позов обґрунтовано обставинами: З 14.04.2012 по 24.01.2021 позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, щ яким підтримували подружні стосунки до 2017 року. Рішення Широківського районного суду Дніпропетровської області від 24.12.2020 шлюб було розірвано, рішення набрало законної сили 24.01.2021. На підставі судового наказу, виданого Широківським районним судом Дніпропетровської області 27.05.2021 з відповідача стягуються аліменти у розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) боржника. З 2022 року відповідач не цікавиться життям спільних дітей, не піклується про них, залишив їх на фактичному утриманні та вихованні позивача. Також з лютого 2022 року відповідач коштів на утримання дітей не надає, внаслідок чого станом на 01.06.2024 утворилась заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 151\~171,49 грн. Позиція відповідача. Ні за час перебування справи в провадженні Широківського районного суду Дніпропетровської області, ні під час перебування справи у провадженні Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу, у встановлений судом строк від відповідача не надходило ні відзиву на позовну заяву, ні заперечень. ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі. 10.07.2024 позивач звернулась до Широківського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою. 31.07.2024 в.о. голови Широківського районного суду Дніпропетровської області [PERSON] , згідно з Розпорядженням № 1544, на підставі ч.ч. 1, 4 ст. 31 ЦПК України, зобов`язала передати матеріали вказаної справи до Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області. 14.08.2024 ухвалою судді Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області вказану цивільну справу було відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. 10.10.2024 ухвалою суду підготовче провадження було закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. 04.02.2025 на виконання вимог ухвали суду від 05.12.2025, до суду надійшло рішення виконавчого комітету Широківської селищної ради від 30.01.2025 про доцільність позбавлення батьківських прав. В судове засідання сторони не з`явились, їх належним чином повідомлено про дату, час і місце судового засідання. Від третіх осіб надійшли заяви про розгляд справи за відсутності їх представників. Позивач надав заяву про розгляд справи без її участі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач про дату та час розгляду справи повідомлявся судом своєчасно та у порядку, передбаченому ст.128 ЦПК України. Судові повістки та копія ухвали про відкриття провадження від 14.08.2024 направлялись судом за зареєстрованим місцем проживання відповідача, але були повернуті до суду з довідками ПАТ «Укрпошта» про повернення з відмутками «адресат відсутній за вказаною адресою». За таких обставин, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, що відповідає положенням ч.4 ст.223 та ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. Зміст позовних вимог полягає у позбавленні батьківських прав відповідача відносно двох його неповнолітніх дітей. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] (а.с. 15) та [PERSON] , [INFO] (а.с. 17). 14.04.2012 між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 13). Рішенням Широківського районного суду Дніпропетровської області від 24.12.2020 шлюб було розірвано (а.с. 20). Судовим наказом, виданим Широківським районним судом Дніпропетровської області 27.05.2021 з відповідача стягуються аліменти у розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) боржника (а.с. 21). 18.06.2021 постановою державного виконавця Широківськго районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального було відкрито виконавче провадження за № 65860404 (а.с. 22). Відповідно до Розрахунку заборгованості зі сплати аліментів станом на 03.06.2024, заборгованість складає 151\~171, 49 грн (а.с. 23). Станом на 21.01.2025 заборгованість складає 192\~873, 97 грн (а.с. 103). [PERSON] станом на 05.06.2024 отримувала дохід за основним місцем роботи на посаді продавця-консультанта у ФОП [PERSON] , магазин «М`ясоїжка» (а.с. 25). Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов місця проживання від 27.01.2025, позивачка працює продавцем у ФОП « [PERSON] », магазин « [INFO] »(а.с. 101). Позивачу на праві приватної власності належить житловий будинок за адресою її реєстрації та реєстрації її дітей [ADDRESS] (а.с. 27-28). З метою вирішення цього спору судом також отримано рішення виконавчого комітету Широківської селищної ради від 30.01.2025 року. Відповідно до цього висновку визнано за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітніх синів [PERSON] та [PERSON] , оскільки останній ухиляється від виконання батьківського обов`язку по їх вихованню та утриманню. Аналізуючи зміст вказаного висновку встановлено, що відповідач фактично повністю самоусунувся від виховання та утримання синів, жодним чином не турбується про їх здоров`я, фізичний, психічний та розумовий розвиток. Суд також бере до уваги письмові заяви [PERSON] та [PERSON] про відсутність заперечень у позбавленні їх батька батьківських прав щодо них та бажання проживати разом з матір`ю. Відповідно до характеристики дітей з навчального закладу, батько не виходить на зв`язок із класним керівником, на батьківські збори не з`являвся, ні разу не з`явився до класу та ліцею, на виклики до школи приходить тільки мати. IV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною 7 ст. 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно з ч.ч. 1-4 ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (ч. 1 ст. 155 СК України). Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені ч. 1 ст. 164 СК України. Зокрема, п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Тлумачення змісту п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України дає змогу зробити висновок, що ухилення від виконання обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06.05.2020 року у справі №\~753/2025/19\~(провадження № 61-1344св20), зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). […] Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав, подання відповідачем апеляційної скарги свідчить про його інтерес до дитини. У постанові Верховного Суду від 29.09.2021 року у справі №\~459/3411/18, провадження № 61-10531св21, Верховний Суд дійшов висновку, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Суд на перше місце ставить «якнайкращі інтереси дитини», оцінка яких включає знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, правові наслідки позбавлення батьківських прав визначено ст. 166 СК України. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків. Відсутність протягом тривалого часу піклування про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя; незабезпечення необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дитини, що надалі може негативно вплинути на її фізичний розвиток як складову частину виховання; недостатнє спілкування з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; ненадання дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; несприяння засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі є підставами для позбавлення батьків/одного з батьків батьківських прав (постанова Верховного Суду від 26.01.2022 року у справі №\~203/3505/19). Суд також бере до уваги, що наявність боргу по сплаті аліментів не є самостійною підставою для позбавлення батьківських прав, про що зазначив Верховний Суд у постанові від 24.10.2018 у справі №761/2855/17. V. Висновки суду та мотиви прийнятого рішення. Відповідно до ч.1\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1, ч.5\~ст. 81 ЦПК\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом досліджені всі докази надані сторонами, клопотань про витребування та дослідження інших доказів до суду не надходило. Відповідно до ч. 4\~ст. 12 ЦПК України\~кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Частинами 1, 3 статті 89 ЦПК України визначено, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відсутність протягом тривалого часу піклування про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя; незабезпечення необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дитини, що надалі може негативно вплинути на її фізичний розвиток як складову частину виховання; недостатнє спілкування з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; ненадання дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; несприяння засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі є підставами для позбавлення батьків/одного з батьків батьківських прав (постанова Верховного Суду від 26.01.2022 року у справі №\~203/3505/19). Суд вважає доведеним той факт, що відповідач по справі не виконує свої батьківських обов`язків відносно двох неповнолітніх синів, не бере участі у їх вихованні та утриманні. Аналізуючи зміст рішення виконавчого комітету Широківської селищної ради від 31.01.2025 року судом встановлено, що такий є обґрунтований, повністю відповідає інтересам неповнолітніх дітей, містить відомості щодо наявності виключних обставин, які підтверджені відповідними доказами, які б свідчили про свідоме нехтування батьком своїм обов`язком і є законними підставами для застосування такого крайнього заходу впливу, як позбавлення батьківських прав, що найкраще відповідатиме інтересу дитини. З врахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності та враховуючи обґрунтованість висновку органу опіки та піклування, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову у зв`язку з чим слід позбавити [PERSON] батьківських прав щодо синів - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Крім того, необхідно зазначити, що позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дитиною і побачення з нею, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Щодо розподілу судових витрат між сторонами. Враховуючи, що позивач просить не відшкодовувати судові витрати, суд вважає за можливе покласти їх на позивача. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: approved