Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-10 00:00:00

[PERSON] діючи в інтересах позивача [PERSON] звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення. На обґрунтування заяви зазначив, що 22 лютого 2025 року Герцаївським районним судом Чернівецької області було ухвалено рішення яким задоволено позовні вимоги позивача та визнано земельні ділянки загальною площею 0,25 га, кадастровий номер 7320781300:01:002:0527 та загальною площею 0,2083 га, кадастровий номер 7320786200:03:002:0047 об`єктами права спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] та визначено розмір часток кожного зі співвласників відповідно до рівності часток співвласників, а саме по 1/2 частині. Також з відповідачки стягнуто на користь позивача судовий збір у сумі 4865, 42 грн. З огляду на те, що вказаним рішенням питання щодо витрат понесених позивачем на отримання правової допомоги вирішено не було, представник позивача просив ухвалити додаткове рішення, згідно якого стягнути з відповідачки [PERSON] на користь позивача [PERSON] витрати на правову допомогу в розмірі 25\~000 грн. Позивач [PERSON] будучі належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, проте представником останнього адвокатом Черкез М.І. суду надано заяву згідно якої просив задовольнити вимогу про стягнення витрат на правову допомогу у повному розмірі. Водночас просив провести розгляд справи у їх відсутності. Відповідачка [PERSON] за обставин належного повідомлення про час і місце розгляду справи в судове засідання не з`явилася, втім від її представника адвоката Онофрей В.К. до суду надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності. Заявлені вимоги визнають частково та не заперечують проти стягнення з відповідачки витрат на правову допомогу в розмірі 5\~000 грн. Дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив наступне. Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи за власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно ч.ч.1,3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. В силу вимог ч.4 ст.137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частинами 5, 6 зазначеної статті передбачено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до вимог ч.3 ст.141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторони, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Позивачем, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, надано договір про надання правової допомоги від 21.06.2024 року укладеного із адвокатом Черкез М.І., акт приймання виконаних робіт від 24.06.2024 року та квитанцію до прибуткового касового ордеру від 24.06.2024 року на підставі яких від [PERSON] адвокатом прийнято кошти у розмірі 25\~000 грн. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (постанова ВС від 24.01.2019 у справі № 910/15944/17). Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України", від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Враховуючи те, що судом при ухваленні рішення 26 лютого 2025 року у даній справі питання щодо розподілу витрат на правничу допомогу не вирішувалось, оцінюючи розмір заявлених витрат на предмет їх відповідності по даному позову, суд вважає, що їх розмір є завищеним, а тому із врахуванням складності справи та обсягу виконаної адвокатом роботи, критеріїв розумності, співмірності, обґрунтованості, а також дійсної необхідності понесення таких витрат, з відповідачки слід стягнути на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10\~000 грн. На підставі наведеного,

Outcome: partial