Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-05 00:00:00

Представник позивача адвокат Лисенко І.К., яка діє в інтересах [PERSON] , звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа служба у справах дітей та сім`ї Зазимської сільської ради Броварського району Київської області про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів та призначення піклувальника. На обґрунтування позовних вимог зазначає, що що відповідач по справі є батьком дитини [PERSON] , [INFO] . Мати дитини померла [INFO] . Батько дитиною не цікавиться, участі у її житті не приймає. З 2020 року відповідач проживає за межами України, надав заяву про те, що він згоден на позбавлення батьківських прав відносно доньки. Дитина проживає з позивачем яка є її рідною бабусею та повністю знаходиться на її утриманні. Просить суд позбавити відповідача батьківських прав щодо дитини - [PERSON] , [INFO] , встановити опіку над неповнолітньою [PERSON] , [INFO] та призначити опікуном [PERSON] . Стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки в розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку на користь [PERSON] до повноліття дитини. Представник позивача в судовому засіданні просила задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач, який повідомлений належним чином до суду не з`явився. Представник Зазимської сільської ради Броварського району Київської області повідомлявся про час та місце розгляду справи належним чином. Пояснень на позовну заяву до суду не надав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, наведені у позовній заяві доводи, суд приходить до такого. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.15). Мати дитини [PERSON] , померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.19). З позовної заяви вбачається, що батько [PERSON] вихованням доньки не займається, не цікавиться її життям та фінансово не забезпечує, не спілкується з нею. Згідно характеристики виданою директором ЗФПО «Київський міський медичний фаховий коледж» В.В`юницьким, батько донькою [PERSON] не цікавиться, навчанням та вихованням дитини не займається. Вихованням [PERSON] займалась мати, яка приділяла увагу розвитку та вихованню доньки (а.с.23). Як вбачається з висновку про доцільність позбавлення батьківських прав Зазимської сільської ради від 27.09.2024 року №524 батько неповнолітньої [PERSON] , [INFO] ухиляється від виконання батьківських обов`язків, дитиною не цікавиться, вихованням не займається, фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків. На даний час батько дитини проживає в рф (а.с.25). [PERSON] не заперечував проти позбавлення його батьківських прав по відношенню до доньки [PERSON] , [INFO] , про що власноруч написав заяву (а.с.28). Суд вважає встановленим наявність фактів, якими обґрунтовуються вимоги позивача, з таких мотивів. Статтею 12 Закону України "Про охорону дитини" передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч. 1, 2, 3 ст. 150 Сімейного кодексу України (надалі - СК України), батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини, перелік підстав для позбавлення батьківських прав є вичерпним. Позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого - заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов`язки стосовно дитини. Відповідно до статті 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яке тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Відповідно до п, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Враховуючи те, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Згідно із ч. 5, 6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. За ч. 3, 4 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою та піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування. Згідно ст. 63 ЦК України опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначається переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Відповідно до ст. 64 ЦК України опікуном або піклувальником не може бути фізична особа: яка позбавлена батьківських прав, якщо ці права не були поновлені; поведінка та інтереси якої суперечать інтересам фізичної особи, яка потребує опіки або піклування. Як вбачається з висновку про позбавлення батьківських прав Зазимської сільської ради від 27.09.2024 року неповнолітня [PERSON] приходиться [PERSON] онукою, яка повністю опікується над нею та повністю її утримує. Опинившись без батьківського піклування, неповнолітня [PERSON] , [INFO] згідно з наказом №28/01-14 від 06.06.2024 року «Про тимчасове влаштування неповнолітньої [PERSON] , [INFO].» неповнолітню було влаштовано до сім`ї баби [PERSON] під повну її відповідальність (а.с.27). Тому, враховуючи задоволення судом позовної вимоги про позбавлення батьків дитини батьківських прав, у зв`язку з чим дитина позбавлена батьківського піклування, перешкод для призначення [PERSON] опікуном над [PERSON] ,[INFO], відповідно до статті 64 ЦК України судом не встановлено, суд приходить до висновку про задоволення позовної вимоги про встановлення опіки та призначення піклувальника, що узгоджується з висновком опіки та піклування. Крім того, стаття 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої Верховною Радою України 27.09.1991 року, та положення Декларації прав дитини регламентують, що інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу. Згідно з ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На підставі ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Оскільки на момент розгляду справи дитина позбавлена батьківського піклування, суд доходить висновку про існування підстав для задоволення позову також у частині вимог про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини. Згідно з ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. На підставі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення, а відповідно до ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, враховуючи вищевказане, суд доходить висновку про достатність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір. На підставі ст. 195, 196 СК України,

Outcome: approved