Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом в якому простить: розірвати договір оренди землі від 15.01.2014 року, кадастровий № 6521855100:05:020:0008, площею 4,81 га., укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «АГРАРНА ЗОНА» та [PERSON] , зареєстрований Державним нотаріусом Величко Ю.Ю. Високопільське районне управління юстиції, Херсонської області від 26.12.2014 року, та договір оренди землі, укладеним між [PERSON] та ТОВ «АГРАРНА ЗОНА» від 15.01.2014 року, земельна ділянка площею 4,81 га, кадастровий номер 6521855100:05:020:0007 зареєстрований Державним нотаріусом Величко Ю.Ю. Високопільське районне управління юстиції, Херсонської області від 09.02.2015 року, скасувати державну реєстрацію договорів оренди землі; стягнути з Відповідача на користь Позивача плату за оренду земельної ділянки в період з 2022 року по 2023 рік включно в розмірі: зерно продовольче - 8000 кг, зерно фуражне 4000 кг, олія соняшникова 160 кг, січка 4 причіпа. В обґрунтування позову представник позивача зазначила, що [PERSON] є власником двох земельних ділянок, площею по 4,81 га кожна, з кадастровими номерами 6521855100:05:020:0008 та 6521855100:05:020:0007, розташованих на території Високопільської селищної ради Херсонської області. Права власності на зазначені земельні ділянки підтверджуються державним актом на право власності серія ХС №023137 від 27.05.2003 року та свідоцтвом про право на спадщину за законом №747 від 22.11.2012 року. 15.01.2014 року між позивачем та ТОВ «АГРАРНА ЗОНА» були укладені договори оренди зазначених земельних ділянок, які були зареєстровані державним реєстратором Величко Ю.Ю. Високопільського районного управління юстиції Херсонської області 26.12.2014 року (щодо ділянки з кадастровим номером 6521855100:05:020:0008) та 09.02.2015 року (щодо ділянки з кадастровим номером 6521855100:05:020:0007). Відповідно до умов укладених договорів, їх строк дії становив 10 років, тобто до 15.01.2024 року. Згідно з пунктом 5 договорів, якщо орендодавець не надає письмової заяви про розірвання договору за два місяці до закінчення його строку, договір вважається продовженим (пролонгованим) на той самий строк і на тих самих умовах. Позивач у листопаді 2023 року, а саме 10.11.2023 року, направила відповідачу листи-повідомлення про відсутність наміру поновлювати договори оренди та укладати додаткові угоди про внесення змін до них. Таким чином, позивач висловила свою волю на припинення орендних відносин. Крім того, відповідач ТОВ «АГРАРНА ЗОНА» не виконав обов`язки щодо сплати орендної плати за 2022-2023 роки. Відповідно до умов договорів, орендна плата встановлена у формі та розмірі: 3491,64 грн, що становить 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки з урахуванням коефіцієнту індексації. Орендна плата передбачалася також у натуральній формі: зерно продовольче 2000 кг, зерно фуражне 1000 кг, олія соняшникова 40 кг, січка 1 причіп на рік. Відповідно, за два роки (2022-2023) сукупний обсяг орендної плати в натуральній формі складає: зерно продовольче 8000 кг, зерно фуражне 4000 кг, олія соняшникова 160 кг, січка 4 причепи. Факт систематичного порушення відповідачем умов договору, зокрема несплати орендної плати протягом двох років, є істотним порушенням, що відповідно до статті 651\~ЦК України та умов договорів є підставою для їх розірвання. 30 вересня 2024 року від представника відповідача Данчука О.В. надійшов відзив, в якому він зазначив, що позовні вимоги [PERSON] є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. У відзиві представник відповідача зазначив, що договори оренди земельних ділянок від 15.01.2014 року, кадастрові номери 6521855100:05:020:0008 та 6521855100:05:020:0007, є чинними та дійсними, оскільки були пролонговані ще на 10 років, тобто до 15.01.2034 року. Зазначено, що позивач не скористався правом припинити дію договорів, оскільки не направив орендарю письмової заяви про їх розірвання за два місяці до закінчення строку їх дії. Надані до матеріалів справи листи-повідомлення датовані 10.11.2023 року, однак, за твердженням відповідача, фактично були подані до поштового зв`язку 16.11.2023 року, що підтверджується даними на поштовому штемпелі. Відповідач вважає, що позивач навмисно зазначив у листах ранішу дату, щоб ввести суд в оману. Також зазначено, що листи були отримані особою, яка на момент їх вручення вже не працювала в ТОВ «АГРАРНА ЗОНА», що ставить під сумнів факт належного отримання відповідачем повідомлень. Щодо сплати орендної плати за 2022-2023 роки, відповідач вказав, що виконання договірних зобов`язань стало неможливим через військові дії, що мали місце на території Високопільської селищної громади. Відповідач послався на факт тимчасової окупації території, знищення матеріально-технічної бази підприємства, втрату врожаю, пошкодження сільськогосподарської техніки та мінування земельних ділянок. З огляду на ці обставини, відповідач вважає, що відповідно до положень статті 762 Цивільного кодексу України, він був звільнений від обов`язку сплати орендної плати, оскільки не мав можливості використовувати орендовану землю за її цільовим призначенням. Відповідач також зазначив, що умови договорів оренди передбачали сплату орендної плати у грошовій формі, а не у натуральній, і послався на положення статті 22 Закону України «Про оренду землі», згідно з якими розрахунок у натуральній формі має відповідати грошовому еквіваленту вартості товарів за ринковими цінами на дату внесення орендної плати. На думку відповідача, позивач необґрунтовано вимагає стягнення орендної плати у натуральній формі. З огляду на зазначене, відповідач просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Відповідь на відзив не надійшла. На судове засідання позивач не заявився, його інтереси були представлені адвокатом Макаренко А.С. На судове засідання представник позивача, адвокат Макаренко А.С., не з`явилася, подала клопотання про розгляд справи за її відсутності, просила позовні вимоги задовольнити. На судове засідання відповідач не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин, суд вважає можливим ухвалити рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів. Дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені позивачем обґрунтування суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 4,81 га, кадастровий номер 6521855100:05:020:0008, розташованої на території Високопільської селищної ради Високопільського району Херсонської області, згідно з Державним актом на право власності на земельну ділянку серія ХС №023137 від 27.05.2003 року, та земельної ділянки площею 4,81 га, кадастровий номер 6521855100:05:020:0007, розташованої на території Високопільської селищної ради Херсонської області, згідно зі Свідоцтвом про право на спадщину за законом №747 від 22.11.2012 року. Відповідно до договорів оренди землі від 15.01.2014 року, укладених між [PERSON] та ТОВ "АГРАРНА ЗОНА", зазначені земельні ділянки були передані в оренду відповідачу. Договір оренди земельної ділянки кадастровий номер 6521855100:05:020:0008 був зареєстрований 26.12.2014 року, а договір оренди земельної ділянки кадастровий номер 6521855100:05:020:0007 09.02.2015 року. Договори укладені строком на 10 років. Відповідно до пункту 6 договорів оренди, орендна плата встановлена у грошовому еквіваленті в розмірі 3 491,64 грн за кожну земельну ділянку на рік. Також орендна плата передбачена у натуральній формі, а саме: зерно продовольче 2000 кг (серпень місяць), зерно фуражне 1000 кг (серпень місяць), олія соняшникова 40 кг (листопад місяць), січка 1 причеп (липень місяць), оранка присадибної ділянки до 0,50 га (листопад місяць). Відповідно до пункту 7 договорів, орендна плата вноситься у термін від 01 січня до 31 грудня звітного періоду. Водночас, відповідачем надано докази, що на його думку унеможливлювали виконання договірних зобов`язань у зазначений період, зокрема: витяг з наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №309 від 22.12.2022 року, зареєстрованого 23.12.2022 року за №1668/39004, свідчить, що Високопільська громада перебувала у тимчасовій окупації з 10.03.2022 року по 04.10.2022 року, а з 04.10.2022 року віднесена до територій можливих бойових дій; витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань №12022230000003626 від 17.09.2022 року підтверджує факт викрадення та пошкодження майна ТОВ «АГРАРНА ЗОНА» на суму 10 000 000 грн; копії 15 актів про пожежі, складених за участю ГУ ДСНС України в Херсонській області, свідчать про численні випадки знищення врожаю, техніки та об`єктів підприємства; відкриті дані Центру протимінної діяльності України підтверджують наявність мінних полів та небезпеку використання орендованих земель за їх цільовим призначенням; копія довідки про звільнення працівників від 01.03.2022 року свідчить, що з цієї дати більшість працівників підприємства були звільнені. Згідно із частиною першою\~статті 4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до норм статей 12,\~13\~ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Правовідносини сторін за договором оренди землі регулюються спеціальним Законом України\~«Про оренду\~землі»,\~Земельним кодексом\~України та загальними нормами Цивільного кодексу\~України щодо плата за оренду майна. Відповідно до вимог статті 124\~ЗК України передача землі в оренду здійснюється на підставі цивільно-правової угоди. Відповідно до статті 1Закону України «Про оренду землі» (тут і далі в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно зі статтею 13\~Закону України\~«Про оренду\~землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. У статтях 21,\~22\~Закону України\~«Про оренду\~землі» передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Орендна плата може справлятися у грошовій, натуральній та відробітковій (надання послуг орендодавцю) формах. Сторони можуть передбачити в договорі оренди поєднання різних форм орендної плати. Внесення орендної плати оформлюється письмово, за винятком перерахування коштів через фінансові установи. Орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, переглядається за згодою сторін (стаття 23 Закону України «Про оренду землі»). За положеннями статті 24\~Закону України\~«Про оренду\~землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Отже, згідно зі статтями 13,\~21\~Закону України\~«Про оренду\~землі» основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. Систематична несплата орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки може бути підставою для розірвання такого договору. Згідно з частиною першою\~статті 526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною першою статті 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до частин першої,\~другої статті\~613\~ЦК України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства, що випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку. Кредитор також вважається таким, що прострочив, у випадках, встановлених частиною четвертою статті 545 цього Кодексу. Якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов`язок, виконання зобов`язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора. Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора (частина четверта статті 613 ЦК України). Прострочення кредитора полягає або в безпідставній відмові від прийняття належного виконання, або в невиконанні кредиторських обов`язків, або в інших діях чи бездіяльності з боку кредитора, які не дозволяють боржнику виконати зобов`язання належним чином. Якщо прострочення боржника - це прострочення у виконанні зобов`язання, то прострочення кредитора - це прострочення у прийнятті виконання зобов`язання (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 листопада 2021 року у справі № 705/3275/18 (провадження № 61-12851св21). Матеріали справи свідчать про те, що між сторонами впродовж 2022 та 2023 років існують правовідносини з приводу двох договорів оренди відповідно до яких відповідач взяв на себе обов`язок щороку у строк до 31 грудня сплачувати позивачу орендну плату за користування вказаними земельними ділянками, яка становить суму 3491,64 грн за кожну. Оскільки орендну плату на 2022 рік відповідач повинен був внести у строк 31 грудня 2022 року, а за 2023 рік повинен був внести у строк 31 грудня 2023 року і цей період часу сплив, з відповідача підлягає стягненню орендна плата за вказані роки в сумі 6\~983,28 грн (3491,64 грн + 3491,64 грн) за кожний договір. Тобто за два договори він повинен був сплатити 13\~966,56 грн. При цьому, вказана орендна плата підлягає стягненню без врахування податків та зборів, передбачених чинним законодавством. Відповідно до пунктів 4.1, 4.2 Додаткової угоди, орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 3% від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки, за рік оренди. Орендна плата вноситься орендарем у такі строки з 01 січня до 31 грудня кожного року. Із цієї суми орендарем як податковим агентом утримуються податки (збори), передбачені чинним законодавством України. Так, відповідно до підпункту 16.1.4\~пункту 16.1\~статті 16\~Податкового кодексу\~України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи. Податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені Податковим кодексом України (пункт 36.1 статті 36 Податкового Кодексу України). Виконання податкового обов`язку може здійснюватися платником податків самостійно або за допомогою свого представника чи податкового агента (пункт 36.4 статті 36 Податкового кодексу України). Підпунктом 170.1.1.\~пункту 170.1\~статті 170\~Податкового Кодексу\~України передбачено, що податковим агентом платника податку - орендодавця щодо його доходу від надання в оренду (емфітевзис) земельної ділянки сільськогосподарського призначення, земельної частки (паю), майнового паю є орендар. При цьому об`єкт оподаткування визначається виходячи з розміру орендної плати, зазначеної в договорі оренди, але не менше ніж мінімальна сума орендного платежу, встановлена законодавством з питань оренди землі. Враховуючи, що у справі відсутні докази виконання відповідачем обов`язку податкового агенту позивачу як платнику податку - орендодавця щодо його доходу від надання в оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення, то відсутні підстави для відрахування податків і зборів при стягненні заборгованості з орендної плати, оскільки податки і збори мають бути сплачені при фактичній виплаті заборгованості. Крім того, враховуючи, що у даних правовідносинах має місце систематичне порушення договору оренди земельної ділянки щодо внесення орендної плати, а позивач заявив відповідні вимоги, вказаний Договір оренди слід розірвати. Таким чином, зважаючи на систематичне невиконання відповідачем обов`язку щодо сплати орендної плати за 2022 та 2023 роки, за договором оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення, який укладений між сторонами та діяв впродовж вказаного періоду часу, а також враховуючи не доведення відповідачем факту виконання умов вказаного договору, суд дійшов висновку про необхідність стягнення вказаної заборгованості та розірвання договору, у зв`язку з чим позов слід задовольнити частково. Разом з цим, суд не вбачає підстав для стягнення орендної плати в натурі з огляду на те, що позивач не надав достатніх доказів фактичної можливості відповідача забезпечити виконання зобов`язань саме в натуральній формі. Зокрема, відсутні документи, які підтверджують наявність у відповідача відповідних ресурсів (зерна, олії, січки тощо) або технічної спроможності здійснити оранку присадибної ділянки на момент розгляду справи. Крім того, договір оренди не містить чітких механізмів контролю за внесенням орендної плати у натуральній формі, що ускладнює виконання такого рішення суду. Згідно зі статтею 16 ЦК України, захист порушеного права повинен забезпечувати реальне виконання зобов`язань. У разі неможливості забезпечення виконання в натуральній формі зобов`язання слід замінити на грошовий еквівалент. Відповідно до пунктів 6 та 7 договору, розмір орендної плати був визначений як 3491,64 грн за звітний період, що охоплює 2022 та 2023 роки. У зв`язку з цим суд визнає обґрунтованим стягнення орендної плати за вказані роки саме в грошовій формі. Що стосується доводів представника відповідача про наявність форс-мажорних обставин, які нібито унеможливлювали виконання договірних зобов`язань, суд їх вважає необґрунтованими з огляду на таке. Відповідно до частини першої статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні", саме Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) шляхом видачі відповідного сертифіката. Форс-мажорними обставинами визнаються надзвичайні та невідворотні обставини, які об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань за договором. Відповідач не надав такого сертифіката, який би засвідчував настання форс-мажорних обставин саме для його господарської діяльності. Відсутність цього сертифіката виключає можливість визнання обставин, на які посилається відповідач, як форс-мажорних. Частина шоста статті 762 Цивільного кодексу України встановлює, що наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає. Однак, відповідач не подав жодних доказів того, що орендовані земельні ділянки не могли бути використані у зв`язку з обставинами, які були б поза його контролем. В матеріалах справи відсутні відомості про неможливість доступу до орендованих ділянок, їх пошкодження, замінування або інші обставини, які б унеможливлювали їх використання. Також, частина перша статті 526 Цивільного кодексу України визначає, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно з пунктом 7 договорів оренди, орендна плата мала сплачуватись щорічно у строк з 01 січня до 31 грудня звітного періоду. Проте відповідач не виконав цей обов`язок, що є порушенням умов договору та вимог закону. Відповідно до пункту 26 договорів оренди, дія договору припиняється шляхом розірвання за рішенням суду у випадку невиконання обов`язків, передбачених договором. Враховуючи систематичну несплату орендної плати за 2022-2023 роки, що підтверджується матеріалами справи, вказані обставини є підставою для розірвання договору. Також слід зазначити, що відповідач не повідомляв орендодавця про обставини, які б унеможливлювали виконання договірних зобов`язань, що суперечить загальним вимогам добросовісності та розумності у цивільно-правових відносинах. Крім того, Верховний Суд у постанові від 12 квітня 2023 року у справі № 910/14244/20 зазначив, що для застосування частини шостої статті 762 Цивільного кодексу України наймач повинен довести обставини, які свідчать про те, що майно не використовувалося або не могло бути використане, і що він не відповідає за ці обставини. В даному випадку, відповідач не надав жодних доказів, які б підтверджували об`єктивну неможливість використання орендованих земельних ділянок у відповідний період. Таким чином, твердження відповідача про звільнення від сплати орендної плати на підставі обставин непереборної сили є безпідставними, оскільки не надано жодних належних доказів, що такі обставини унеможливлювали виконання договірних зобов`язань. Аналогічні висновки щодо вказаних обставин наведені в ухвалі Херсонського апеляційного суду від 11березня 2025року № 650/4366/24. Відповідно до статті 141 ЦПК України, зважаючи на те, що позов задоволено, судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору слід стягнути з відповідача на користь позивача. Зважаючи на викладене, враховуючи вказані положення цивільного процесуального закону та

Outcome: partial