Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-03 00:00:00

31.05.2024 року представник [PERSON] - адвокат Ковалевська Д.С. звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] майнову шкоду у розмірі 174 306,91 грн. та моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн. Також, просить стягнути на користь позивача судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1793,07 грн. та витрат на правничу допомогу у розмірі 20000 грн. Відповідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.05. 2024 року вказану справу розподілено судді Гниличенко М.В. Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 18.06.2024 року провадження у справі відкрито та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, передбаченого ст.ст.274-279 ЦПК України, у судовому засіданні з повідомленням /викликом/ сторін. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином у порядку ст.ст.128, 131 ЦПК України. Позивач [PERSON] до судового засідання не з`явився, належним чином повідомлявся, в його інтересах з`явився представник адвокат Ковалевська Д.С., яка позовні вимоги підтримала та просила задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явився, належним чином повідомлявся за зареєстрованим місцем проживання - [ADDRESS] , причини неявки суду невідомі. Проте, рекомендовані поштові повідомлення неодноразово повернуто з відмітками «за закінченням терміну зберігання», крім того в матеріалах справи є докази отримання відповідачем особисто копії позовної заяви з додатками, що вбачається із інформації наданої представником позивача про перевірку статусу відстеження направлення № 0407143216490./а.с.84/ Суд вважає, що докази, які є в матеріалах справи є повними та достатніми для розгляду справи по суті за відсутності відповідача, належним чином повідомленого, від якого не надійшло будь-яких заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності, крім того відповідач не скористався процесуальним правом на подання відзиву на позов або письмових заперечень, доводи позову не спростовано. Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених Кодексом випадках. Судом встановлено, що 03.09.2023 року о 18:15 годин на вул.Люстдорфська дорога, 104-б в м. Одесі, [PERSON] керуючи автомобілем Hyundai Sonata, державний номер [NUMBER] , порушив вимоги п. 8.7.3 «Правил дорожнього руху України», здійснив проїзд на забороняючий жовтий сигнал світлофору, у зв`язку з чим здійснив зіткнення з автомобілем BMW, державний номер [NUMBER] , який належить на праві власності [PERSON] . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Київського районного суду м. Одеси від 11.10.2023 року визнано [PERSON] , [INFO] , винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України, та накладено стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 850 гривень, стягнуто судовий збір в сумі 536 грн. 80 коп. /а.с.9/. Вказана постанова набрала законної сили 24.10.2023 року. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно Полісу № 214963811 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 03.06.2023 року між страховиком ТДВ «СК» Кредо» (м.Запоріжжя, проспект Моторобудівників, 34) та страхувальником [PERSON] ( [ADDRESS] ) було укладено договір страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу - марки Hyundai Sonata, державний номер [NUMBER] , 2015 року випуску./а.с.14/ Особами, цивільно-правова відповідальність яких застрахована, є страхувальник, інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом, тобто відповідач [PERSON] на законних підставах здійснював керування автомобілем Hyundai Sonata, державний номер [NUMBER] . Таким чином, на момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо», згідно з Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 214963811. Відповідно до п. 9.4 ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування. Згідно з Полісом обов`язкового страхування відповідача № 214963811 розмір страхової суми на одного потерпілого завданого майну становить 160 000,00 грн. Згідно абзацу 1 п.12.1 ст.12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи, не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якої відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. В даному випадку розмір франшизи дорівнює 3200,00 грн., що підтверджується листом МТСБУ. Таким чином, ліміт відповідальності Страховика за шкоду, завдану майну позивача, в межах Полісу обов`язкового страхування № 214963811 становить 156 800,00 гривень. Відповідно до ст.6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільна-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду заподіяну майну потерпілого. Тобто, вказане ДТП, яке відбулось за участю транспортних засобів позивача та відповідача є страховим випадком та передбачає для страховика наслідки обумовлені ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до вимог ст.ст. 33,35 Закону, позивачем засобами поштового зв`язку було направлено Страховику ТДВ СК «КРЕДО» заяву про виплату страхового відшкодування, додавши усі необхідні документи. Страховиком було отримано заяву про виплату страхового відшкодування./а.с.15/ Згідно пункту 34.2 статті 34 Закону 1961-IV протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. Судом установлено, що страхова компанія забезпечила проведення у встановлений законом строк огляд пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу і оцінку шкоди, розрахувала страхове відшкодування та здійснила його виплату за вказаними позивачем реквізитами. ТДВ СК «КРЕДО» здійснив розрахунок страхового відшкодування, який було відображено у Звіті про оцінку № 1376-09-23 від 13.09.2023 року з фототаблицями на 15 аркушів та ремонтною калькуляцією на 6 сторінках, виконаним ФОП [PERSON] (сертифікат суб`єкта оціночної діяльності ФДМУ 474/2022, який дійсний до 22.09.2025 року, має вищу автотехнічну освіту, кваліфікацію оцінювача, стаж роботи з 2009 року). Підставою для проведення оцінки у Звіті про оцінку від 13.09.2023 року зазначено - Договір про надання експертних та інформаційних послуг, укладений між ТДВ СК «Кредо» та ФОП [PERSON] . Судом було досліджено Звіт про оцінку від 13.09.2023 року, з якого вбачається, що оцінщиком було здійснено огляд транспортного засобу позивача - автомобіля «BMW» державний номер [NUMBER] , 2018 року випуску, пробіг за показами спідометра складає 48047 км., термін експлуатації автомобіля до дати пошкодження становить 04 роки 11 місяців, при цьому оцінщик користувався також Протоколом огляду транспортного засобу від 08.09.2023 року./а.с.140/ Звітом про оцінку від 13.09.2023 року встановлено, що ринкова вартість автомобіля «BMW» державний номер [NUMBER] , 2018 року випуску складає 1635825,38 грн., вартість відновлювального ремонту складає 235780,22 грн., при цьому вказано, що термін експлуатації досліджуваного автомобіля не перевищує 7 років, але транспортний засіб має сліди відновлювального ремонту, тому коефіцієнт фізичного зносу є рівним 0,24, таким чином вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складає 187335,74 грн./а.с.145/. Згідно зі ст.29 Закону України « Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу страховиком відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, розрахованому у порядку встановленому законодавством. Відповідно до ч.2 ст.11 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» станом на 13.09.2023 року передбачено, що замовниками оцінки майна можуть бути особи, яким зазначене майно належить на законних підставах або у яких майно перебуває на законних підставах, а також ті, які замовляють оцінку майна за дорученням зазначених осіб. Представник позивача вказує, що вказаний Звіт про оцінку страхова компанія виконувала без доручення власника та є неналежним замовником, тому вказаний звіт не може бути прийнятий судом до уваги, а з іншого боку зазначає, що вказаний Звіт про оцінку позивачем не оскаржувався, він з ним повністю погодився, оскільки на підставі вказаного Звіту про оцінку позивачу було виплачено страхове відшкодування в розмірі 156 800,00 грн. (в межах страхової суми за шкоду заподіяну майну, за вирахуванням франшизи). Із вказаного Звіту вбачається, що дослідження пошкодженого автомобіля «BMW» державний номер [NUMBER] , 2018 року випуску, проводилось 08.09.2023 року в присутності власника автомобіля [PERSON] , що зазначено в протоколі огляду транспортного засобу від 08.09.2023 року. Водночас, представник позивача вважає, що визначена страховою компанією сума страхового відшкодування не покриває у повному обсязі завдані позивачу внаслідок ДТП збитки, та на обґрунтування своїх вимог посилається на складений за його замовленням Висновок експерта № 203-23 від 23.09.2023 року, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 331106,91 грн. Відповідно до статті 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодування). Згідно з ч.2 ст.22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). У судовому засіданні представник позивача пояснила, що на даний час автомобіль не відремонтовано, тому надати Акт виконаних робіт або калькуляцію станції технічного обслуговування не можуть, але при цьому звернуто увагу суду на висновок постанови Верховного Суду від 22.04.2019 року, якою вказано, що жодним нормативно-правовим актом України не передбачено обов`язок потерпілого надати акт виконаних робіт, тоді як розмір понесених збитків підтверджується експертизою. Системний аналіз статті 22 ЦК України, ч.2 ст.1192, статті 1194 ЦК України дозволяє дійти висновку, що реальними збитками, які підлягають відшкодуванню є саме вартість відновлювального ремонту без урахування зносу. За таких обставин, саме відповідач [PERSON] , як особа винна у вчиненні ДТП, зобов`язаний сплатити позивачу різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Із матеріалів справи вбачається, що судовим експертом Крутих Є.О. було складено Висновок експерта №203-23 експертного транспортно-товарознавчого дослідження колісного транспортного засобу BMW 540 ІХ, реєстраційний номер [NUMBER] від 23.09.2023 року, відповідно до якого повна вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «BMW» державний номер [NUMBER] становить 331 106, 91 грн., а вартість матеріального збитку, що становить вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу становить 159 515, 07 грн. /а.с.18/ У позові зазначено, що Страховиком, з порушенням строків на здійснення страхового відшкодування було здійснено виплату страхового відшкодування на підставі власних розрахунків у розмірі 156 800,00 грн. (в межах страхової суми за шкоду заподіяну майну, за вирахуванням франшизи), а також було сплачено пеню за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування у розмірі 11 494,69 грн.) Оскільки, судом прийнято у якості належного та допустимого доказу Висновок експерта №203-23 експертного транспортно-товарознавчого дослідження від 23.09.2023 року, то з боку відповідача підлягає компенсація майнових збитків у розмірі 174306,91 грн., що розрахована наступним чином: вартість відновлювального ремонту 331106,91 грн., сплаченим страховим відшкодуванням Страховиком за шкоду завдану майну, відповідно до ліміту його відповідальності - 156800,00 грн. (331106,91 грн. -156800,00 грн. = 174306,91 грн.). Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч.3 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Також позивач наполягає на стягнені з відповідача 5000,00 гривень в якості відшкодування моральної шкоди, враховуючи наступне. Згідно з ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. В результаті протиправних дій відповідача було спричинення пошкодження майна позивача, що безумовно вплинуло на якість його повсякденного життя, в тому числі за рахунок того, що позивач був вимушений витрачати час на пошук експертної організації, звернення до страхової компанії, звернення за допомогою до юристів, а у подальшому до суду, суд вважає, що дорожньо-транспортна пригода це завжди стресова ситуація, тому вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 5000 грн. Щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України). Згідно ч.1 ст.134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору, кожна сторона подає до суду попередній орієнтований розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи. Відповідно до ч.2 ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення». В постанові Верховного Суду від 03.02.2021 року у справі № 554/2586/16-ц вказано, що при обчисленні гонорару слід керуватися зокрема умовами укладеного між замовником і адвокатом договору про надання правової допомоги (частина друга статті 137 ЦПК України, частина друга статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Відповідно до рішення ЄСПЛ від 23.01.2014 року у справі "East/West Alliance Limited проти України", заява №19336/04 Заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Представником позивача на підтвердження витрат на правову допомогу була надано свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю від 29.06.2021 року, договір №3-04/23 про надання правової допомоги від 09.04.2024 року, ордер про надання правничої допомоги від 08.05.2024 року, Детальний опис наданих послуг професійної правничої допомоги від 29.08.2024 року./а.с.71-79/ Відповідно п.5.3.1 Договору про надання правової допомоги вбачається, що безумовна фіксована плата становить 20000 грн. та сплачується клієнтом на користь адвокатського бюро після отримання клієнтом присуджених коштів. При дослідженні Детального опису наданих послуг професійної правничої допомоги від 29.08.2024 року вбачається, що в даному опису на розсуд адвоката перераховано усі види наданих послуг адвокатом та години їх надання, що складають всього 16 годин, беручи до уваги, що представником зазначено, що одна година коштує 1000 грн., то загальна вартість складає 16000 грн., вказаний розмір є обґрунтованим, та таким, що підлягає стягненню з відповідача. У постанові Верховного Суду від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19 вказано, що витрати на професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. На підставі викладеного, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача витрати, пов`язані з наданням правничої допомоги, але у розмірі 16000 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1793,07 грн./а.с.6/

Outcome: partial