Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-09 00:00:00

18.02.2025 позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягувати з [PERSON] аліменти в її користь на неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] в розмірі 3000 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову покликається на те, що 26.07.2019р. між нею та [PERSON] було розірвано шлюб. З відповідачем у них є малолітня донька [PERSON] [INFO] , яка проживає разом з нею в квартирі [ADDRESS] . Згідно медичного витягу із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 45 від 04.01.2025р. та згідно результатів дослідження №1622248 від 17.01.2025р. їхня малолітня донька [PERSON] часто хворіє, що вимагає постійного щоденного догляду за нею та витрат на лікування. Крім того, їхня донька [PERSON] відвідує дошкільний навчальний заклад № 13 «Казка», витрати на місяць становлять 500 грн. Оскільки відповідач впродовж тривалого часу проживає окремо від них та протягом цього часу у них відсутнє спілкування, що свідчить про відсутність утримання та виховання відповідачем доньки [PERSON] . У той же час, їй самотужки важко утримувати неповнолітню доньку [PERSON] , оскільки життя вимагає здійснення значних витрат задля забезпечення належного утримання доньки з метою її гармонійного розвитку та виховання. Зі свого боку відповідач не допомагає їй ні власною працею (зокрема у вихованні доньки, у придбанні продуктів харчування, одягу для [PERSON] , речей повсякденного вжитку та гігієни, канцелярського приладдя для розвитку тощо), ні коштами, що спонукає її звертатися до суду з даним позовом про стягнення аліментів на утримання їхньої неповнолітньої доньки. Більше того, відповідач настільки забув про те, що у нього є доньки, що навіть не цікавиться її розвитком та потребами в житті. Їй достеменно відомо, що відповідач працює, і має регулярний достатній дохід, що дозволяє проводити з нього стягнення аліментів в розмірі 3000,0 грн. Позивачка подала заяву, в якій просить справу слухати в її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Учасники справи в судове засідання не з`явились, а відтак відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідач в судове засідання не з`явився, не повідомивши причин своєї неявки, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Згідно правил ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вище викладене, суд ухвалив завершити розгляд справи у відсутності сторін, за наявними у матеріалах справи доказами. Суд, дослідивши наявні матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками для [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження Серія [NUMBER] від 17.03.2021. Як вбачається зі Свідоцтва про розірвання шлюбу Серія [NUMBER] , шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що 26.07.2019 складено відповідний актовий запис №53. З Витягу про зареєстрованих в житловому приміщенні/будинку осіб № 002726/37-2025 від 13.02.2025р., встановлено, що [PERSON] проживає разом з [PERSON] в квартирі [ADDRESS] . Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Частиною 2 статті 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вирішуючи питання щодо визначення розміру аліментів для дитини, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище позивачки, яка проживає разом з дитиною, займається її вихованням, і відповідача (є особою працездатного віку) - платника аліментів, прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, а також з врахуванням рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини, вимог розумності та справедливості визначає їх в розмірі вказаному позивачкою 3000 грн. щомісячно, починаючи з 18.02.2025 року і до досягнення дитиною повноліття. На думку суду вказаний розмір аліментів забезпечить дитині належний та достатній рівень матеріального утримання, який відповідає встановленому законодавством розміру прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. На підставі положень статті 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved