Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-03 00:00:00

Позивач [PERSON] , в особі представника позивача адвоката Конюшенко І. Д. звернувся до суду з вказаною заявою, в якій просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Шахтобудівельна компанія» грошову суму у розмірі 180000,00 гривень в порядку відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я при виконанні трудових обов`язків. \~ \~ \~ \~Позовні вимоги обґрунтовані наступним. Позивач [PERSON] протягом тривалого часу працював на підприємствах вугільної промисловості. Загальний стаж складає 29 років 11 місяців 02 дні. Безпосередньо з відповідачем - Товариством з обмеженою відповідальністю «Шахтобудівельна компанія» перебував у трудових відносинах 3 роки 07 місяців 08 днів в період часу з 20.03.2019 року по 27.10.2022 року, звільнений за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію за ст. 38 КЗпП України. Крім того працював: з 06.05.2008 року по 31.07.2008 року на той період часу це було третє Шахтопрохідницьке будівельне управління тресту ВАТ «Донецькшахтопроходка» (юридична адреса: м. Донецьк, вул. Вахрушева, 46 «б») на посаді гірничого майстра з повним робочим днем на підземній роботі, звільнений за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України. З 01.08.2008 року по 01.04.2010 року був прийнятий гірничим майстром з повним робочим днем на підземній роботі Шахтопрохідного будівельного управління ТОВ «Шахтобудівельна компанія «Донецькшахтопроходка» (юридична адреса: м. Донецьк, вул. Вахрушева, 46 «б»), звільнений за власним бажанням, за ст. 38 КЗпП України. 20.03.2019 року позивач був прийнятий до ТОВ «Шахтобудівельна компанія» на посаду майстра гірничого з повним робочим днем на підземних роботах, та підприємство змінило юридичну адресу на м. Покровськ, вул. Залізнична, буд. 82. Тобто, ТОВ «Шахтобудівельна компанія» неодноразово змінювала свою назву та записи в трудовій книжці. При цьому, не змінювалися робочі місця та обладнання. \~ \~ \~ \~Робота на підприємстві є небезпечною та шкідливою для здоров`я, оскільки це постійний контакт із шкідливими речовинами, пилом та контрастними температурами. Здійснення такої трудової діяльності створює підвищену вірогідність спричинення шкоди здоров`ю працівника із-за неможливості підвищеного контролю людини за вказаними умовами і чинниками. Час роботи на підприємстві став причиною виникнення та розвитку у [PERSON] професійного захворювання та складено акт за формою П-4, затверджений начальником Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці від 30.11.2022 року, яким встановлено, що хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з помірним ступенем зниження слуху (ІІІ ст.) за кваліфікацією [PERSON] та Пономарьової Н. І. Хронічний бронхіт ІІ ст., фаза затихаючого загострення, середньочастковий та базальний пневмофіброз, ЛН ІІ ст. - захворювання професійні, встановлені вперше та виникли у позивача у зв`язку з тривалим періодом роботи на підприємствах вугільної промисловості, а саме: Шахта «Курахівська» ДП «Селидіввугілля»; ПП «Рудник»; Шахта «Південнодонбаська №3»; Трест» Донецькшахтопроходка»; ШБУ №3 ТОВ «ШБК «Донецькшахтопроходка»; ТОВ «Шахтобудівельна компанія» в умовах впливу шкідливих виробничих факторів, параметри яких перевищували допустимі норми. 27.12.2022 року у зв`язку із професійним захворюваннями, позивачу була первинно, встановлена третя група інвалідності за професійним захворюванням та втрата працездатності в розмірі 50% за сукупністю захворювань, з них 30% - по хронічному бронхіту, 20% - по хронічній сенсоневральній приглухуватості, з 27.12.2022 року безстроково. Позивач зазначає, що на теперішній час він відчуває себе втраченою для суспільства та родини людиною, його фізичний та моральний стан не дозволяє відчути себе повноцінним. З моменту отримання хронічного професійного захворювання, він постійно відчуває фізичні страждання та біль, обґрунтовані важкістю самопочуття та особливостями лікування. Окрім того, внаслідок отриманих хронічних професійних захворювань, що супроводжується значною втратою працездатності, систематичною необхідністю отримання медичної допомоги, він постійно відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів. Все це постійно і негативно позначалося і позначається сьогодні на душевному та фізичному станах. На даний час його самопочуття не поліпшується, негативні зміни у його житті є незворотними, усвідомлення чого, завдає йому душевного болю та страждань. Саме за встановленням відсоткового ступеню втрати професійної працездатності, [PERSON] просить стягнути з ТОВ «Шахтобудівельна компанія» моральну шкоду. Моральна шкода полягає в тому, що позивач втратив значний ступінь професійної працездатності, має серйозні порушення здоров`я із стійкими розладами функцій організму, обумовленими наслідками професійного захворювання, все це призвело до порушення звичного способу його життя і потребує від позивача додаткових зусиль для організації, неможливості продовження активного способу життя, порушення нормальних життєвих зв`язків, що позначилося на його доходах. Внаслідок вказаного, позивач відчуває суттєві незручності, свою неповноцінність, постійне хвилювання, емоційна напруга призводить до погіршення стосунків в родині та з оточуючими. Заподіяну моральну шкоду позивач оцінює у 180 000,00 грн. Оцінюючи моральну шкоду в зазначену суму, він виходить з тривалості та глибини моральних та фізичних страждань, тяжкості захворювань, і безлічі негативних наслідків для нього, які виникли внаслідок отримання професійних захворювань, а також незворотності значного погіршення стану здоров`я (а.с. 1-3). Ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 07.08.2024 року за позовною заявою [PERSON] до ТОВ «Шахтобудівельна компанія» порушено справу за правилами спрощеного позовного провадження, між сторонами виникли матеріально-правові і процесуально-правові наслідки такого рішення. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, що узгоджується з ч. 4 ст. 19, ст. 274 ЦПК України (а.с. 30). Рішенням Вищої ради\~правосуддя № 74 від 29.08.2024 року територіальна підсудність судових справ Красноармійського міськрайонного суду Донецької області з 02.09.2024 року визначено за Заводським районним судом міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області. 5\~грудня 2024\~року в\~провадження судді\~Заводського районного\~суду м.\~Дніпродзержинська Дніпропетровської\~області Кузнєцової\~А.С.\~було передано\~вищезазначену цивільну\~справу і призначено її розгляд на 03.03.2025 року без виклику сторін. Представником Товариства з обмеженою відповідальністю «Шахтобудівельна компанія» Ніколенком М. М. (діючого на підставі ордеру) 24.02.2025 року на позовну заяву [PERSON] в порядку ст. 278 ЦПК України подано відзив, з якого вбачається, що відповідач вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. З трудової книжки [PERSON] вбачається, що Позивач працював: - у період з 20.08.1996 р. по 04.02.1998 р., з 01.08.1998 р. по 02.06.2001 р., з 07.10.2003р. по 03.05.2008 р., з 02.04.2010 р. по 18.03.2019 р. учнем прохідника підземним, прохідником, гірничим майстром підземним, начальником зміни підземним, заступником начальника дільниці, начальником дільниці підземним в шахті «Курахівська» Державного підприємства «Селидіввугілля»; - у період з 05.02.1998 р. по 31.07.1998 р. гірничим майстром на Приватному підприємстві «РУДНИК» (код ЄДРПОУ 24817906); - у період з 07.06.2000 р. по 02.09.2002 р. прохідником підземним в Державному відкритому акціонерному товаристві шахта «Південнодонбаська» № 3; - у період з 06.05.2008 р. по 31.07.2008 р. гірничим майстром підземним в тресті ВАТ «Донецькшахтопроходка»; - у період з 01.08.2008 р. по 01.04.2010 р. гірничим майстром підземним в ТОВ «ШБК «Донецькшахтопроходка» (код ЄДРПОУ 36062187); - у період з 20.03.2019 р. по 27.10.2022 р. гірничим майстром підземним на ТОВ «Шахтобудівельна компанія» (код ЄДРПОУ 40162326). Таким чином, загальний стаж роботи позивача в умовах впливу шкідливих факторів на підприємствах вугільної промисловості складає 24 роки 10 місяців 16 днів, а стаж роботи на підприємстві Відповідача складає 03 роки 07 місяців 08 днів, що також підтверджується пунктом 12 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання форми П-4 від 30.11.2022 року. Тобто, представник відповідача спростовує той факт, що ТОВ «Шахтобудівельна компанія «Донецькшахтопроходка» на якому позивач працював тривалий час, відповідно до запису в трудовій книжці, є одним підприємством з відповідачем. Позивачем не надано доказів правонаступництва. ТОВ «Шахтобудівельна компанія» є самостійним підприємством, а не правонаступником тих підприємств, на яких позивач працював раніше, що підтверджується статутом та витягом з ЄДР. Тобто, у позивача, на думку представника відповідача, хронічна хвороба розвивалася на протязі всього періоду його роботи на різних підприємствах, можливо на інших вищенаведених підприємствах вугільної промисловості. Позивачем зазначено, що саме протиправними діями відповідача йому спричинено моральні страждання, пов`язані та подальшим захворюванням, яке є прямим наслідком важких та непереборних умов праці на підприємстві. При цьому позивачем не зазначено які саме дії відповідача завдали йому моральні страждання. Позивач вважає, що відповідач не створив безпечні та нешкідливі умови праці на його робочому місці, чим заподіяв шкоду його здоров`ю. Але позивач, ще до працевлаштування на ТОВ «Шахтобудівельна компанія», мав тривалий стаж роботи у шкідливих умовах праці на інших підприємствах з повним робочим днем на шахті, що також позначилося на виникненні у нього професійного захворювання. У медичній картці працівника зазначаються скарги на стан здоров`я, анамнез, результати медичного огляду, лабораторних, функціональних та інших досліджень, діагноз, висновок про професійну придатність працювати за професією. Проте, за весь період роботи на підприємстві відповідача [PERSON] жодних скарг не заявляв, проходив обов`язкові медичні огляди, за результатами яких його було визнано здоровим та придатним для роботи. Звільнився позивач за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію, а не за станом здоров`я. І тільки після звільнення з ТОВ «Шахтобудівельна компанія» позивач виявив у себе цілу низку професійних захворювань. Зазначене, на думку відповідача, свідчить про недбале ставлення до свого здоров`я та суто матеріальний інтерес до вирішення цієї справи. Дані позивача є несумісними із наступним намаганням звинуватити підприємство відповідача у виникненні професійних захворювань, адже якби позивач діяв добросовісно та повідомив відповідача про наявність в нього хронічних захворювань, до роботи він би не допускався. Крім того, як вбачається з матеріалів справи акту розслідування причин виникнення хронічного захворювання (отруєння) від 30.11.2024 року причиною виникнення професійних захворювань стала послідовна робота на декількох підприємствах вугільної галузі. 30.11.2022р. був складений Акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання форми П-4, яким позивачеві було встановлено професійні захворювання: хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість та хронічний бронхіт. 27.12.2022р. позивач був вперше оглянутий на МСЕК за професійними захворюваннями. Позивачеві було встановлено ступінь втрати професійної працездатності у відсотках первинно за сукупністю 50 % та 3 група інвалідності. Оскільки останнім місцем роботи [PERSON] є ТОВ «Шахтобудівельна компанія», то Акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання був складений саме за участю підприємства Відповідача. Враховуючи, що з 24 років 10 місяців роботи позивача у шкідливих умовах праці він працював у ТОВ «Шахтобудівельна компанія» лише 3 роки 07 місяців, представник відповідача зробив припущення, що професійне захворювання отримано [PERSON] на інших підприємствах вугільної галузі, а не на підприємстві відповідача. Представник відповідача просить враховувати наявність впливу шкідливих факторів на здоров`я позивача під час його тривалої роботи на інших підприємствах, як на підставу виникнення у [PERSON] професійного захворювання, тобто стан здоров`я позивача обумовлений всією його тривалою трудовою діяльністю, а не лише роботою на ТОВ «Шахтобудівельна компанія». Виходячи з\~принципів розумності\~та справедливості,\~приймаючи до\~уваги нетривалий\~стаж роботи\~позивача на\~підприємстві відповідача\~протягом 3\~років із\~24\~років,\~роботи у\~шкідливих умовах\~праці,\~у випадку,\~якщо суд\~прийде висновку\~про задоволення\~позову,\~вважає наявними\~підстави для\~зменшення суми\~моральної шкоди\~пропорційно тривалості\~роботи [PERSON] \~на усіх\~визначених пунктом\~17\~Акту підприємствах. \~ \~ \~ \~Також, відповідачем зазначено, що позивачу встановлена третя група інвалідності та ступінь втрати працездатності 50%, яка відповідно до «Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності» затв. Постановою Кабінету Міністрів України №1317 від 03.12.19 року є робочою, а тому права на працю він не позбавлений. Органом фонду соціального страхування від нещасного випадку на виробництві йому були призначені страхові виплати у вигляді одноразової допомоги та щомісячних платежів, що компенсували йому втрачений заробіток. Позивач не позбавлений засобів до існування та задоволення власних потреб, оскільки також може отримувати пенсію. Крім того, за загальним принципом відшкодування шкоди (в тому числі і моральної) розмір відшкодування шкоди має бути не більшим за достатній для розумного задоволення вимог заявника і не має призводити до його навіть неістотного збагачення. Розмір моральної шкоди, заявлений позивачем є значно завищеним та таким, що розрахований без урахування вимог розумності та справедливості та без законодавчо обґрунтованих підстав. В подібних справах, зазвичай, компенсація є набагато меншою. За таких обставин, позовні вимоги позивача в сумі 180000 гривень безпідставно завищені, не відповідають критеріям розумності і справедливості та строку роботи на підприємстві відповідача, а тому, в разі, якщо суд при постановленні рішення не погодиться з думкою відповідача, та задовольнить позовні вимоги [PERSON] , то просить в рахунок відшкодування моральної шкоди стягнути суму з розрахунку чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати (7100,00 х 4 = 28400,00) з утриманням податків та загальнообов`язкових платежів. В цілому з позовними вимогами не погодився та вважає, їх такими, що не підтверджені належними доказами і тому не підлягають задоволенню (а.с. 59-112) Позивачем [PERSON] , його представником адвокатом Конюшенко І. Д. надіслано на адресу суду письмове клопотання про розгляд справи в їх відсутності, при чому позовні вимоги підтримані, інших доказів на обґрунтування заявлених вимог позивач та представник не надали, будь-яких клопотань не заявили. Представник відповідача ТОВ «Шахтобудівельна компанія» Ніколенко М. М. (уповноважений довіреністю та ордером) просив відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] в повному обсязі з підстав, викладених у відзиві, долученому до матеріалів справи. Суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, - приходить до наступних висновків. У відзиві представника відповідача зазначені твердження щодо стажу роботи позивача на інших підприємствах вугільної промисловості, а також про відсутність зв`язку підприємства відповідача з підприємствами на яких позивач працював в останній період стажу роботи, але дослідженою судом трудовою книжкою позивача [PERSON] , встановлені такі записи: - у період з 20.08.1996р. по 04.02.1998р. - шахта «Курахівська» Державного підприємства «Селидіввугілля»; - у період з 05.02.1998р. по 31.07.1998р. - Приватне підприємство «РУДНИК» (код ЄДРПОУ 24817906); - у період з 01.08.1998 р. по 02.06.2001р. - шахта «Курахівська» Державного підприємства «Селидіввугілля»; - у період з 07.06.2001р. по 02.09.2002р. - Державне відкрите акціонерне товариство шахта «Південнодонбаська» № 3; - у період з 06.05.2008р. по 31.07.2008р. - трест ВАТ «Донецькшахтопроходка»; - у період з 01.08.2008р. по 01.04.2010р. - ТОВ «ШБК «Донецькшахтопроходка» (код ЄДРПОУ 36062187); - у період з 20.03.2019 р. по 27.10.2022р. - ТОВ «Шахтобудівельна компанія» (код ЄДРПОУ 40162326). - 27.10.2022 року позивач звільнений за власним бажанням з ТОВ «Шахтобудівельна компанія» у зв`язку з виходом на пенсію за ст. 38 КЗпП України. \~ \~ \~ \~Таким чином, судом встановлено, що загальний стаж роботи позивача в умовах впливу шкідливих факторів на підприємствах вугільної промисловості складає 24 роки 10 місяців 16 днів, а стаж роботи на підприємстві відповідача складає 03 роки 07 місяців 08 днів, що також підтверджується пунктом 12 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання форми П-4 від 30.11.2022р. та п. 17 Акту, встановлено, що професійні захворювання встановлені вперше та виникли у позивача у зв`язку з тривалим періодом роботи на підприємствах вугільної промисловості, а саме: Шахта «Курахівська» ДП «Селидіввугілля»; ПП «Рудник»; Шахта «Південнодонбаська №3»; Трест» Донецькшахтопроходка»; ШБУ №3 ТОВ «ШБК «Донецькшахтопроходка»; ТОВ «Шахтобудівельна компанія» в умовах впливу шкідливих виробничих факторів, параметри яких перевищували допустимі норми, але вказаний акт складений саме на підприємстві відповідача, що передбачає відповідальність саме цього підприємства за спричинену шкоду. Крім того, суд вважає, що зміна назв підприємств ТОВ «Шахтобудівельна компанія» з 2008 року з записами в трудовій книжці позивача, безумовно, не може розцінюватися як його робота лише на підприємстві відповідача, але позивач фактично працював на одному підприємстві, не дивлячись на те, що назва його змінювалася. Тобто, фактичний стаж роботи позивача на підприємстві відповідача значно більший аніж визнаний відповідачем. \~ \~ \~ \~Під час виконання трудових обов`язків позивач отримав професійні захворювання. Відповідно до\~Акту розслідування\~причин виникнення\~хронічного професійного\~захворювання за\~Формою П-4,\~складеного 30.11.2024\~року у\~ [PERSON] були встановлені діагнози: хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з помірним ступенем зниження слуху (ІІІ ст.) за кваліфікацією [PERSON] та [PERSON] . Хронічний бронхіт ІІ ст., фаза затихаючого загострення, середньочастковий та базальний пневмофіброз, ЛН ІІ ст. - захворювання професійні, встановлені вперше та виникли у позивача у зв`язку з тривалим періодом роботи на підприємствах вугільної промисловості, в умовах впливу шкідливих виробничих факторів, параметри яких перевищували допустимі норми (а.с. 25-26). Крім того, з матеріалів справи, а саме з виписки із амбулаторної карти вбачається, що [PERSON] починаючи з 2019 року перебував періодично на амбулаторному та стаціонарному лікуванні: - з 02.09.2019 року по 16.09.2019 року з діагнозом: хронічний бронхіт 2 ст., фаза загострення, дифузний пневмосклероз, ЛН 1-2 ст.; - з 17.09.2019 року по 27.09.2019 року з діагнозом: хронічний бронхіт 2 ст., фаза загострення, дифузний пневмосклероз, ЛН 1-2 ст.; - з 22.05.2020 року по 18.06.2020 року з діагнозом: хронічний бронхіт 2 ст., фаза загострення, дифузний пневмосклероз, ЛН 1-2 ст., пневмоконіоз ?; - з 19.06.2020 року по 30.06.2020 року з діагнозом: хронічний бронхіт 2 ст., фаза загострення, дифузний пневмосклероз, ЛН 1-2 ст., пневмоконіоз ?; - з 12.10.2020 року по 22.10.2020 року з діагнозом: ІХС, стенокардія напруги, атеросклеротичний кардіосклероз. Гіпертонічна хвороба 3 ст.; - з 23.10.2020 року по 02.11.2020 року з діагнозом ІХС, стенокардія напруги, атеросклеротичний кардіосклероз. Гіпертонічна хвороба 3 ст., супутній: хронічний бронхіт 2 ст., фаза загострення, дифузний пневмосклероз, ЛН 1-2 ст., пневмоконіоз ?; - з 05.07.2021 року по 19.07.2021 року з діагнозом: хронічний бронхіт 2 ст., фаза загострення, дифузний пневмосклероз, ЛН 1-2 ст., пневмоконіоз ?; - з 20.07.2021 року по 30.07.2021 року з діагнозом: хронічний попереково крижовий радикуліт; - з 28.01.2022 року по 14.02.2022 року з діагнозом: хронічний бронхіт 2 ст., фаза загострення, дифузний пневмосклероз, ЛН 1-2 ст., пневмоконіоз ?; - з 14.09.2022 року по 04.10.2022 року з діагнозом: хронічний бронхіт 2 ст., фаза загострення, дифузний пневмосклероз, ЛН 1-2 ст., пневмоконіоз ?; - з 05.10.2022 року по 17.10.2022 року з діагнозом: хронічний бронхіт 2 ст., фаза загострення, дифузний пневмосклероз, ЛН 1-2 ст., пневмоконіоз ? (а. с. 21-22); -З 07.11.2022 року по 11.11.2022 року - в Державній Установі «Інститут Медицини праці імені Ю. І. Кундієва Національної академії медичних наук України» з діагнозом хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з помірним ступенем зниження слуху (ІІІ ст.) за кваліфікацією [PERSON] та [PERSON] . Хронічний бронхіт ІІ ст., фаза затихаючого загострення, середньочастковий та базальний пневмофіброз, ЛН ІІ ст., виписка №1025 - захворювання професійне, встановлене вперше (а. с. 24) За результатами засідання лікарсько-експертної комісії центральної лікарсько експертної комісії (ЦЛЕК) Державної Установи «Інститут Медицини праці імені Ю. І. Кундієва Національної академії медичних наук України» від 09.11.2022 року № 41/1029 про наявність хронічного професійного характеру захворювання у [PERSON] : захворювання професійні, встановлені вперше. Підґрунтям для визначення професійної категорії захворювань явились: дані клініко функціональних обстежень, динаміка захворювань; їх розвиток в період роботи, інформація про умови праці, представлена в інформаційній довідці [PERSON] від 28.10.2022 року, згідно якої хворий підлягав дії несприятливих виробничих факторів шуму, рівень якого перевищує ГДР; пилу концентрації якого перевищували ГДК; профмаршрут на підприємстві відповідача (а.с.24). Згідно довідки до акту огляду від 27.12.2022 року 12ААВ №783033 про наявність професійного захворювання та висновки про умови праці, позивачу протипоказана робота в умовах впливу пилу, токсичних та подразнюючих речовин, інтенсивного шуму, несприятливого мікроклімату (а.с. 20). За результатами засідання лікарсько-експертної комісії центральної лікарсько експертної комісії серії 12 ААА №091045 від 27.12.2022 року у позивача було встановлено професійне захворювання первинно всього 50%, з них: 30% - по хронічному бронхіту, 20% - приглухуватості, з 27.12.2022 року безстроково. Визначена потреба у медикаментозному лікуванні - за наслідками професійного захворювання; санаторно курортне лікування по професійному захворюванню, при відсутності протипоказань (а. с. 20). Згідно п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» професійне захворювання - захворювання, що виникло внаслідок професійної діяльності застрахованого та зумовлюється виключно або переважно впливом шкідливих речовин і певних видів робіт та інших факторів, пов`язаних з роботою. На підставі зазначених доказів позивач [PERSON] ґрунтує заявлені вимоги про відшкодування моральної шкоди, пов`язаної з розвитком професійного захворювання, що є прямим наслідком шкідливих та небезпечних умов праці на підприємстві. Статті 12, 81 ЦПК України передбачають обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом надано оцінку поданих [PERSON] доказів і прийнято висновок про слушність аргументів, наведених в позовній заяві та про часткове задоволення заявлених вимог з огляду на наступні норми права. Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці. Приписами\~ст. 173 КЗпП України\~за потерпілим закріплено право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків. Згідно ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Таким чином, право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку, мають право відшкодувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу. Аналогічна правова позиція була зазначена Конституційним Судом України в рішенні від 08.10.2008р. по справі № 1-32/2008 та Верховним Судом у постанові від 04.07.2018р. по справі №210/5023/15-ц. Згідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 р. №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (зі змінами, внесеними постановами від 8 липня 1994 р. №7, від 30 вересня 1994р. №11 та від 25 травня 1998 р. №15, від 24.10.2003р. №9), вирішуючи питання про прийняття до провадження заяв про відшкодування шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням його здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, суди повинні враховувати, що спори між: потерпілим працівником та роботодавцем (незалежно від форм власності та виду діяльності) щодо права на відшкодування зазначеної шкоди підлягають судовому розгляду в порядку, встановленому для вирішення трудових спорів (гл. XV КЗпП). У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливостей їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши тяжкість наслідків, які настали в здоров`ї позивача, незворотності змін його здоров`я, розміру втрати працездатності, постійний характер страждань, виходячи із засад розумності та справедливості, - суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди. Відповідно до акту розслідування виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) позивач має загальний стаж роботи 29 років 11 місяців 02 дні, в умовах впливу шкідливого фактору 24 роки 10 місяців 16 днів, за професією в умовах ТОВ «ШБК» 3 роки 07 місяців 08 дні. Саме за період роботи на підприємстві відповідача актом встановлено наявність шкідливих умов праці відповідно до Державних санітарних норм та правил «Гігієнічної класифікації праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу», затвердженої наказом МОЗ України №248 від 08.04.2014 року. Крім того, актом встановлено, що професійне захворювання виникло у позивача у зв`язку з тривалим періодом роботи на підприємствах вугільної промисловості, а саме: Шахта «Курахівська» ДП «Селидіввугілля»; ПП «Рудник»; Шахта «Південнодонбаська №3»; Трест» Донецькшахтопроходка»; ШБУ №3 ТОВ «ШБК «Донецькшахтопроходка»; ТОВ «Шахтобудівельна компанія» в умовах впливу шкідливих виробничих факторів, параметри яких перевищували допустимі норми, але саме в період роботи позивача на підприємстві відповідача [PERSON] став звертатися до медичних закладів з скаргами на захворювання, які пізніше були кваліфіковані, як професійні (а.с. 25-26). Тому суд схиляється до переконання в тому, що саме підприємство відповідача має нести матеріальну відповідальність за спричинену шкоду здоров`ю позивача. Згідно ст. 13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Частиною третьою ст. 13 Закону України «Про охорону праці» на роботодавця покладено безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Статтею 153 КЗпП України встановлено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Актом про проведення розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання стверджується, що наявна вина працедавця. Суд також не приймає викладене в письмовому відзиві посилання представника відповідача на те, що факт спричинення позивачу моральної шкоди є недоведеним, оскільки будь-яких додаткових висновків, експертиз в даному випадку не потрібно, оскільки наявна стійка втрата працездатності позивача, та встановлення останньому третьої групи інвалідності. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами в цивільній справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Сукупність наданих позивачем доказів: трудова книжка, акт розслідування професійного захворювання, медичний висновок центральної лікарсько-експертної комісії про наявність професійного характеру захворювання, виписка з амбулаторної карти, довідка МСЕК - підтверджують факт завдання позивачу моральної шкоди. Згідно роз`яснень Конституційного Суду України у рішенні від 27 січня 2004 року № 10рп\\2004 моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання. Відсутність причинного зв`язку між завданою позивачу шкодою і винною протиправною поведінкою відповідача, не може бути підставою для відмови у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я на виробництві, оскільки до юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання працівника або втрата нормальних життєвих зв`язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, вина власника не названа серед юридичних фактів, які входять до такого юридичного складу. Отже, Закон не перешкоджає стягненню з власника моральної шкоди за відсутності його вини, якщо є юридичні факти, що складають підставу обов`язку власника відшкодувати моральну шкоду. Суд при розгляді справи вважає доцільним акцентувати увагу, що Актом розслідування хронічного професійного захворювання від 30.11.2022 року засвідчено, що причиною розвитку у позивача професійного захворювання є вуглепородний пил фактична величина 18,5 мг/м3, при нормативному значенні 2 мг/м3. Тривалість дії упродовж зміни 68,1-95% зміни. Фактичні рівні звукового тиску, еквівалентні рівні шуму 97 дБА, при нормативному значенні 80 дБА (п. 18 Акту). По суті інших доводів представника відповідача (врахування практики розгляду аналогічних справ судами Дніпропетровської області), - суд реагує наступним. Згідно ч. 1 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (рішення «Проніна проти України»). Доводи відповідача в зазначеній частині не дають підстави вказати на їх суттєвість в розгляді справи. Суд вважає, що з причини розвитку професійного захворювання, позивач [PERSON] зазнав фізичний біль, хворобливі відчуття, а також страждання у зв`язку з ушкодженням свого здоров`я, лікування позивача вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, як наслідок беззаперечно настали зміни у його життєвих і виробничих зв`язках (з причини частого звернення до медичних установ, часте перебування на лікарняному впливало на виробничі відносини), неможливість їх поновлення. При визначенні розміру моральної шкоди суд виходить з того, що життя і здоров`я людини найвища соціальна цінність, невід`ємні два поняття. Оскільки, якщо втрачене здоров`я, то немає того повноцінного життя, як того бажає сама людина. Немає вартості життю людини та вартості втраченому здоров`ю. Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як не має і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною. Відповідно до прецендентної практики Європейського суду з прав людини, - моральна шкода має визначатися за автономними критеріями, що випливають з Конвенції, а не на підставі принципів, визначених у національному законодавстві чи практиці відповідної держави (Мельниченко проти України); деякі форми нематеріальної шкоди, включаючи моральні страждання, за самою їхньою природою не завжди можна підтвердити конкретними доказами, але це не заважає суду присуджувати грошову компенсацію, якщо у нього є розумні підстави вважати, що заявник зазнав моральної травми, яка потребує такого відшкодування (рішення у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі проти Сполученого Королівства»); в справах про присудження морального відшкодування, суд має визначити розмір моральної шкоди з огляду на розміри присудження компенсації у подібних справах та об`єктивної оцінки психотравматичної ситуації (рішення у справах «Шевченко проти України», «Харук та інші проти України», «Скордіно проти Італії»). Суд, приймаючи до уваги вищевикладене, враховуючи характер, тривалість глибину фізичних та душевних страждань позивача, погіршення стану здоров`я, значну ступінь втрати професійної працездатності, втрату виробничих здібностей, істотність вимушених змін у життєвих стосунках, а також вимоги розумності, виваженості і справедливості безстроковий період встановленої непрацездатності - вважає необхідним задовольнити вимоги щодо компенсації моральної шкоди, стягнувши з ТОВ «Шахтобудівельна компанія» на користь позивача [PERSON] грошову суму у розмірі 95 000,00 гривень. Суд при винесені рішення враховує положення Закону України № 466-ІХ від 16.01.2020 року «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві», яким внесено зміни до статті 164 ПК України (норма набрала чинності з 23.05.2020 року). До загального місячного (річного) оподаткування доходу платника податків, з урахування змін, внесених Законом № 466-ІХ, включається відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі визначеному законом (п.п. 164.2.14 п. 164.2 ст. 164 ПК України). Суд, в зв`язку з вищевикладеним, в рішенні вважає необхідним зазначити, що розмір присудженої моральної шкоди в сумі 95 000,00 гривень підлягає стягненню з ТОВ «Шахтобудівельна компанія» з урахуванням утримання обов`язкових податків і зборів, в розмірі, який перевищує чотирикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом. Згідно п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України резолютивна частина рішення суду повинна містити висновок суду про розподіл судових витрат. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 141 ЦПК України. Так, позивач [PERSON] , в порядку п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнений від сплати судових витрат, тому передбачений п.п. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 вказаного закону, розмір мита підлягає стягненню в дохід держави з ТОВ «Шахтобудівельна компанія» (розмір визначено з урахуванням дати подачі позову до суду). Вимоги в цій частині задоволено частково на суму 95000 гривень, тобто на 52,8% від заявленої суми (180 000 гривень через електронний суд), тому розмір судового збору, що підлягає стягненню з відповідача на користь держави дорівнює 453,49 гривень (1073,60*0,8). Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до\~ст. 1167 ЦК України, ст. ст.153,\~237-1 КЗпП України,

Outcome: partial