Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до Корольовського районного суду м.Житомира із позовною заявою, відповідно до змісту якої просить розірвати шлюб, укладений між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований у Житомирському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, про що 14.07.2018 зроблено відповідний актовий запис №1112 (свідоцтва [NUMBER] ). В обґрунтування позовних вимог зазначає, що подружнє життя із відповідачем не склалося. Посилається на фактичне припинення шлюбних відносин та формальність шлюбу. Ухвалою судді Корольовського районного суду м. Житомира відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідач [PERSON] відзиву на позовну заяву не подавав. Ухвала про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви та доданими до неї документами, двічі направлялися на адресу відповідача за зареєстрованим місцем його проживання, у відповідності до приписів ЦПК України, однак поштові відправлення повернулись на адресу суду не врученими, востаннє з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою". Також відповідач повідомлявся про розгляд справи шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-порталі судової влади України. Постановою Верховного Суду від 19 грудня 2022 року в справі № 910/1730/22 визначено, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, за відсутності відомостей у суду про наявність у такої сторони інших засобів зв`язку та/або адреси електронної пошти, необхідність зазначення яких у процесуальних документах передбачена статтями 162, 165, 258, 263, 290, 295 ГПК України, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі. Згідно ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , 14 липня 2018 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , був укладений шлюб, зареєстрований Житомирським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, про що складено відповідний актовий запис №1112. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне. Статтею 51 Конституції України проголошено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Частиною першою статті 1 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів. Частинами третьою та четвертою статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З матеріалів справи встановлено, що позивачка [PERSON] бажає розірвати шлюб, укладений з відповідачем [PERSON] . Враховуючи, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки [PERSON] , яка бажає його припинити, суд дійшов висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу. Щодо витрат на правничу допомогу суд зазначає наступне. На підтвердження розміру понесених витрат на правничу допомогу представником позивачки [PERSON] адвокатом Лук`янчуком Ю.В. до позовної заяви додано ордер про надання правничої допомоги серії АМ №1112492, договір про надання правничої допомоги №06/01 від 04 січня 2025 року, додаткову угоду №1 до договору про надання правової допомоги №06/01, актом №1 приймання-передачі наданої правової допомоги до договору про надання правової допомоги 06/01 від 06.01.2025 та платіжну інструкцію №0.0.4110978970.1 від 06.01.2025 на суму 7 000 грн - з призначенням платежу «адвокатські послуги - Лук`янчук Юрій Віталійович, [NUMBER] ». Згідно п.1.1 розділу 1 договору про надання правничої допомоги від 06 січня 2025 року, адвокат приймає доручення клієнта та бере на себе зобов`язання надати клієнту правову допомогу щодо: надання правової допомоги, консультацій, роз`яснень з правових питань, написання та подачі позовної заяви до суду від імені клієнта; надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань; складання звернень (заяв, скарг, пропозицій) та інших документів правового характеру; складання процесуальних документів (заперечень, клопотань, претензій, позовних заяв, апеляційних та касаційних скарг, заяв про вжиття заходів забезпечення позову та інших документів відповідно до вимог процесуального законодавства); представництва та захист інтересів клієнта в будь-яких органах державної влади, на підприємствах, в установах, організаціях всіх форм власності та підпорядкування, а також у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного, кримінального та конституційного судочинства, провадження у справах про адміністративні правопорушення, органах державної виконавчої служби, органах Національної поліції України, прокуратури, органах Державної фіскальної служби України та усіх інших правоохоронних органах, органах державної реєстраційної служби України, Міністерства юстиції України тощо з будь-яких питань. Відповідно до п.3.1 розділу 3 договору, розмір гонорару, який клієнт сплачує адвокату за надану в межах цього договору правову допомогу, визначається сторонами окремо додатковою угодою, яка є невід`ємною частиною цього договору. Така додаткова угода може бути викладена у формі додатку до договору, який набуває чинності з дня його підписання уповноваженими представниками сторін. Згідно розділу 4 договору, цей договір діє з моменту погодження сторонами усіх істотних умов та підписання сторонами тексту договору (п.4.1). Відповідно до додаткової угоди №1 до договору про надання правової допомоги №06/01 від 06.01.2025, дана додаткова угода визначає порядок оплати юридичних послуг (гонорару) адвоката за надання правової допомоги у спорі про звернення до суду. Адвокат зобов`язується здійснювати представництво та захист інтересів клієнта у судах будь-якої інстанції (п.1). Вартість послуг: вчинення документів, усна консультація та розробка юридичної стратегії (1 година) - 1 000 грн; підготовка та складання позовної заяви (3 години) - 5 000 грн; подання позовної заяви до суду та сплата судового збору (1 година) - 1 000 грн (п.2). Оплата послуг, визначених у п.2 додаткової угоди, здійснюється після підписання акту приймання-передачі наданої правової допомоги (п.п.3.1 п.3). Актом № 1 приймання-передачі наданої правової допомоги до договору про надання правової допомоги 06/01 від 06.01.2025, підписаного адвокатом та [PERSON] , підтверджено отримання послуг згідно договору №06/01 від 06.01.2025 загальною вартістю 7 000 грн. У відповідності до п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) від 5 липня 2012 року, договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Згідно статті 19 Закону № 5076-VI, видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Статтею 30 Закону №5076-VI передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару(фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Відповідно до ч.2 ст.137ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно ч.4 ст.137ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування судових витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Враховуючи наведені приписи, відсутність доказів на обгрунтування співмірності гонорару з обсягом наданої правової допомоги з урахуванням незначної складності справи, розгляд якої проведено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та судового/судових засідань, cуд вважає необґрунтованим та таким, що явно виходить за розумні межі, розмір витрат на правничу допомогу в сумі 7 000,00 грн, та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 2000 грн, що є достатнім та справедливим. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із задоволенням позовних вимог, понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211,20 грн підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача.

Outcome: approved