Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-16 00:00:00

Жеребенко О.В., яка діє в інтересах [PERSON] звернулася до суду з позовом до ТОВ «Фінансова компанія управління активами», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Солонець Тамара Миколаївна, головний державний виконавець Канівського відділу ДВС у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління МЮ (м. Київ) Гладкова Тетяна Михайлівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову вказує, що приватним нотаріусом Київського міського\~нотаріального округу\~Солонець Т.М. вчинено виконавчий напис №2845 від 15.12.2021 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» заборгованості у розмірі 19421,07 грн. Про вчинення даного виконавчого напису та відкриття виконавчого провадження за ним, позивачу стало відомо з додатку «Дія». З даним виконавчим написом позивач не погоджується, вважає, що приватним нотаріусом його видано поза межами трирічного строку давності, не враховано та не перевірено факт наявності чи відсутності спору щодо заборгованості. Пред`явлена до стягнення заборгованість не є безспірною. Просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Київської області Солонець Т.М. від 15.12.2021, зареєстрований в реєстрі за №2845. Судові витрати покласти на відповідача. Ухвалою судді від 05.02.2025 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) осіб. 14.02.2025 представником відповідача - ТОВ «Фінансова компанія управління активами» отримано копії ухвали про відкриття провадження та позовну заяву, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. 19.02.2025 від відповідача надійшли клопотання про врегулювання спору за участю судді, заява про визнання позовних вимог та клопотання про зменшення розміру судових витрат. Пояснень щодо позову від третіх осіб не надходило. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд дійшов до наступних висновків. Відповідачем подано заяву про врегулювання спору за участю судді. Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦПК України, врегулювання спору за участю судді проводиться за згодою сторін до початку розгляду справи по суті. Позивач та ї представник не надали до суду згоди на врегулювання спору за участю судді, а тому дана заява відповідача не підлягає до задоволення. Судом встановлено, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. вчинено виконавчий напис від 15.12.2021, зареєстрований в реєстрі за №2845 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами», якому ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу №2610 від 26.10.2021, за Кредитним договором №1398716 від 21.04.2021, укладеного між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та [PERSON] . Запропоновано задовольнити вимоги ТОВ «Фінансова компанія з повернення боргів», стягнути з [PERSON] за період з 25.10.2021 по 15.12.2021 включно, суму у розмірі: -6500,00 грн. заборгованість за тілом кредиту; -12871,07 грн. заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами та комісією; -50,00 грн. плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 19421,07 грн. (а.с.10). На підставі даного виконавчого напису, постановою головного державного виконавця Канівського відділу ДВС у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління МЮ (м. Київ) Гладковою Т.М. від 02.02.2022 було відкрито виконавче провадження ВП №68442529 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія з повернення боргів» коштів у сумі 19421,07 грн. (а.с.9). Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 24.11.2022, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували 24.11.2022 шлюб, після реєстрації якої дружині присвоєно прізвище « [PERSON] » (а.с.8). Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами встановлюються Законом України\~«Про нотаріат» та іншими актами законодавства України. Відповідно ст.\~18\~ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Статтею 87\~Закону України\~«Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Відповідно до ст.\~88\~Закону України\~«Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів провадиться стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису у цьому випадку подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до підпункту 3.5. пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку. Постановою КМ України № 662 від 26.11.2014 було внесено зміни до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, а саме: доповнено перелік розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, вище вказану Постанову КМ України № 662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14 залишено без змін. Таким чином, Постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Подібні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17. Станом на час вчинення виконавчого напису 15.12.2021, постанова Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. № 1172, (з урахуванням постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14) передбачала вчинення виконавчих написів лише на підставі нотаріального посвідченого договору. Відповідачем не надано суду доказів на підтвердження нотаріального посвідчення кредитного договору, на підставі якого було вчинено виконавчий напис. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі №754/9711/14-ц безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однією з ознак безспірності вимоги, є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен впевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо одна із цих дій не виконана, заборгованість не вважається безспірною. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 13.10.2021 у справі № 554/6777/17-ц, від 30.09.2019 у справі № 357/12818/17, від 27 серпня 2020 року у справі № 554/6777/17 ( з посиланням на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постановах від 30 вересня 2019 року (справа № 357/12818/17), від 15 січня 2020 року (справа №305/2082/14-ц). Відповідачем не надано доказів направлення стягувачем листа-вимоги про повернення боргу та отримання боржником такого листа, що свідчить про порушення процедури стягнення та про відсутність безспірності вимог, що також є підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Згідно ст.ст.12,81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Враховуючи наведене, зважаючи на те, що відповідачем визнані позовні вимоги, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріуса вчинено з порушенням вищенаведених положень законодавства, а тому має бути визнано таким, що не підлягає виконанню. Щодо відшкодування відповідачем судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України в разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, з Державного бюджету підлягає поверненню позивачу 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову. Судом встановлено, що позивачем при поданні позову понесено судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1211,20 грн. На підставі ст.\~141\~ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь позивача 50 відсотків сплаченого судового збору, що становить 605,60 грн., а решту повернути позивачу з державного бюджету.

Outcome: approved