Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-13 00:00:00

Позивач 26.03.2024 р. звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначив, що у період з 01.01.2013 р. по 31.12.2023 р. надав відповідачам комунальні послуги у приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS] , вартість яких не сплачена на суму 49687,26 грн. За адресою надання послуг відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . П.18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою КМУ № 630 від 21.07.2005 р. передбачено, що плата за надані послуги вноситься щомісячно. За позовом позивач просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за надані житлово-комунальні послуги в сумі 49687,26 грн. та судові витрати. Ухвалою від 29.03.2024 р. було відкрито провадження і справа призначена до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 30.04.2024 р. 30.04.2024 р. розгляд справи відкладено на 24.06.2024 р. через зайнятість судді в іншому провадженні, закрито провадження у справі в частині вимог, пред`явлених до відповідача [PERSON] , на підставі п.7 ч.1 ст.255 ЦПК України. 24.06.2024 р. розгляд справи відкладено на 06.09.2024 р. у зв`язку з неможливістю фіксації судового процесу через відсутність електропостачання в приміщення суду. 06.09.2024 р. розгляд справи відкладено на 26.09.2024 р. за клопотанням відповідача. 26.09.2024 р. розгляд справи відкладено на 19.11.2024 р., надано можливість позивачу надати відповідь на відзив, який поданий відповідачем 18.09.2024 р. 19.11.2024 р. в судовому засіданні оголошено перерву до 23.01.2025 р. на підставі ч.1 ст.240, п.4 ч.2 ст.223 ЦПК України. 23.01.2025 р. розгляд справи відкладено на 14.03.2025 р. у зв`язку з неможливістю фіксації судового процесу через відсутність електропостачання в приміщення суду. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву про відкладення судового засідання 14.03.2025 р., у зв`язку з його зайнятістю в інших судових процесах. Судом не встановлено підстав, визначених ст.ст.223, 240 ЦПК України, для задоволення клопотання представника позивача, з огляду те, що позивач викликався в судові засідання протягом всього часу розгляду справи, в судові засідання не з`являвся, в поданій до суду позовній заяві просив розглядати справу без його участі. Суд розглянув справу за відсутності представника позивача, що узгоджується з положеннями ч.3 ст.211 ЦПК України. Відповідачі подали до суду заяви про продовження розгляду справи без їх участі, в процесі розгляду справи просили відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позов (а.с.72-74). Суд розглянув справу без участі відповідачів на підставі ч.3 ст.211 ЦПК України. В силу ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу 14.03.2025 р. за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію представника позивача, суд вважає, що заявлений позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Предметом регулювання згідно Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року №2189 (далі Закон № 2189) є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках. За приписами п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону № 2189 житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Згідно зі ст. 5 Закону № 2189 до житлово-комунальних послуг належать, зокрема, комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Частина 2 ст. 7 Закону № 2189 визначає обов`язки індивідуального споживача, серед яких в т.ч.: укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом (п. 1); оплачувати надані житловокомунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами (п. 5); дотримуватися вимог житлового та містобудівного законодавства під час проведення ремонту чи реконструкції житла (іншого об`єкта нерухомого майна), не допускати порушення законних прав та інтересів інших учасників відносин у сфері житлово-комунальних послуг (п. 8). Відповідно до статті 12 З Закону № 2189 надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Згідно розділу VI «Прикінцеві та перехідні Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. В поданому до суду позові позивач зазначив, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] проживають за адресою: [ADDRESS] . За адресою надання послуг відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . З довідок, наданих управлінням державної реєстрації фізичних осіб Департаменту реєстраційних послуг на запит суду, вбачається, що відповідач [PERSON] зареєстрована за вищевказаною адресою з 02.08.2013 р. (а.с.41), відповідач [PERSON] з 11.12.2001 р. (а.с.42), а відповідач [PERSON] була зареєстрована з 10.01.2002 р. по 27.01.2009 р. (померла [INFO] ) (а.с.40). Відповідачі, заперечуючи проти позову зазначили, що особовий рахунок № [NUMBER] був відкритий на ім`я [PERSON] , вони використовують особовий рахунок № [NUMBER] , який був відкритий на ім`я [PERSON] . Згідно наданої відповідачами інформації з особистих кабінетів споживачів за адресою: [ADDRESS] , особовий рахунок № [NUMBER] відкритий на ім`я [PERSON] , за яким станом на травень 2024 р. обліковується заборгованість в сумі 16487,00 грн., та особовий рахунок № [NUMBER] відкритий на ім`я [PERSON] за яким станом на липень 2024 р. наявна заборгованість на загальну суму 51\~561,73 грн. (а.с.77). За ст. 12 ЦПК цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналогічним чином питання обов`язків доказування і подання доказів регулює ст. 81 ЦПК, за якою кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На виконання положень ст.12 ЦПК України, на підставі ст.84 ЦПК України, суд ухвалою від 19.11.2024 р. витребовував у позивача інформацію щодо особових рахунків, відкритих за адресою: [ADDRESS] з розрахунком заборгованостей за ними. Позивач інформації на виконання вказаної ухвали не надав. З наведеного вище, суд дійшов висновку, що твердження позивача про наявність у відповідачів заборгованості за особовим рахунком № [NUMBER] , як споживачів житлово-комунальних послуг за адресою: [ADDRESS] , належними доказами не доведена, у зв`язку з чим позов не підлягає задоволенню. На підставі ч.1 ст.141 ЦПК України, суд не стягує з відповідачів на користь позивача судовий збір.

Outcome: dismissed