Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та [PERSON] укладений договір №3919246 про споживчий кредит від 23.08.2023, за яким відповідачу наданий кредит в розмірі 10 000 грн, строком користування на 360 днів. На підставі договору факторингу №24/04/24 від 24.08.2024 позивач набув права грошової вимоги до відповідача в розмірі 55 000 грн. Просив стягнути з відповідача суму заборгованості за договором №3919246 про надання споживчого кредиту від 23.08.2023 у розмірі 55 000грн, з яких: 10\~000 грн заборгованість за кредитом; 45 000грн заборгованість за процентами відповідно до п.1.4 кредитного договору за перший день користування кредитом (включно) 2,0% в день (730% річних), судовий збір в розмірі 2422,40грн та витрати на правову допомогу в сумі 10 000 грн. У судове засідання представник позивача не з`явився, попередньо надавши заяву про розгляд справи без його участі, щодо винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. Згідно з п. 2 ч.7, ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається таким, що повідомлений належним чином. За таких обставин, за згодою представника позивача, проводиться заочний розгляд справи. Встановлено, що 23.08.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та [PERSON] укладений договір №3919246 про споживчий кредит, на підставі якого позичальнику наданий кредит в розмірі 10\~000 грн строком користування на 360 днів. Згідно до п. 1.4 кредитного договору, позичальник сплачує за користування кредитом фіксовану процентну ставку, стандартна процентна ставка становить 2,00% в день та застосовується в межах всього строку кредитку вказаного в п.1.3 цього договору; орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою за весь строк кредиту 46\~334,06%; за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 12\~957,28% річних; орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає: за весь строк користування кредитом 82000грн; за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої ставки 78\~020грн. Відповідно до п. 4.1 кредитного договору, позичальник зобов`язується здійснювати сплату процентів за користування кредитом відповідно до Графіку платежів. Згідно п. 4.6 кредитного договору, позичальник зобов`язаний у встановлений строк повернути кредит, сплатити проценти, штрафи та пені (у разі наявності) та інші платежі передбачені договором. Відповідно до п.9 договору №3919246 сторони дійшли згоди, що у відносинах між позичальником та кредитодавцем в якості підпису позичальника буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором, відповідно до правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис. Відповідачем 23.08.2023 було підписано договір одноразовим ідентифікатором Р269 (а.с.21). Відповідно до п.6 ч.1 ст.3\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Таким чином, вищезазначений договір, укладений за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, у відповідності до ч.12ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»є електронним договором, та вважається таким, що за правовим наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Відповідно до повідомлення АТ КБ «Приват Банк» №20.1.0.0.0/7-241217/26088-БТ від 19.12.2024 на ім`я [PERSON] банком було емітовано платіжну картку № [NUMBER] та надано виписку з карткового рахунку про рух коштів, з якої вбачається, що відповідачу 23.08.2023 зараховано кошти на платіжну картку № [NUMBER] в сумі 10 000грн (а.с.71-72). Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» укладений договір факторингу №24/04/2024 від 24.04.2024 у відповідності до якого ТОВ «Лінеура Україна» передає (відступає) за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» приймає належні ТОВ «Лінеура Україна» права вимоги за договором №3919246\~ про надання споживчого кредиту від 23.08.2023. Згідно з витягом з реєстру боржників до договору факторингу №24/04/2024 від 24.04.2024 за договором №3919246 від 23.08.2023 укладеним з [PERSON] заборгованість в загальному розмірі складає 55 000грн, з яких: заборгованість за сумою кредиту 10 000грн, заборгованість за процентами за користування кредитом 45000 грн. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором Банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом - ч.1 ст.527 ЦК України. Якщо у зобов`язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), згідно ч.1 ст.530 ЦК України. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). В силу вимог ч.1 ст.610, ч.1 ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки, сплатити неустойку, встановлені договором або законом. Згідно ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги є доведеними в судовому порядку та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. \~ \~ \~ \~ Щодо розподілу судових витрат, суд вважає за необхідне зазначити таке. Судом встановлено, що 02.08.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фактрингова компанія «Укрглобал-Фінанс» та Фізичною особою-підприємцем [PERSON] укладений договір №02/08/2024 про надання юридичних послуг. Згідно з ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до акту приймання-передачі наданих послуг №6 до договору №02/08/2024 про надання юридичних послуг від 02.08.2024 фізичною особою - підприємцем [PERSON] надані послуги на суму 10\~000 грн. Встановлено, що позивачем сплачені кошти за надані юридичні послуги за договором №02/08/2024 від 02.08.2024 згідно акту №6 від 30.08.2023 в сумі 10\~000 грн. Разом з тим, позивач просить стягнути витрати на правову допомогу в розмірі 10\~000 грн. Відповідно до ч. 4 ст.137 ЦПК України розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Необхідно зауважити, що ч. 6 ст.137 ЦПК України передбачає, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Аналогічна позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц. Враховуючи, що відповідач у судове засідання не з`явився та не надав будь-яких заперечень по справі, тому суд не вбачає підстав для зменшення понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу та вважає за необхідне стягнути їх у розмірі визначеному позивачем, а саме в сумі 10\~000 грн. Питання щодо розподілу судового збору суд вирішує відповідно до вимог статті 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved