Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-12 00:00:00

У грудні 2024 року [PERSON] звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18 червня 1997 року, від шлюбу мають повнолітнього сина [PERSON] , 1998 року народження, спільне сімейне життя з [PERSON] не склалося, у зв`язку з різними поглядами на життя та несумість характерів, у сім`ї відсутнє взаєморозуміння, фактичні шлюбні стосунки припинені, сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, а тому позивач просить шлюб розірвати. Ухвалою судді від 16.12.2024 вказану позовну заяву залишено без руху, надано час для усунення недоліків (а.с. 11-12). 17.12.2024 [PERSON] подав заяву про усунення недоліків позовної заяви, до якої долучив копію свідоцтва про шлюб (а.с. 14-20). Ухвалою судді від 03.01.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи (а.с. 23). Позивач в судове засідання не з`явився, 05.02.2025 подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, судові витрати залишив за собою. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилась, про дату, час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не відомі,\~ відзиву, заяв чи клопотань про розгляд справи за її\~ відсутності до суду не надходило та відповідно до положень ст.128,130 ЦПК України вважається, що відповідач повідомлена належно про розгляд справи. На підставі ст.ст. 280-282 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд даної справи. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони 18 червня 1997 року зареєстрували шлюб, у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 678 (а.с.15). Від шлюбу мають повнолітнього сина [PERSON] , 1998 року народження.\~ Наведене підтверджується матеріалами справи. Зі змісту позовної заяви вбачається, що сторони припинили подружні відносини, не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбно-сімейних відносин. Позивач зазначив, що збереження сім`ї неможливе і дане суперечить його\~ інтересам, сім`я розпалася остаточно, шлюб існує формально. Задовольняючи позов, суд виходив з наступного. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Частина 2 ст. 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до норми вказаної статті, при розірванні шлюбу кожен із подружжя має право зберегти спільне прізвище або відновити дошлюбне. Це право може бути реалізоване лише у момент припинення шлюбу у разі його розірвання. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі викладеного, враховуючи категоричну позицію позивача щодо розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження їхнього шлюбу є недоцільним, і це суперечить інтересам позивача. Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки підстави для його збереження відсутні, на що було вказано вище в рішенні. Після розірвання шлюбу прізвище відповідача залишити\~ « [PERSON] ». Позивач не ставить вимогу про стягнення судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved