Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім.О.М. Макарова» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати. В обґрунтування позову посилається на те, що у період з 01.08.2012 року по теперішній час він знаходиться у трудових відносинах з ДП «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім.О.М. Макарова». Станом на час подання позову у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість по заробітній платі в розмірі 169\~776, 00 гривень за період з серпня 2021 року по жовтень 2024 року. Неодноразові звернення позивача в бухгалтерію відповідача з приводу погашення заборгованості по заробітній платі залишились без відповіді, у зв`язку з чим [PERSON] був вимушений звернутись до суду. Отже, заборгованість по нарахованій та не виплаченій заробітній платі відповідача перед позивачем складає 169\~776, 00 гривень, яку позивач просить стягнути з відповідача. Ухвалою суду від 16.12.2024 року відкрито провадження по даній цивільній справі, постановлено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 25.12.2024 року від відповідача Державного підприємства «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім.О.М. Макарова» до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому по суті заявлених вимог повідомляють, що заборгованість виникла по підприємству у зв`язку із тяжким фінансовим станом, а з початком військової агресії російської федерації було призупинено виконання міжнародних контрактів, що ще більше ускладнило фінансовий стан. Звернули увагу суду на те, що протягом 2019-2023 року та на теперішній час підприємство працює в одноденному режимі роботи, що підтверджується відповідними наказами по підприємству. З 28.02.2022 року по 01.09.2022 року підприємство знаходилось в простої. З січня 2023 року підприємство працює в одноденному режимі роботи. Просили врахувати ситуацію, що склалась на підприємстві та відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] 17.03.2025 року від позивача на адресу суду надійшла заява, в якій він зазначив, що позовні вимоги підтримав частково, просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі в раніше заявленій сумі, окрім нарахованої заробітної плати за серпень 2024 року, яку йому вже виплатили. Справу просив розглядати у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до трудової книжки [NUMBER] від 27.03.1982 року вбачається, що [PERSON] був прийнятий на роботу в Державне підприємство «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім.О.М. Макарова» 01.08.2012 року, де працює по теперішній час (а.с.4-6). Згідно довідки №105/24 від 17.03.2025 року заборгованість підприємства перед позивачем становить 143\~378,00 гривень, в тому числі по місяцям: за серпень 2021 рік 10\~776,00 гривень; за січень 2023 року 9031,00 гривень; за грудень 2023 року 8643,00 гривень; за лютий 2024 року 23616,00 гривень; за березень 2024 року 25474,00 гривень; за липень 2024 року 26\~696,00 гривень; за вересень 2024 року 11\~731,00 гривень; за жовтень 2024 року - 27411,00 гривень. Статтею 43 Конституції України закріплено право на працю і заробітну плату, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Відповідно до частини 1 статті 94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно зі статтею 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Частиною першої статті 47 КЗпП України визначено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 КЗпП України. Згідно із частиною першою статті 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. В ході розгляду справи встановлено, що відповідачем станом на 17.03.2025 року заборгованість по заробітній платі [PERSON] погашена частково, та становить 143378,00 гривень, що визнається позивачем та відповідачем у їх письмових поясненнях. За загальним правилом, встановленим статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Представник відповідача не заперечував щодо наявної заборгованості підприємства перед [PERSON] в загальному розмірі 143378,00 гривень, яка частково погашена та станом на 17.03.2025 року становить 143378,00 гривень. Враховуючи вищевикладене, з урахуванням визнання відповідачем позову та частковим погашенням заборгованості, суд дійшов висновку про обґрунтованість і доведеність вимог позивача про стягнення заборгованості в розмірі 143378,00 гривень, внаслідок чого задовольняє їх. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групі доказів). Відповідно до ч. 1 п.2 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Суд при вирішенні даного спору по суті, враховуючи вищевикладену норму права, допускає негайне виконання рішення в частині стягнення заробітної плати в межах стягнення за один місяць в розмірі саме 27411,00 гривень(а.с.7), та не перевищує суму заборгованості по заробітній платі, яка підлягає стягненню з відповідача. Оскільки позивачі у справах про стягнення заробітної плати відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнені від сплати судового збору, на підставі ч. 1 статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3028,00 гривень за вимогу про стягнення заробітної плати.

Outcome: approved