Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-13 00:00:00

У липні 2024 року [PERSON] звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин з 29 грудня 2019 року позивач і відповідачка стали проживати окремо, що зафіксовано в п. 4.2. договору сторін про участь у вихованні, розвитку та утриманні дитини від 31 січня 2020, який був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Парусовою Г.М. та зареєстрований в реєстрі за № 23. З цієї дати позивач сплачує аліменти на утримання сина [PERSON] , народженого [INFO] у шлюбі з відповідачкою, який було розірвано рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 07 липня 2020 року у справі № 752/10532/20. Визначений вищевказаним договором розмір аліментів було зменшено постановою Київського апеляційного суду від 02.05.2024 р. у справі № 752/1058/23 з 1/4 до 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу) позивача, у зв`язку зі зміною його сімейного і майнового стану, обумовлену народженням у позивача [INFO] другої дитини - [PERSON] . У 2023 році сімейний та майновий стан позивача зазнав подальших змін, що згідно зі ст. 192 СК України вимагає зменшення розміру аліментів, визначеного постановою Київського апеляційного суду від 02.05.2024 р. у справі № 752/1058/23. Зміна сімейного стану позивача як підстава для зменшення розміру аліментів, визначеного постановою Київського апеляційного суду від 02.05.2024 р. у справі № 752/1058/23, полягає в народженні у позивача [INFO] третьої дитини - [PERSON] . Зміна матеріального стану позивача як підстава для зменшення розміру аліментів виявляється в таких обставинах: 1) з народженням [INFO] доньки [PERSON] у позивача виник майновий обов`язок утримувати третю дитину та майновий обов`язок брати участь у додаткових витратах на неї щонайменше до досягнення нею повноліття; 2) у позивача також виник майновий обов`язок утримувати дружину, яка перебуває у неоплачуваній відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Виникнення нових майнових обов`язків позивача щодо третьої дитини та дружини відбулось на фоні того, що рівень і джерело доходів позивача лишались незмінними. Джерелом доходу позивача є заробітна плата, яку він отримує в Київському національному університеті імені Тараса Шевченка, де працює доцентом кафедри інтелектуальної власності та інформаційного права Навчально-наукового інституту права. За таких умов, позивач вважає, що сплата аліментів у розмірі, який був визначений раніше, є неможливою. Позивач вважає, що розмір аліментів, які він має сплачувати на утримання сина [PERSON] , має становити 1/10 частину від заробітку (доходу) позивача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач просив суд зменшити розмір аліментів, визначений постановою Київського апеляційного суду від 02.05.2024 року у справі № 752/1058/23 з 1/6 (однієї шостої) частини усіх видів заробітку (доходу) позивача, до 1/10 (однієї десятої) частини усіх видів заробітку (доходу) позивача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.08.2024 для розгляду цивільної справи №752/16487/24 визначено суддю Голосіївського районного суду міста Києва Митрофанову А.О. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 14 серпня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання. 23 жовтня 2024 року представником відповідачки поданий відзив на позовну заяву, який обґрунтований наступним. У позові наголошується, що зменшення розміру аліментів, визначеного постановою Київського апеляційного суду від 02.05.2024 p. у справі № 752/1058/23, є необхідним для забезпечення прав та інтересів третьої дитини позивача - [PERSON] яка відповідно до ст. 142 СК України має рівні права з першими двома дітьми позивача - [PERSON] , та [PERSON] - щодо свого батька, в т.ч. рівні права на утримання до досягнення повноліття. Позивач посилається на те, що необхідність зменшення розміру аліментів у даній справі обґрунтовується також приписами ст. 182 СК України, відповідно до якої при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дочки, сина. Доказів наявності на утриманні непрацездатних членів сім`ї позивачем не надано. Позивач стверджує, що після 02.05.2024 (зменшення розміру аліментів до 1/6) у нього додатково виник обов`язок утримувати дружину, яка перебуває у неоплачуваній відпустці для догляду за дитиною до досягненню нею трьох років. Зазначає, що це не відповідає дійсності, оскільки дружина позивача на момент звернення до суду з позовом у справі № 752/1058/23 вже перебувала у вказаній відпустці. Дана обставина існувала, позивач на неї посилався. Отже, обставини щодо перебування дружини позивача у неоплачуваній відпустці для догляду за дитиною до досягненню нею трьох років існували на момент розгляду справи № 752/1058/23 і були враховані Київським апеляційним судом під час ухвалення постанови від 02.05.2024. З урахуванням викладеного, представник відповідача просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. 31 жовтня 2024 року представником позивача подано відповідь на відзив, в якому зазначено, що відзив не спростовує обґрунтованості позовних вимог позивача, не містить підкріплених належними доказами заперечень щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, а норми права, на які здійснено посилання у відзиві, не стосуються предмету спору та не підлягають застосуванню до правовідносин сторін. 02 січня 2025 року представником відповідача подано заперечення на відповідь на відзив. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 23 січня 2025 року, занесеної до протоколу судового засідання, закрито підготовче засідання, призначено розгляд справи по суті в судовому засіданні. Суд, дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши сторін, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на таке. Як убачається з матеріалів справи та установлено судом, сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 07 липня 2020 року у справі № 752/10532/20 було розірвано. Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 03 грудня 2013 року, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] . 31 січня 2020 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про участь у вихованні, розвитку та утриманні дитини, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Парусовою Г.М. Відповідно до п. 4.2. вказаного договору, батько бере участь в утриманні дитини шляхом сплати аліментів. Сплата батьком коштів на утримання дитини починається з 29 грудня 2019 року - відколи батьки стали проживати окремо. Утримання буде виконуватись у грошовій формі шляхом сплати батьком грошових коштів у безготівковій або готівковій формі. Реквізити для безготівкового зарахування аліментів мати повідомляє батькові у письмовій формі або засобами електронної комунікації (електронна пошта). Згідно з п. 4.3. зазначеного договору батько сплачує аліменти в розмірі 25% від свого заробітку (доходу). Батько сплачує аліменти протягом 5 робочих днів після надходження заробітку (доходу). На вимогу матері, але не більше одного разу на пів року, батько зобов`язаний надати довідку з місця роботи про розмір доходу, а також інші документи, що підтверджують отримання доходу. Отримані батьком надходження від продажу об`єктів права спільної сумісної власності сторін чи об`єктів права приватної власності батька, не є заробітком (доходом), з якого сплачуються аліменти. Постановою Київського апеляційного суду від 02 травня 2024 року зменшено розмір аліментів, визначений пунктом 4.3. Договору про участь у вихованні, розвитку та утриманні дитини, укладеного [PERSON] з [PERSON] , 31 січня 2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Парусовою Г.М. та зареєстрованого в реєстрі за номером 23, на утримання [PERSON] , [INFO] , з 25% від заробітку (доходу) до 1/6 частини усіх видів його заробітку (доходу), щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання цією постановою суду законної сили до досягнення [PERSON] повноліття. Зазначеною постановою встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , видане Святошинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) 04 вересня 2021 року [PERSON] перебуває у шлюбі з [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження дитини серія [NUMBER] , видане Печерським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 13 січня 2022 року, [PERSON] має доньку - [PERSON] , [INFO] . Частиною 4 статті 82 ЦПК України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до свідоцтва про народження дитини серія [NUMBER] , виданого Святошинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 15 липня 2023 року , у [PERSON] народилась донька - [PERSON] , [INFO] . Позивач також надав копію довідки Київського національного університету імені Тараса Шевченка від 08 квітня 2024 року № 08/736 про те, що [PERSON] дійсно працює на посаді доцента кафедри інтелектуальної власності та інформаційного права навчально-наукового інститут права Київського національного університету імені Тараса Шевченка. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з частинами 1, 2 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Статтею 189 СК України встановлено, що батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується. У разі невиконання одним із батьків свого обов`язку за договором аліменти з нього можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса. Частиною першою статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. До таких висновків дійшов Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 та Верховний Суд в постанові від 09 вересня 2021 року у справі № 554/3355/20 (провадження № 61-7397св21). При вирішенні питання про зменшення розміру аліментів слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Звертаючись до суду із вказаним позовом, позивач як на підставу для зменшення розміру аліментів посилався на зміну свого сімейного стану. Позивач зазначив, що наразі в нього народилася ще одна донька, [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження дитини серія [NUMBER] , видане Святошинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 15 липня 2023 року. Таким чином, на його утриманні, окрім сина [PERSON] , тепер перебувають його дружина, яка доглядає за дитиною до досягнення нею трьох років, а також малолітні [PERSON] та [PERSON] , що вважає підставою для зменшення розміру аліментів. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 2 статті 84 СК України визначено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Факт укладення 04 вересня 2021 року іншого шлюбу та народження [INFO] доньки позивача - [PERSON] , [INFO] доньки [PERSON] підтверджується наявними у справі доказами. Таким чином, доводи позовної заяви [PERSON] щодо зміни його сімейного стану знайшли підтвердження в судовому засіданні. При цьому суд зазначає, що зменшуючи розмір аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] , з 1/4 до 1/6 частин від заробітку (доходу), постановою Київського апеляційного суду від 02 травня 2024 року, суд апеляційної інстанції врахував, що на утриманні [PERSON] перебувають малолітня [PERSON] , [INFO] , та дружина [PERSON] , яка доглядає за дитиною до досягнення нею трьох років. Враховуючи, що на утриманні у позивача, крім сина [PERSON] , [PERSON] , перебуває донька [PERSON] , дружина [PERSON] , яка доглядає за дітьми до досягнення ними трьох років, суд вважає, що аліменти на утримання [PERSON] підлягають зменшенню до 1/8 частини від доходу (заробітку), що є розумним та не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом між захистом прав дітей позивача. З урахуванням викладеного, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Згідно вимог статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат. Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до вимог пункту 3 частини другої статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язанні з розглядом справи покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, оскільки за результатами розгляду суд ухвалює рішення про часткове задоволення позову у цій справі, то відповідно з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені на сплату судового збору в розмірі 968,96 грн., тобто пропорційно до загального розміру задоволених позовних вимог (80%).

Outcome: partial