Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-09 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін. Представник позивача [PERSON] адвокат Шачіна Н.М. подала до суду позовну заяву до Журавненської селищної ради Стрийського району Львівської області (відповідач), у якій просить визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог щодо предмета спору покликається на те, що [INFO] помер батько позивачки [PERSON] . [INFO] померла мати позивачки [PERSON] . Після смерті матері позивачка [PERSON] прийняла спадщину. У спадковому реєстрі було зареєстрована спадкову справу №44983883, проте в оформленні спадкових прав шляхом видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно позивачці було відмовлено по тій причині, що відсутній правовстановлюючий документ на зазначений житловий будинок. [PERSON] до дня смерті і на день смерті, що наступила [INFO] , постійно проживав і був зареєстрований по [ADDRESS] . Від [PERSON] у Зарічанській сільській раді заповіту не посвідчувалося. Разом із ним до дня смерті постійно проживала його дружина [PERSON] , яка померла [INFO] . Оскільки [PERSON] заповіту не залишав, то спадкування відбулося за законом. [PERSON] спадщину за законом після смерті свого чоловіка [PERSON] фактично прийняла, оскільки вступила в управління і володіння спадковим майном, однак юридично спадкових прав не оформила. Згідно з погосподарської книги по селі Корчівка Стрийського (Жидачівського) району Львівської області житловий будинок по [ADDRESS] відносився до суспільної групи «колгоспний двір», мав особовий рахунок № [NUMBER] . Станом на 15.04.1991 у домогосподарстві були зареєстровані [PERSON] та [PERSON] . Спадкування будинку з надвірними спорудами відбувається після смерті матері позивачки як останнього члена колгоспного двору. Відповідач правом на подання відзиву не скористався. Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, однак представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи без участі позивача та без її участі, підтримання позовних вимог у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Заяви, клопотання, подані учасниками справи. Представником позивача подано заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції (а.с.117-118), заяви про розгляд справи за їх відсутності та підтримання позовних вимог в повному обсязі (а.с.123, 131-132). Представником відповідача подано заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с.125). Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 20.12.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до відкритого підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження (а.с.111-112). Ухвалою від 22.01.2025 постановлено підготовче засідання, призначене на 27.01.2025, та всі подальші підготовчі і судові засідання у справі проводити з представником позивача в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду (а.с.121-122). Ухвалою підготовчого засідання від 27.01.2025 закрито підготовче провадження у справі і призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.127). Ухвалою судового засідання від 10.03.2025 постановлено проводити розгляд справи за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу (а.с.135). Позиція суду. Суд, з`ясувавши обставини, на які сторона позивача посилається як на підставу позовних вимог, врахувавши позицію відповідача, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, доходить висновку, що позов підлягає задоволенню повністю виходячи з такого. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Згідно зі свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 27.04.1979 [PERSON] та [PERSON] одружилися 01.06.1950, актовий запис №2. Після одруження дружині змінено прізвище на « [PERSON] » (а.с.22). [PERSON] народилася [INFO] і її батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 30.11.1954 (а.с.20). [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 29.05.1977 в Долинянській сільській раді Городоцького району Львівської області, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу від 29.05.1977 (а.с.21, 25). За змістом витягу з погосподарської книги села Корчівка від 23.11.2023 №444 будинковолодіння по [ADDRESS] станом на 15.04.1991 рахується за громадянами: [PERSON] голова сім`ї, [PERSON] дружина. Господарство станом на 15.04.1991 відносилось до суспільної групи колгоспний двір (а.с.10). [PERSON] помер [INFO] в с. Корчівка Жидачівського району Львівської області, [PERSON] померла [INFO] в с. Корчівка Жидачівського району Львівської області (а.с.23, 24). Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №15242362 від 27.06.2008, після смерті [PERSON] зареєстрована спадкова справа №430 Жидачівською державною нотаріальною конторою (а.с.26, 94). Довідкою Журавненської селищної ради Стрийського району Львівської області від 20.09.2023 встановлено, що [PERSON] до дня смерті і на день смерті, яка наступила [INFO] , постійно проживала і була зареєстрована в [ADDRESS] . У Зарічненській сільській раді від померлої [PERSON] заповіту не посвідчувалося. Померла [PERSON] на день смерті була зареєстрована одна, в будинку по [ADDRESS] (а.с.15). За змістом технічного паспорту житлового будинку садибного типу, виготовленого 05.02.2024, в [ADDRESS] розташовані: житловий будинок А-1, загальною площею 52,6 кв.м., житлова площа 27,2 кв.м., літня кухня Б, сарай В, ворота з хвірткою №1, огорожа №2 (а.с.29-35, 62-67). Постановою завідувача Жидачівської ДНК від 21.12.2023 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно після смерті [PERSON] у зв`язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] та на земельну частку (пай), що знаходиться на території Зарічненської сільської ради Стрийського району Львівської області, що належала померлій і є спадковим майном (а.с.95). Рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 04.07.2024 встановлено факт родинних відносин, а саме те, що [PERSON] , [INFO] , є дочкою [PERSON] , яка померла [INFO] в с. Корчівка Жидачівського району Львівської області. За [PERSON] визнано в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] право на земельну частку (пай) на території Зарічненської сільської ради, площею 0,42 умовних кадастрових гектари, згідно Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЛВ №3119 від 24.04.1997, виданого на підставі розпорядження голови Жидачівської РДА №230 від 14.04.1997 та зареєстрованого в Книзі реєстрації Сертифікатів на право на середню частку (пай) що видаються Жидачівською РДА по Зарічненській сільській раді за №907 (а.с.96-103). Зміст спірних правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наявністю у позивача права власності на майно у порядку спадкування за законом і неможливістю належного юридичного оформлення цього права у позасудовому порядку через його невизнання нотаріусом, який відмовив у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину. Норми права, які застосував суд. До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу Української РСР (далі ЦК УРСР), Закону України «Про власність» (чинного на час виникнення спірних правовідносин) (далі Закон № 697-XII) та Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Так, відповідно до статті 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу). Виходячи зі змісту цієї статті, кожен член колгоспного двору є учасником спільної сумісної власності на все майно двору незалежно від того, чи брав він участь в його придбанні. Нетривале перебування працездатного члена колгоспного двору у складі двору або незначна участь працею та коштами у веденні господарства можуть бути підставою для зменшення його частини. Згідно з частиною 2 статті 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. 15 квітня 1991 року набув чинності Закон № 697-XII, яким було передбачено право спільної власності громадян, гарантії захисту права власності, правомірності володіння майном. Положення статей 17, 18 Закону № 697-XII щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітні та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Отже, всі члени колгоспного двору, які були такими станом на 15.04.1991, мали право спільної сумісної власності на майно колгоспного двору. Згідно з приписами частини 2 статті 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Нормою статті 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до положень частини 1 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (стаття 392 ЦК України). Також, суд застосував норми статей 1216, 1218, 1220, 1233, 1258, 1269, 1270, 1296 ЦК України, які передбачають поняття спадкування, склад спадщини та її відкриття, поняття заповіту, черговість спадкування за законом, подання заяви про прийняття спадщини, строки для прийняття спадщини, право спадкоємця на одержання свідоцтва про право на спадщину. Узагальнені фактичні обставини, встановлені судом. Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що житловий будинок [ADDRESS] відносився до суспільної групи господарств колгоспний двір. Станом на 15.04.1991 у цьому будинку були зареєстровані і проживали: [PERSON] помер [INFO] та [PERSON] померла [INFO] . Рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 04.07.2024 встановлено, що [PERSON] є дочкою [PERSON] і остання прийняла спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON] . За життя [PERSON] заповіту не складала. Після її смерті [INFO] відкрилася спадщина, до складу якої входили належні їй права та обов`язки, які не припинилися внаслідок її смерті (у тому числі право власності на житловий будинок). Єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] є її дочка [PERSON] . Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності підстав для задоволення позову. Суд зазначає, що цілий житловий будинок [ADDRESS] на час смерті [PERSON] належав останній на праві власності, оскільки частина цього будинку належить їй на праві власності як члену колгоспного двору, а інша частину вона успадкувала після смерті свого чоловіка, якому, у свою чергу, ця частина належала на праві власності також як члену колгоспного двору. З огляду на час смерті [PERSON] спадкування відбулося за правилами, встановленими ЦК України. Позивач [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері [PERSON] як дочка спадкодавця, прийняла спадщину у встановленому законом порядку, що підтверджується рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 04.07.2024, яким встановлено відповідні преюдиційні обставини. Наведене дозволяє суду виснувати, що [PERSON] має обґрунтоване право власності на згаданий житловий будинок, яке набула у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , однак позбавлена можливості юридично оформити це право у визначений законом позасудовий спосіб у нотаріуса через відмову останнього у вчиненні нотаріальних дій. Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, а також зважаючи на те, що особисте майнове право [PERSON] не визнається, відтак позивач має законні сподівання на судовий захист цього права в силу приписів статті 16 ЦК України, у зв`язку з чим її представник і звернувся до суду, тому суд, з огляду на обґрунтованість та підставність позову, вважає, що позов слід задовольнити повністю. На підставі статей 120, 121, 123 Цивільного кодексу Української РСР, статей статей 1216, 1218, 1220, 1233, 1258, 1261, 1268-1270, 1296 Цивільного кодексу України та

Outcome: approved