Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-09 00:00:00

У жовтні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Марин-Фінанс» (далі по тексту - позивач, ТОВ «ФК «Марин-Фінанс») звернулось до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач, [PERSON] ) про стягнення заборгованості за кредитним договором №ПКК/161097 у розмірі 51 784,13 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що 25.01.2022 між Акціонерним товариством «Кредобанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №ПКК/161097, за умовами якого банк зобов`язався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені графіком погашення кредиту. Відповідач (позичальник) свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на дату вимоги заборгованість за кредитним договором складає 51 784,13 грн., в тому числі строкове тіло кредиту 11 112,12 грн., прострочене тіло кредиту 13 862,36 грн., строкові відсотки 13 444,71 грн., прострочені відсотки 13 364,94 грн. 08.11.2023 між АТ «Кредобанк» та ТОВ «ФК «Марин-Фінанс» було укладено договір факторингу із відступленням прав грошової вимоги за кредитними договорами та прав за забезпечувальними договорами, за умовами якого до ТОВ «ФК «Марин-Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором №ПКК/161097 від 25.01.2022 у розмірі 51 784,13 грн. Так, позивач вказує, що боржника було повідомлено про заміну кредитора у зобов`язанні, зокрема досудовою вимогою щодо виконання договірних зобов`язань та повідомленням про заміну кредитора в зобов`язанні. Разом із цим, відповідач (позичальник) своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконав, у зв`язку із чим позивач був змушений звернутись з даним позовом до суду. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 11.10.2024 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. 05.11.2024 відповідач [PERSON] в приміщенні Дарницького районного суду м. Києва ознайомився з матеріалами даної справи. 14.11.2024 відповідачем через загальну канцелярію суду було подано відзив на позовну заяву, у якому він повідомив суд про те, що сторони мають попередню домовленість щодо врегулювання даного спору шляхом укладення мирової угоди. 03.01.2025 від представника позивача ТОВ «ФК «Марин-Фінанс» - адвоката Альховської І.Б. через систему «Електронний суд» надійшли додаткові пояснення у справі, у яких вона підтвердила, що між сторонами дійсно вживалися заходи щодо мирного врегулювання спору, однак сторони так і не змогли дійти згоди щодо погодження умов мирової угоди, а тому позивач заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити їх з підстав, викладених у позовній заяві. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 25.01.2022 між Акціонерним товариством «Кредобанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №ПКК/161097, за умовами якого банк зобов`язався відкрити клієнту кредитну лінію в межах якої надати йому грошові кошти згідно з Додатком, Правилами ФО та тарифами, а клієнт зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі, передбачені додатком, правилами ФО та тарифами. Іншими умовами кредитного договору сторони погодили: - максимальний ліміт кредитної лінії: 200 000,00 грн.; - термін кредитування: до 24.01.2025 (включно);- тип процентної ставки: фіксована 30% з дати видачі кредиту до дати повернення кредиту; - орієнтовна реальна річна процента ставка 46,09% річних; - орієнтовна загальна вартість кредиту для клієнта за кредитним договором становить 240 819,44 грн. Згідно п.п. 1.3.2.6., видача клієнту кредиту за кредитним договором здійснюється банком, в межах поточного ліміту кредитної лінії, безготівковим шляхом з позичкового рахунку на поточний рахунок клієнта. Ціль видачі кредиту - поточні потреби клієнта. 25.01.2022 [PERSON] було також підписано анкету-заяву №161097 на отримання ліміту по кредитній картці з якої вбачається, що сума бажаного кредиту становить 25 000,00 грн.; процентна ставка 30%. Підписанням анкети-заяви позичальник підтвердив, що з умовами надання кредиту, викладеними в паспорті споживчого кредиту, ознайомлений. Примірник паспорту споживчого кредиту отримав. З долучених до позовної заяви доказів вбачається, що АТ «Кредобанк» свої зобов`язання за умовами кредитного договору №ПКК/161097 виконало в повному обсязі, зокрема відкрило відповідачу [PERSON] рахунок № [NUMBER] , в межах якого було надано кредитні грошові кошти. 08.11.2023 між АТ «Кредобанк» та ТОВ «ФК «Марин-Фінанс» укладено договір факторингу із відступленням прав грошової вимоги за кредитними договорами та прав за забезпечувальними договорами, за умовами якого до ТОВ «ФК «Марин-Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором №ПКК/161097 від 25.01.2022 у розмірі 51 784,13 грн. З розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість відповідача за кредитним договором №ПКК/161097 від 25.01.2022 станом на 07.11.2023 становить 51 784,13 грн., з яких: 24 974,48 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 26 809,65 грн. - заборгованість за відсотками. З деталізованої виписки по особовому рахунку [PERSON] № [NUMBER] вбачається, що відповідач активно користувався кредитними коштами, що в свою чергу підтверджує факт отримання кредитних коштів у відповідності до вимог укладеного кредитного договору. Згідно опису вкладення до цінного листа, ТОВ «ФК «Марин-Фінанс» на зареєстровану адресу місця проживання відповідача [PERSON] : [ADDRESS] було скеровано досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань та повідомлення про заміну кредитора у зобов`язанні, яка була залишена поза увагою останнього, що і стало підставою для звернення з даним позовом до суду. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України) зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Положенням ст. 611 ЦК України визначено правові наслідки порушення зобов`язання. Так, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно чч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом стст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною 1 ст. 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Положеннями ч. 1 ст. 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем не надано доказів щодо спростування заявленої суми кредитної заборгованості, в тому числі не здобуто таких доказів під час розгляду справи. З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. У зв`язку з викладеним суд стягує з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 51 784,13 грн. Судові витрати відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України покладаються на відповідача. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору у розмірі 2 422,40 грн. Щодо заявленої вимоги позивача про стягнення з відповідача понесені витрати на правову допомогу у розмірі 6 000,00 грн. суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За змістом ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Згідно з правовою позицією, викладеною Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 27.06.2018 по справі № 826/1216/16, необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. До позовної заяви представником позивача ТОВ «ФК «Марин-Фінанс» - адвокатом Альховською І.Б. долучено: - копію договору про надання правничої допомоги №01/05/24 від 01.05.2024; - копію акту наданих послуг №1 до договору про надання правничої допомоги від 01.05.2024 №01/05/24, який містить опис робіт (наданих послуг), вартість наданої послуги та кількість витраченого адвокатом часу; копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю та копію ордеру на надання правничої допомоги. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК). У відповідності до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд зауважує, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. З урахуванням критеріїв співмірності складності справи та обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, виходячи з конкретних обставин даної справи, беручи до уваги, що дана справа не є унікальною та не потребувала значного часу для вивчення та підготовки позовної заяви, суд вважає, що зазначені представником ТОВ «ФК «Марин-Фінанс» витрати на правничу допомогу в розмірі 6 000,00 грн. є завищеними та не достатньо обґрунтованими. Таким чином, суд вважає, що з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Марин-Фінанс» підлягають стягненню витрати на правничу допомогу у розмірі 3 000,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved