Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-05 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якій просить стягувати з [PERSON] (ПІБ), 1983 року народження, на користь [PERSON] (ПІБ), 1984 року народження, аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] (ПІБ), 2007 року народження та [PERSON] , 2015 року народження в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 2024 року і до повноліття дитини. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 02.09.2006 між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. В шлюбі з відповідачем мають спільних дітей - доньку [PERSON] , [INFO] , та доньку - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Дарницького районного суду м. Києва по справі № 753/3631/24 від 03.04.2024 розірвано шлюб. Відповідач жодним чином не виконує свої батьківські обов`язки та жодним чином не забезпечує фінансово дітей. Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира від 31.12.2024 відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін та призначено до судового розгляду. Позивачка в судове засідання не з`явилась, про дату час та місце розгляду сроави повідомлена належним чином. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю, не заперечував щодо стягнення з нього аліментів на утримання дітей. Процесуальне право учасників справи про розгляд справи за їх відсутності унормовано в ч. 3 ст. 211 ЦПК України, водночас, якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Судовий розгляд цієї справи здійснено на підставі наявних у суду матеріалів, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб, який зареєстровано 02.09.2006 Відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис № 1555 (а.с. 6). Від шлюбу сторони мають спільних дітей - доньку [PERSON] , [INFO] , та доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 4, 5) Згідно рішення Дарницького районного суду м. Києва по справі № 753/3631/24 від 03.04.2024 вирішено розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 02.09.2006 Відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис № 1555 (а.с. 2-3). Статтею 27 Конвенції про права дитини, яку ратифіковано Постановою ВР № 789 ХІІ від 27.02.91 року (далі - Конвенція), передбачено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ст. 180 СК України). Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. При цьому, відповідно до статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. У відповідності до статті 182 СК України судом враховано, що відповідач працездатний, відомостей про стан здоров`я, який би перешкоджав отримувати стабільний дохід не надав, відтак відповдіач зобов`язаний своєчасно та належним чином виконувати покладений на нього обов`язок утримувати неповнолітніх дітей. При визначенні розміру аліментів суд також враховує, що відповідно до ч. 5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. За вказаною вище правовою нормою законодавцем передбачено загальне правило про стягнення аліментів на утримання двох дітей у розмірі 1/3 частки доходу платника аліментів. Суд зазначає, що положення ч. 5 ст. 183 СК України вирішує умови стягнення аліментів у наказному провадженні. Інститут наказного провадження спрямований на вирішення справ, що носять безспірний характер, тому слід дійти висновку, що вказана норма містить орієнтир розміру аліментів, який може вважатися безспірним і мінімальним, при цьому в позовному провадженні розмір аліментів визначається судом на підставі поданих сторонами у справі доказів. Враховуючи наведене, а також виходячи з того, що сторони повинні забезпечити дітям належний рівень життя, необхідний і достатній для їх нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, виходячи з рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини, встановленого прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, суд вважає за доцільне вийти за межі позовних вимог, а саме в частині розміру аліментів, які необхідно стягнути з відповідача в розмірі частки та стягнути з відповідача на утримання дітей - [PERSON] , [INFO] , та доньку - [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але неменше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову. На підставі ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Позивач звільнена від сплати судового збору, відповідно положень п. 3) ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: approved