Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-13 00:00:00

2 квітня 2024 року в провадження Жовтневого районного суду м. Харкова надійшла позовна заява [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , третя особа Друга Харківська міська державна нотаріальна контора. В позовній заяві позивачі прсилили суд: - Визначити, що частка [PERSON] , який помер [INFO] , у праві спільної сумісної власності квартири [ADDRESS] , яка є спадковим майном, становить 1/2. - Визнати за [PERSON] , право власності на 1/8 частку квартири [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] - Визнати за [PERSON] , право асності на 3/8 частки квартири [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . В обгрунтування позову зазначили, що [INFO] помер [PERSON] , чоловік [PERSON] та вітчим [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина. 22.12.2015, за життя спадкодавець [PERSON] склав заповіт на користь [PERSON] , якому заповів все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і на що він за законом матиме право. 21.12.2018, за життя, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Холодногірському районному у місті Харкові відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській бласті, актовий запис № 661 від 21.12.2018. 19.05.2020 позивач [PERSON] отримала право на пенсію за віком та на момент смерті спадкодавця має статус непрацезданої особи. Спадщину після смерті прийняла позивач [PERSON] , дружина спадкодавця, за законом, шляхом подання державному нотаріусу у встановлений законом строк заяви про прийняття спадщини та позивач [PERSON] за заповітом. Позивач оформила у нотаріуса та отримала свідоцтво про право на спадщину на частину нерухомого майна. Право власності зареєстровано у встановленому законом порядку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. До складу спадщини також війшло нерухоме майно: квартира [ADDRESS] . Однак, оформити свої спадкові права на квартиру [ADDRESS] позивачі не можуть, оскільки квартира перебуває у спільній власності спадкодавця [PERSON] та його колишньої дружини - [PERSON] , частки співвласників не визначені та [PERSON] відмовляється добровольно надати згоду на виділ права власності на частку цієї квартири на ім`я її колишнього померлого чоловіка, [PERSON] . З цієї підстави 07.03.2024 державним нотаріусом Другої Харківської міської державної нотаріальної контори Пилипенко О.В. винесена Постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії за № 331/02-31, а саме у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом та за законом. Так, Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на нерухоме майно: квартира [ADDRESS] зареєстрована на праві приватної власності [PERSON] відповідно до Договору купівлі-продажу, реєстровий №2991 від 26.12.2011, посвідченого Приватним нотаріусом ХМНО Петриченко О.О.. Також право власності на квартиру зареєстроване КП «Харківське міське бюро технічної інвентарізації» 30.12.2011, реєстраційний номер 16377125, номер запису 59736 в книзі 1 на ім`я [PERSON] . Так, 30.01.1997 спадкодавець [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] , актовий запис № 50 від 30.01.1997. Під час шлюбу, 26.12.2011 [PERSON] набула право власності на квартиру [ADDRESS] на підставі Договору купівлі-продажу, реєстровий №2991 від 26.12.2011, посвідченого Приватним нотаріусом ХМНО Петриченко О.О. Рішенням Жовтневого районного суду міста Харкова від 26.04.2012 по справі №2012/1183/2012 шлюб між [PERSON] - спадкодавцем та [PERSON] розірвано. Таким чином, спадковим майном померлого [PERSON] є право на 1/2 частку квартири [ADDRESS] (відповідно до ст.60 СК України та ст.22 Кодексу про шлюб та сім`ю). Оскільки частка в спільній власності не визначена та квартира належить на праві спільної сумісної власності, за законом, без визначення часток кожного із них, відповідач [PERSON] не надає згоду на виділ права власності, то нотаріус позбавлений можливості видати свідоцтво про право на спадщину, у зв`язку з чим було відмовлено у видачі позивачам свідоцтва про право на спадщину за законом та заповітом на 1/2 частки квартири [ADDRESS] після померлого [PERSON] , а саме свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/8 частки вказаної квартири позивачеві - [PERSON] та позивачеві - [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 3/8 частки вказаної квартири, що у сукупності становить 1/2 частки квартири [ADDRESS] . Таким чином, Позивачі позбавлені права в позасудовому порядку оформити право власності на частку зазначеної квартири після смерті [PERSON] порядку спадкування, оскільки не визначені частки співвласників квартири у праві спільної сумісної власності. Разом з позовною заявою позивачами подано клопотання про забезпечення позову, в якому вони просять суд заборонити відчуження у будь-який спосіб та вчинення будь-яких інших реєстраційних дій щодо нерухомого майна, а саме квартири [ADDRESS] , що належить [PERSON] на праві приватної власності. Ухвалою суду від 24 квітня 2024 року заяву [PERSON] , [PERSON] про забезпечення позову у цивільній справі №639/2226/24 за позовною заявою [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , третя особа Друга Харківська міська державна нотаріальна контора про визначення часток у спільній сумісній власності, визнання права власності на часту квартири в порядку спадкування за законом та заповітом задоволено. Заборонено відчуження квартири [ADDRESS] , яка належить на праві власності [PERSON] , до набрання рішенням законної сили. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 25 квітня 2024 року позовну заяву залишено без руху. Надано позивачам строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 10 днів з дня отримання копії даної ухвали. На виконання ухвали суду від 25.04.2024 року представником позивачів вказані недоліки позовної заяви були усунуті. Ухвалою суду від 07 травня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі. Призначено підготовче судове засідання. Клопотання позивачів [PERSON] ,\~ [PERSON] \~задоволено. Витребувано з Другої Харківської державної нотаріальної контори належним чином засвідчену копію спадкової справи заведену після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . 15 травня 2024 року на адресу суду надійшла нотаріально засвідчений витяг зі спадкової справи №508/2020. \~ \~ \~ \~30 травня 2024 року на адресу суду надійшов відзив представника відповідача [PERSON] , - адвоката Чернишової О.Ю., сформований в системі «Електронний суд» 29.05.2024, відповідно до якого просила закрити провадження у справі в частині позовних вимог [PERSON] , відповідно до п.3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України. Засосувати строки позивної давності до позовних вимог [PERSON] , та [PERSON] та відмовити у звдоволені позивних вимог, у зв`язку із спливом строку позовної давності. Стягнути судові витрати на користь відповідача, а саме витрати на правничу допомогу 15500 грн. Також просила суд витребувати у приватного нотаріуса Петриченко О.О. копії документів що складались під час посвідчення 26.12.2011 року договору купівлі-продажу квартири по [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~В обґрунтування заперечень зазначила, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний на підставі рішення суду 08.05.2012 року. Питання розподілу спільного майна ( а саме спірної квартири по [ADDRESS] ) піднімалося ще у 2015 році під час розгляду справи 2/639/1091/15, а також за участю позивачів [PERSON] та [PERSON] як спадкоємцями у справі 639/408/21 позовна заява подана в січні 2021 році. \~ \~ \~ \~Оспорювана квартира по [ADDRESS] саме з моменту розірвання шлюбу у 2012 році знаходилася в користуванні відповідачки [PERSON] , за домовленістю з [PERSON] , оскільки була придбана за особисті кошти [PERSON] , [PERSON] не заперечував, не використовув та не оспорював ні рішення суду по справі 2/639/2015, де визначено, що дана квартира оформлена на [PERSON] , що вона є титульним власником, і що вона користується одноособово зазначеним майном. \~ \~ \~ \~Таким чином, вважає, що [PERSON] ще під час розгляду справи 2/639/1091/15 дізнався про порушення свого майнового інтересу стосовно квартири по [ADDRESS] , станом на момент смерті [INFO] вже вказаний строк позовної давності був пропущений, і відповідно для його спадкоємців також вказане право вже відсутнє, враховуючи, шо про існування порушення даного права їм було відомо з часу смерті спадкодавця, доказом чого свідчить справа, яка була розглянута Жовтневим районним судом м.Харкова 2/639/1091/15, проте з даним позовом позивачі звернулися тільки 30.04.2024 року. \~ \~ \~ \~Також позивачі приймали участь, як відповідачі в справі 639/408/21, позовна заява подана 22.01.2021 року, рішення винесено 30.01.2023 року, в справі розглядалися також обсяг спадкового майна [PERSON] , і в тому числі, про можливі порушення прав позивачам було відомо з поданої [PERSON] позовної заяви про визнання права власності в порядку розподілу майна подружжя, що також свідчить про закінчення загального строку позовної давності. \~ \~ \~ \~12 червня 2024 року представником позивачів адвокатом Бреславець М.Г в системі «Електронний суд» сформовано відповідь на відзив. Відповідно до якої, вона просила суд прийняти відповідь на відзив, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Зазначила, що сторонами по справі №639/3161/21 були позивач [PERSON] , відповідач [PERSON] , позов про визнання права власності в порядку спадкування 1/2 частини квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . \~ \~ \~ \~Позовні вимоги: - лише визнання права власності в порядку спадкування 1/2 частини квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . \~ \~ \~ \~Сторнами по цій справі є позивачі [PERSON] [PERSON] , відповідач [PERSON] , позов про визначення часток у спільній сумісній власності, визнання права власності на частку квартири в порядку спадкування за законом та заповітом, з підстав відмови у вчиненні нотаріальної дії від 07.03.2024 - видачі свідоцтва про право на спадщину. \~ \~ \~ \~Позовні вимоги не розглядалися та не були предметом позову у іншій справі: Визнання частки [PERSON] , який помер [INFO] , у праві спільної сумісної власності квартири [ADDRESS] , яка є спадковим майном, що становить 1/2. Визнання за [PERSON] , право власності на 1/8 частку квартири [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Визнання за [PERSON] , право власності на 3/8 частки квартири [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . \~ \~ \~ \~Отже, для застосування вказаної підстави для закриття провадження у справі необхідна наявність водночас трьох складових, а саме: тотожних сторін спору, тотожного предмета позову, тотожної підстави позову, тобто коли позови співпадають за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. При цьому, зазначені підстави для відмови у відкритті провадження у справі спрямовані на усунення випадків повторного вирішення судом спорів, які вже розглянуті і остаточно вирішені по суті. \~ \~ \~ \~Верховний Суд в своїй постанові від 25.04.2019 у справі № 540/406/19, від 22.05.2019 у справі № 640/7778/18 (провадження № 61-48585св18) зазначив, що закриття провадження у справі можливе за умови, що рішення, яке набрало законної сили, є тотожним позову, який розглядається, тобто збігаються і сторони, і предмет і підстави позовів. Відповідно до наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріальноправовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору. Тобто у данному випадку не збігаються ані сторони, ані підстави, ані предмет спору. Посилання відповідача як на заперечення проти позову на укладання мирової угоди, не ґрунтується на вимогах закону, з урахуванням того, що фактично має місце не мирова угода, а попередня домовленість, алгоритм дій, щодо можливого варіанту вирішення спірних питань, який не набув законної сили. Разом з тим, під час виконання цих попередніх домовленостей виникли питання, які сторони не змогли урегулювати мирним шляхом, шляхом домовленостей (а саме: вивезення меблів та предмету побуту, створення перешкод у реалізаціїї прав, відмова від сплати платежів тощо) Відповідно до позовної заяви, її вимог, обґрунтування, обставин справи строк позовної давності відраховується з моменту винесення постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, саме з цього часу позивачі дізналися про порушення їх права, яке виникло внаслідок саме неналежної процесуальної поведінки відповідача при оформленні спадкових прав. В підготовчому засіданні 28.06.2024, суд без виходу до нарадчої кімнати, постановив ухвалу про відмову в задоволенні клопотання представника відповідача про закриття провадженя у справі в частині позовних вимог [PERSON] .. 05 вересня 2024 року представником відповідача [PERSON] , - адвокатом Чернишовою О.Ю. подано клопотання про витребування доказів, в якому просила суд витребувати у приватного нотаріуса Корнійчук Олени Валентинівни копії документів що складались під час посвідчення 26.12.2011 року договору купівлі-продажу квартири по [ADDRESS] між [PERSON] та [PERSON] , реєстровий номер 2991, посвідчений приватним нотаріусом Петриченко Ольгою Олексіївною. Обгрунтовуючи клопотання, зазначає, що відповідно до інформації наданої Східним межрегіональним управлінням Міністерства юстиції від 29.08.2024, приватний нотаріус Петриченко О.О. уклала договір заміщення з приватним нотаріусом ХМНО Корнійчук О.В. до 08.02.2025. Ухвалою суду від 16 вересня 2024 року клопотання представника відповідача [PERSON] адвоката Чернишової Оксани Юріївни про витребування доказів задоволено. Витребувано у приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Корнійчук Олени Валентинівни копії документів, що складалися під час посвідчення 26.12.2011 року договору купівлі продажу квартири по [ADDRESS] між [PERSON] та [PERSON] , реєстровий номер 2991, посвідчений приватним нотаріусом Петриченко О.О.. 24 вересня 2024 року, на виконання ухвали суду від приватного нотаріуса ХМНО Корнічук О.В. надійшли належним чином завірені копії документів. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 03 жовтня 2024 року закрито підготовче провадження у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , третя особа Друга Харківська міська державна нотаріальна контора про визначення часток у спільній сумісній власності, визнання права власності на часту квартири в порядку спадкування за законом та заповітом. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце слухання справи повідомлений належним чином. В судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивачів адвокат Бреславець М.Г. підтримали позовні вимоги та надали пояснення аналогічні викладеним в позові та відповіді на відзив. Відповідач [PERSON] та її представник адвокат Чернишова О.Ю. заперечували проти задоволення позовних вимог та надали пояснення аналогічні викладеним у відзиві на позов. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без участі. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Так, судовим розглядом було встановлено, що 21 грудня 2018 року [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , уклали шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №661 від 21.12.2018 року та підтверджується копією свідоцтва про шлюбу серії [NUMBER] , виданого повторно 21.12.2018 року (том №1 а.с. 16). [INFO] [PERSON] ,\~ [INFO] помер,\~що підтверджується\~копією свідоцтва\~про смерть\~серії [NUMBER] ,\~виданого 03.11.2020\~року,\~актовий запис\~№17122 ( том №1 а.с. 12). За життя [PERSON] склав заповіт, відповідно до якого все належне йому майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде належати на день смерті і на що за законом матиме право заповів [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копію заповіту від 22.12.2015 року, посвідченого ПН ХМНО Ключніковою В.О., зареєстровано в реєстрі за №3661 та витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі (том №1 а.с. 14, 15). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина. Стаття 1220 ЦК України\~передбачає, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. 19.05.2020 позивач [PERSON] отримала право на пенсію за віком та на момент смерті спадкодавця має статус непрацезданої особи, що підтверджується копією пенсійного посвідчення № [NUMBER] виданого 29.07.2020, серія [NUMBER] (том №1 а.с. 18). Згідно до ч.1\~ст. 1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Зі спадкової справи № 508/2020 заведеної після смерті [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] вбачається, що до Другої Харківської державної нотаріальної контори у встановлений законом строк із заявами про прийняття спадщини звернулись: [PERSON] (син спадкодавця), [PERSON] (спадкоємець за заповітом) та [PERSON] (дружина спадкодавця) ( том №1 а.с. 80, 81, 82). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, від 29.02.2024 зареєстровані в реєстрі за №2-117 та за №2-123, та свідоцтва про право та спадщину за заповітом від 29.02.2024 зареєстровані в реєстрі за №2-120, та за № 2-126 позивачі оформили та отримали право на спадщину на частину нерухомого майна (том №1 а.с. 106, 108,107, 109). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, від 09.03.2024 зареєстровані в реєстрі за №2-147 та за №2-153, та свідоцтва про право та спадщину за заповітом від 29.02.2024 зареєстровані в реєстрі за №2-150, та за № 2-156 позивачі оформили та отримали право на спадщину на частину нерухомого майна та рухомого майна(том №1 а.с. 118, 120, 1119, 121). Постановою державного нотаріуса Другої Харківської міської державної нотаріальної контори від 07.03.2024 позивачам було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом та за законом на частику квартири [ADDRESS] на їх імена, у зв`язку з тим, що у нотаріуса відсутня можливість видати на ім`я померлого [PERSON] свідоцтво про право власності на частку квартири [ADDRESS] для подальшого оформлення її спадщини (том №1 а.с. 113-115). Проте, як зазначають позивачі, оформити свої спадкові права на квартиру [ADDRESS] позивачі не можуть, оскільки квартира перебуває у спільній власності спадкодавця [PERSON] та його колишньої дружини [PERSON] , за якою зареєстровано право власності в цілому та вона не визнає право спадкодавцяі на цю квартиру.. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна квартиру, що знаходиться за адресою [ADDRESS] на праві приватної власності належить [PERSON] (том №1 а.с. 22). В період шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , останньою укладено з [PERSON] 26 грудня 2011 року Договір купівлі-продажу, відповідно до якого продавець [PERSON] передала, а покупець [PERSON] прийняла у власність квартиру [ADDRESS] , яка складається з двох жилих кімнат житловою площею 28,4 кв.м., загальною площу 52,4 кв.м., який посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Петриченко О.О. та зареєстровано в реєстрі за №2991. Відповідно до п. 7 цього договору чоловік покупця, [PERSON] , надав згоду на купівлю вищезазначеної квартири його дружиною, посвідченм приватним нотаріусом Харківуського міського нотаріального округу Петриченко О.О. 26.12.2011 року за реєстровим №2990 (том №1 а.с. 21). Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 26.04.2012 року по справі №2012/1183/2021 розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 30 січня 1997 року Жовтневий відділом реєстрації актів громадянського стану м. Харкова за реєстровим номером 50. Рішення набрало чинності 08.05.2012 (том №1 а.с. 20). Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснив, що спірна квартира була придбана його матір`ю [PERSON] за власні кошти, батько ніколи картирою не займався та не цікавився. Крім того зазначив, що він як син спадкодавця, також приймав участь в укладанні мирової угоди, на підставі якої він відмовився від свого позову про визнання заповіту недійсним. Відповідно до ст. 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом, крім того, право приватної власності є непорушним. Відповідно до частини першої\~статті 355 ЦК України\~майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). У\~статті 60 СК України\~закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.Таке ж положення містить і\~стаття 368 ЦК України. Частиною першою\~статті 70 СК України\~встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені норми\~закону\~свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц. Отже, за змістом чинного законодавства та судової практики, набуття майна за час шлюбу створює презумпцію права спільної сумісної власності майна подружжя, яка не потребує доказування та не потребує встановлення інших обставин, крім набуття майна за час шлюбу, та існує поки не спростована. У разі коли презумпцію права спільної сумісної власності майна подружжя не спростовано за відсутності належних доказів того, що майно придбане за особисті кошти одного з подружжя, таке майно вважається спільною сумісною власністю та підлягає поділу, при цьому частки чоловіка та дружини у майні є рівними. Якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до частини першої статті 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Разом із тим, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті (частина четверта статті 25 ЦК України). Визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, що свідчить, у тому числі, про неефективність способу захисту права особи відповідно до положень статті 16 ЦК України. У такому випадку спадкоємець не позбавлений можливості захисту своїх прав шляхом подання позову про визнання права власності в порядку спадкування. Аналогічний правовий висновок неодноразово було викладено Верховним Судом у постановах від 20 червня 2018 року у справі № 640/13903/16-ц (провадження № 61-15147св18); від 20 червня 2018 року у справі № 266/5267/18 (провадження № 61-6647св19); від 20 березня 2019 року у справі № 550/1040/16-ц (провадження № 61-28423св18); від 22 квітня 2020 року у справі № 601/2592/18 (провадження № 61-17859св19); від 22 квітня 2020 року у справі № 127/23809/18 (провадження № 61-11210св19); від 27 травня 2020 року у справі № 361/7518/16-ц (провадження № 61-43734св18), від 16 вересня 2020 року у справі № 464/1663/18 (провадження № 61-9410св19), що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах. Відповідно до заочного рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 13.08.2015 року по справі №639/2314/15-ц [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про виділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя та просила виділити їй чотирикімнатну квартиру [ADDRESS] та двокімнатної квартири [ADDRESS] , зобов`язати відповідача сплатити 1/2 частину вартості автомобіля МITSUBISHI Carizma, 2002 року випуску державний номер знак [NUMBER] , тобто 65483 грн., а також стягнути витрати на проведення оцінки майна-1400 грн. та судовий збір-3775 грн. 80 коп. \~\~ \~ \~ \~ \~«Судовим розглядом встановлено, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі в період з 30.01.197 р. по 08.05.2012 р. Під час шлюбу подружжям на спільні сумісні кошти придбано декілька об`єктів нерухомого майна, а саме: \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~- двокімнатна ізольована квартира [ADDRESS] загальною площею51,3 кв.м., житловою 28,7 кв.м. вартістю 561513 грн., на ім`я відповідача, за договором купівлі-продажу від 10.11.2003 р., посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Жовнір Л.П. за реєстровим №4222; \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~- двокімнатна ізольована квартира [ADDRESS] загальною площею 45,8 кв.м., житловою 27,5 кв. м. вартістю 561312 грн., на ім`я відповідача,\~\~за договором купівлі-продажу від 26.04.2005 р., посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Жовнір Л.П. за реєстровим №1842; \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~- двокімнатна ізольована квартира [ADDRESS] загальною площею 52,4 кв.м., житловою 28,4 кв. м. вартістю 547999 грн. на ім`я позивачки, за договором купівлі-продажу від 26.12.2011 р., посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Петриченко О.О. за реєстровим №2991; \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~- чотирикімнатну ізольовану квартиру [ADDRESS] загальною площею 77,4 кв.м. житловою-57,7 кв.м. , на підставі свідоцтва про право власності на жито, видане 20,03.1997 р. органом приватизації Харківської дистанції цивільних споруд Південної залізниці. Квартира належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] . \~\~\~\~З огляду на викладене, три двокімнатні квартири належать сторонам у рівних частинах. Оскільки відповідач не надав згоду на запропонований позивачкою варіант розподілу спільного майна та в кожній квартирі йому належить половина об`єкта нерухомості, а законодавством не передбачена можливість обміняти його право власності на частину квартир за рахунок надання йому, без його згоди , іншої частини, позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають та в межах позовних вимог за нею визнається право власності на 1/2 частину приватизованої чотирикімнатної квартири» Рішення набрало чиннсті 08.10.2015 (том №1 а.с.174-175) Таким чином зазначеним рішенням суду встановлено, що спірна квартира є спільним майном подружжя та належить сторонам в рівних частках. При цьому у зазначеній справі [PERSON] не оспорювалась частка на спірну квартиру колишнього чоловіка [PERSON] , а фактично ставилось питання про поділ майна в натурі. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Тож, твердження відповідача [PERSON] , що квартира [ADDRESS] повністю належить їй та не є спадковим майном не знайшла свого підтвердження та спростовується обставинами, встановленими у рішенні суду 13.08.2015 року по справі №639/2314/15-ц та Відповідно до\~ст. 1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1\~статті 1220 ЦК України\~встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно ч. 1\~ст. 1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до частини першої статті 1296\~ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України). Тож доводи відповідача, щодо порушення строків давності не обґрунтовані. Представник відповідача зазначила, що 03 листопада 2023 року між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] було укладено мирову угоду, копію якої долучено до відзиву (том №1 а.с. 159-161). Як вбачається мирова угода укладена щодо нерухомого майна та для завершення судових справ, не затверджена ні нотаріально, а ні в судовому порядку. Відповідно до ч. 7\~ст. 49 ЦПК України\~сторони можуть укласти мирову угоду на будь-якій стадії судового процесу. Відповідно до ст. 207, 208 ЦПК України, мирова угола укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що\~мирова\~угода\~не порушує\~прав чи\~охоронюваних законом\~інтересів третіх\~осіб. Укладена сторонами\~мирова\~угода\~затверджується ухвалою\~суду,\~в резолютивній\~частині якої\~зазначаються умови\~угоди.\~Затверджуючи мирову\~угоду,\~суд цією\~ж ухвалою\~одночасно закриває\~провадження у\~справі. Виконання мирової угоди здійснюється особами, які її уклали, в порядку і в строки, передбачені цією угодою. Ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим\~Законом України\~"Про виконавче провадження". У разі невиконання затвердженої судом мирової угоди ухвала суду про затвердження мирової угоди може бути подана для її примусового виконання в порядку, передбаченому законодавством для виконання судових рішень. Відповідно до\~ч.\~4,\~5\~ст.\~203\~ЦК України,\~правочин має\~вчинятися у\~формі,\~встановленій законом.\~ Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно ст. 210 ЦК України, правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Перелік органів,\~які здійснюють\~державну реєстрацію,\~порядок реєстрації,\~а також\~порядок ведення\~відповідних реєстрів\~встановлюються законом. ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" від 1 липня 2004 р., яким врегульовано відносини, пов`язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно всіх форм власності, їх обмежень та правочинів щодо нерухомості. Правочини щодо нерухомого майна вчиняються, якщо право власності на це майно зареєстровано відповідно до цього Закону, а реєстрація речових прав на нерухомість, їх обмежень здійснюється лише у разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна, а також за заявою власника (володільця) нерухомого майна (ст. 3), що підтверджує взаємопов`язаність державної реєстрації цих фактів. Державна реєстрація зазначених трьох видів фактів здійснюється за допомогою створюваної державної інформаційної системи - Державного реєстру прав на нерухоме майно та їх обмежень. На підставі п. 4.14. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке піддягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів. Згідно ст.\~182\~ЦК України та ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року, право власності на нерухомість підлягає обов`язковій державній реєстрації та виникає з моменту такої реєстрації. Будь-які правочини щодо нерухомого майна, в тому числі видача свідоцтва про право на спадщину, визнаються, якщо право власності на таке майно зареєстровано згідно з вимогами цього Закону. Відповідно до Постанови Пленуму\~Верхового Суду\~України від\~30.05.2008\~року №\~7\~«Про судову\~практику у\~справах про\~спадкування» зазначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Таким чином, позивачі є законниим спадкоємцями після померлого [PERSON] . Відповідно до норм ч. 5 ст.\~1268\~ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст.\~1296\~ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. За приписами ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. На підставі ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1297 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно дост. 67 Закону України "Про нотаріат" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні. Згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За ч.1 ст. 5 ЦПК України,\~здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права і інтересу у спосіб, передбачений ст.16 ЦК України. Зокрема, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, а також враховуючи, що позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом а позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] суд дійшов висновку що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. В задоволені вимог, щодо визначення, що частка [PERSON] , який помер [INFO] у праві спільної сумісної власності квартири [ADDRESS] , яка є спадковим майном, становить - відмовити. При зверненні до суду позивачем [PERSON] сплачено судовий збір у розмірі 3669,94 грн., позивачем [PERSON] сплачено судовий збір у розмірі 4612,45 грн. (а.с. 1, 2). Як вбачається, ціна позову склала 514059,00 грн.. Суд розподіляє судові витрати, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, та у зв`язку із задоволенням вимог, щодо визнання права власності на 1/8 частку за [PERSON] та 3/8 частки за [PERSON] вважає за необхідне стягнути з відповідача судові витрати у вигляді судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 5140,59 грн., а саме 1285,15 грн. на користь позивача [PERSON] та 3855,44 грн. на користь позивача [PERSON] . На підставі викладеного та

Outcome: partial