Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-11 00:00:00

У червні 2024 року до Святошинського районного суду м. Києва надійшла заява [PERSON] , заінтересована особа: Орган опіки та піклування Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання фізичної особи недієздатною. Обґрунтовуючи підстави звернення до суду заявник посилається на те, що [PERSON] , [INFO] , є його двоюрідним братом, який зареєстрований та проживає разом із ним та його матір`ю за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] зазначено про те, що [PERSON] має інвалідність з дитинства у зв`язку із психічним захворюванням, йому встановлена 2 група інвалідності з дитинства довічно, він перебуває на обліку в КНП «Клінічна лікарня «Психіатрія», має діагноз: помірна розумова відсталість з емоційно-польовим порушенням, соціальною дезадаптацією, психоорганічний симптом. За переконанням заявника, внаслідок психічної хвороби [PERSON] не може розуміти значення своїх дій та керувати ними, не розуміє обставин, що відбуваються навколо нього, не може дати оцінку своїм діям чи діям оточуючих, не може самостійно вийти з дому, приготувати собі їжу та забезпечити себе в побуті, потребує сторонньої допомоги у побуті. Наразі у [PERSON] наявні два родича: мати [PERSON] , [INFO] , та двоюрідний брат [PERSON] , [INFO] . На підставі викладеного просить суд визнати [PERSON] недієздатним. У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючу суддю Горбенко Н.О. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 13 червня 2024 року заява прийнята до розгляду і відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження у складі одного судді та двох присяжних. Доручено Північному міжрегіональному центру з надання безоплатної правничої допомоги призначити адвоката [PERSON] , [INFO] , для здійснення представництва його інтересів у суді при розгляді заяви про визнання фізичної особи недієздатною. 02 вересня 2024 року ухвалою Святошинського районного суду м. Києва витребувано у Комунального некомерційного підприємства «Клінічна лікарня «Психіатрія» (вул. Кирилівська, 103, м. Київ, 04080) оригінал медичної картки амбулаторного хворого на ім`я [PERSON] , [INFO] . [PERSON] 01 жовтня 2024 року подав до суду клопотання про призначення судово-психіатричної експертизи, в якому просив з метою визначення психічного стану [PERSON] і здатності усвідомлювати ним значення своїх дій і керувати ними, призначити судово-психіатричну експертизу, проведення якої доручити судовим експертам. Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 02 жовтня 2024 року по справі призначено судово-психіатричну експертизу для встановлення психічного стану [PERSON] , [INFO] , проведення якої доручено експертам Державної установи «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я України». На час проведення експертизи провадження у справі було зупинено. 10 січня 2025 року на адресу Святошинського районного суду міста Києва надійшов висновок судово-психіатричного експерта № 1599, що складений за результатом проведеної 19.12.2024 року судово-психіатричної експертизи. 14 січня 2025 року ухвалою суду провадження по справі поновлено, призначено судове засідання. Заявник у судовому засіданні заяву підтримав та просив задовольнити з підстав, що викладені в ній. Адвокат особи щодо якої розглядається питання про визнання її недієздатною особою у судовому засідання підтримала заяву, зважаючи на наявний у матеріалах справи висновок експерта. Представник Органу опіки та піклування Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за відсутності представника. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Зважаючи на викладене, суд визнав за можливе провести судове засідання за відсутності учасників справи, що не з`явились. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до таких висновків. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. У відповідності до вимог ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до розділу IV глави 2 ЦПК України судом здійснюється розгляд справ про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності. Відповідно до ч. 1 ст. 299 ЦПК України справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи чи визнання фізичної особи недієздатною суд розглядає за участю заявника, особи, стосовно якої розглядається справа про визнання її недієздатною, її адвоката та представника органу опіки та піклування. З урахуванням стану здоров`я особи, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною, її участь у розгляді справи може відбуватися у режимі відеоконференції з психіатричного чи іншого лікувального закладу, в якому перебуває така особа, про що суд зазначає в ухвалі про відкриття провадження у справі. Заяву про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи може бути подано членами її сім`ї, органом опіки та піклування, закладом з надання психіатричної допомоги (ч. 1 ст. 296 ЦПК України). Судом встановлено, що у відповідності до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] народився [INFO] від батьків: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 18). [PERSON] 04 грудня 1966 року уклав шлюб із [PERSON] , що встановлено із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 17). [PERSON] народилась [INFO] від батьків: [PERSON] та [PERSON] , що вбачається із свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 16). Як вбачається із свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] народився [INFO] від батьків: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 23). У відповідності до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № витягу: 00017023659 від 23 серпня 2016 року, 22 вересня 1973 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб (а.с. 21). [PERSON] народилась [INFO] від батьків: [PERSON] та [PERSON] , що вбачається із свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 20). Отже, [PERSON] та [PERSON] є рідними сестрами. Відповідно до Свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , 23 грудня 1995 року уклав шлюб із [PERSON] , [INFO] (а.с. 24). Із свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] встановлено, що [PERSON] , [INFO] , змінив ім`я, про що було складено відповідний актовий запис №44, прізвище, власне ім`я, по батькові після державної реєстрації зміни імені: [PERSON] (а.с. 27). Таким чином, із наданих суду доказів встановлено, що заявник є двоюрідним братом [PERSON] , щодо якого ставиться питання про визнання його недієздатним. Статтею 293 ЦПК України встановлено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Пункт 1 частини 2 статті 293 ЦПК України встановлює, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи. Відповідно до ч. 3 ст. 297 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи недієздатною мають бути викладені обставини, що свідчать про хронічний, стійкий психічний розлад, внаслідок чого особа не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Зважаючи на довідку №580 від 20.05.2024 року, видану КНП «Клінічна лікарня «ПСИХІАТРІЯ», [PERSON] , [INFO] , за даними наявної медичної документації - спостерігається лікарем-психіатром з приводу хронічного нервово-психічного захворювання, інвалід ІІ групи з дитинства довічно (а.с. 11). Крім того, до матеріалів заяви також долучені: виписний епікриз з медичної карти стаціонарного хворого №6478 відділення №15 КНП «Клінічна лікарня «ПСИХІАТРІЯ» щодо [PERSON] ; довідка №043980 з висновком про умови та характер праці для [PERSON] , 1967 року народження: непрацездатний (а.с. 10, 12). Згідно ч. 1, 2 ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. Висновком судово-психіатричного експерта №1599 (дата проведення експертизи 19.11.2024 року) Державної установи «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я України» (м. Київ, вул. Кирилівська, 103) на питання, зазначені в ухвалі суду, висновком експерта надано наступні відповіді, зокрема вказано, що [PERSON] страждає на «Помірну розумову відсталість» (згідно МКХ-10, F71); [PERSON] за своїм психічним станом не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними; Наявна у [PERSON] «Помірна розумова відсталість» відноситься до категорії хронічних та стійких захворювань (а.с. 83-96). На підставі дослідження належних, достовірних та допустимих доказів суд вважає, що наявні підстави для визнання [PERSON] , [INFO] , недієздатною особою, оскільки останній внаслідок хронічного, стійкого психічного захворювання не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Висновок засновано експертом на безпосередньому огляді підекспертного, та на даних щодо стану його здоров`я. Кваліфікація експерта та його регалії сумнівів не викликають. Доказів, що ставили б під сумнів висновок експерта, в судовому засіданні не здобуто. Відповідно до ч. 1 ст. 300 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Відповідно до ч. 6 ст. 300 ЦПК України, строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Рішенням Європейського суду з прав людини від 30 травня 2013 року у справі «Наталія Михайленко проти України», яке 30 серпня 2013 року набуло статусу остаточного, Європейським судом з прав людини констатовано, що у цій справі відсутність у заявниці можливості безпосередньо вимагати поновлення своєї цивільної дієздатності призвела до того, що це питання не розглядалося судами взагалі. Європейський суд з прав людини в своєму рішенні зазначив, що «відсутність судового розгляду цього питання, яке серйозно вплинуло на численні аспекти життя заявниці, не можна виправдати легітимними цілями, що лежать в основі обмеження доступу до суду осіб, визнаних недієздатними» (п. 40). За таких обставин Європейський суд з прав людини дійшов висновку, що ситуація, в якій опинилася заявниця, призвела до відмови у правосудді щодо можливості забезпечення перегляду її цивільної дієздатності, тобто було порушення пункту 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Відповідно до приписів законодавства у справах про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності ЦПК передбачається періодичний судовий контроль за наявністю/продовженням існування підстав для обмеження чи позбавлення особи дієздатності (принцип, визначений у рішеннях ЄСПЛ «Наталія Михайленко проти України» (2013), «Станєв проти Болгарії» (2012), «Штукатуров проти Росії» (2008), адже ч. 6 ст. 300 встановлюється максимальний строк дії судового рішення про визнання фізичної особи недієздатною у 2 роки). Цивільним процесуальним законодавством України у ч. 7-8 ст. 300 ЦПК України передбачено, що клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною має право подати опікун, представник органу опіки та піклування не пізніше ніж за п`ятнадцять днів до закінчення строку, визначеного частиною шостою цієї статті. Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною повинно містити обставини, що свідчать про продовження хронічного, стійкого психічного розладу, внаслідок чого особа продовжує не усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, підтверджені відповідним висновком судово-психіатричної експертизи. Ст. 40 ЦК України передбачено, що фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. На підставі повно та всебічно з`ясованих обставин справи суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви та визнання [PERSON] недієздатною особою. Строк дії рішення про визнання фізичної особи становить два роки, який обраховується з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. До встановлення опіки або піклування і призначення опікуна чи піклувальника опіку або піклування над фізичною особою здійснює відповідний орган опіки та піклування (ч. 1 ст. 65 ЦК України). В матеріалах справи відсутнє подання органу опіки та піклування щодо призначення опікуна [PERSON] , відтак, до встановлення опіки над [PERSON] та призначенням йому опікуна, опіку над [PERSON] має здійснювати Орган опіки та піклування Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації. Враховуючи вищенаведене та

Outcome: approved