Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-04 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог та доводів позивача. 14 січня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал», в особі представника - адвоката Тараненка А.І., через підсистему «Електронний суд» звернулося з позовною заявою до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» заборгованість за Кредитним договором №230311381 від 08 липня 2021 року в розмірі 33 920 гривень, а також понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 422,40 гривень та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000 гривень. В обґрунтування пред`явлених вимог представником позивача зазначено, що 08 липня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем було укладено Кредитний договір №230311381 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, на підставі якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало [PERSON] грошові кошти в сумі 10 000 гривень. Позаяк відповідач своєчасно не повернув кредитні кошти, за ним утворилась заборгованість. 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено Договір факторингу №28/1118-01, строк дії якого, відповідно до укладених сторонами додаткових угод, продовжено до 31 грудня 2024 року. З урахуванням визначених строків дії цього договору та додаткових угод до нього, його виконання здійснювалось неодномоментно, а протягом всього часу його дії. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги №150 від 07 вересня 2021 року до Договору факторингу №28/1118-01від 28 листопада 2018 року (з урахуванням додаткових угод до нього), ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача на загальну суму 20 580 гривень. 30 жовтня 2023 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу №30/1023-01. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги №1 від 30 жовтня 2023 року до Договору факторингу №30/1023-01 від 30 жовтня 2023 року від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 33 920 гривень. 02 грудня 2024 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» уклали Договір факторингу№02/12/24-У,відповідно до умов якого, ТОВ «Юніт Капітал» відступлено право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором. Посилався, що ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» не здійснювали нарахувань за кредитним договором. Загальна сума заборгованості, на момент подання позовної заяви, за Кредитним договором №230311381 від 08 липня 2021 року, становить 33 920 гривень, яка складається з такого: 10 000 грн - заборгованість по кредиту; 23 920 грн - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом. Аргументи учасників справи. Відповідач процесуальним правом на подання відзиву на позов не скористалася, будь-які клопотання та заяви від відповідача до суду не надходили. Рух справи. Першотравенський міський суд Дніпропетровської області ухвалою від 20 січня 2025 року відкрив провадження у справі, ухвалив розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою суду від 10 лютого 2025 року було задоволено клопотання позивача та витребувано додаткові письмові докази по справі. Участь у справі сторін та інших учасників справи. Представник позивача в судове засідання не зявився, в позовній заяві просить суд розглянути справу в його відсутність, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилася, про день та час слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином, в порядку ст. 128 ЦПК України, про причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи в її відсутність не надходило. За правилами п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, відповідно до статті 280 ЦПК України суд за згодою позивача вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Ураховуючи, що в судове засідання не з`явилися всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. За правилами ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. З урахуванням положень ч. 4, ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення цього рішення суду є 05 березня 2025 року. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 08 липня 2021 року між [PERSON] та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» було укладено Договір кредитної лінії №230311381 у формі електронного документа з використанням електронного підпису з одноразовим ідентифікатором позичальника MNV8G23А. Умовами п. 1.1 Договору передбачено, що Кредитодавець зобов`язується надати Позичальникові кредит у вигляді Кредитної лінії, у розмірі кредитного ліміту на суму 10 000 гривень, на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Смарт» ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Відповідно до п. 1.3 Договору Кредитодавець надає Позичальнику перший транш за Договором у сумі 10 000 гривень одразу після укладення Договору. Умовами п. 1.7. договору сторонами було погоджено, що кредитна лінія надається строком на 30 днів від дати отримання кредиту позичальником. Підписанням Договору кредитної лінії №230311381 від 08 липня 2021 року відповідач погодився з умовами договору та з діючими Тарифами банку та зобов`язався їх виконувати. У паспорті споживчого кредиту продукту «СМАРТ» до Договору №230311381 від 08 липня 2021 року зазначені умови кредитування для відповідача, які надаються ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Відповідно до платіжного доручення від 08 липня 2021 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало на картковий рахунок відповідача № [NUMBER] кошти у сумі 10 000 гривень згідно з договором №230311381 від 08 липня 2021 року. Окрім того, факт перерахування на рахунок [PERSON] грошових коштів у розмірі 10 000 гривень підтверджується довідкою №20.1.0.0.0/7-250213/54776-БТ від 20 лютого 2025 року АТ КБ «ПриватБанк», згідно з якою, на імя [PERSON] в банку емітовано картку № [NUMBER] , 08 липня 2021 року на вказаний картковий рахунок відбулося зарахування коштів від ТОВ "Манівео Швидка фінансова допомога" в розмірі 10 000 гривень. Таким чином, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» у повному обсязі виконало свої зобов`язання за вказаним вище договором, здійснивши переказ коштів відповідачу на його картковий рахунок. 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» укладено договір факторингу №28/1118-01, за умовами якого клієнт зобов`язався відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язався їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених договором. Право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимоги. Підписанням реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі, за відповідним реєстром права вимоги (п.п. 2.1, 4.1.). Крім того, у п. 1.3. сторони визначили поняття «Право вимоги», яке означає, що всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. 28 листопада 2019 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» укладено додаткову угоду №19 до договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, за умовами якої сторони дійшли згоди викласти п. 8.2. договору в наступній редакції, зокрема строк дії договору продовжено до 31 грудня 2020 року. Всі інші умови договору залишилися без змін. 31 грудня 2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» укладено додаткову угоду №26 до договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, за умовами якої сторони дійшли згоди викласти текст договору у новій редакції, зокрема п. 4.1. наявне право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного реєстру прав вимоги. Право майбутньої вимоги передається з моменту виникнення такого права вимоги до боржника та додаткового оформлення не потребує. Підписанням реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі, за відповідним реєстром права вимоги. Строк дії договору продовжено до 31 грудня 2021 року (п. 8.2.). 31 грудня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» укладено додаткову угоду №27 до договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, за умовами якої сторони продовжили строк дії договору до 31 грудня 2022 року. 31 грудня 2022 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» укладено додаткову угоду №31 до договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, за умовами якої сторони продовжили строк дії договору до 31 грудня 2023 року. 31 грудня 2023 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» укладено додаткову угоду №32 до договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, за умовами якої, зокрема сторони продовжили строк дії договору до 31 грудня 2024 року. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги №150 від 07 вересня 2021 року, ТОВ «Таліон плюс» отримало право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором №2303111381 у розмірі 20 580 гривень. 30 жовтня 2023 року між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу №30/1023-01, за умовами якого клієнт зобов`язався відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язався їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених договором. Право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного реєстру прав вимоги. Строк дії договору закінчується 31 грудня 2024 року. Окрім того, у п. 1.3. сторони визначили поняття «Право вимоги», яке означає, що всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги №1 від 30 жовтня 2023 року, ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» отримало право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором №2303111381 у розмірі 33 920 гривень. 02 грудня 2024 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено договір факторингу №02/12/24-У, за умовами якого ТОВ «Юніт Капітал» набуло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором №2303111381 від 08 липня 2021 року в розмірі 33 920 гривень, що підтверджується витягом з реєстру боржників до договору факторингу №02/12/24-Увід 02 грудня 2024 року та актом прийому-передачі реєстру боржників. Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду. За правилами ст.626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Правилами ч. 1ст. 1054 ЦК України унормовано, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Положеннями ч. 2ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Вимогами ст. 639 ЦК України визначено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Положеннями ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» унормовано, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно зі ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Правилами ч. 1статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» закріплено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. За змістом ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Згідно з ч.3 ст.207 ЦК України використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Як це унормовано вимогами ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Правилами ст. 513 ЦК України визначено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до вимог ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням, як це визначено положеннями ст. 516 ЦК України. Правилами ст. 517 ЦК України закріплено, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, як це закріплено вимогами ст. 526 ЦК України. Положеннями ст. 610 ЦК України унормовано, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, що закріплено вимогами ст. 611 ЦК України визначає. За змістом ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, що визначено положеннями ст. 599 ЦК України. У справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором. У спірних правовідносинах саме на позивача покладено обов`язок довести факт укладення між сторонами кредитного договору та прострочення виконання позичальником взятих на себе зобов`язань, а на відповідача - спростувати розмір існуючої заборгованості. Щодо наявності права вимоги у позивача, суд бере до уваги, що умовами укладених договорів факторингу передбачено перехід права вимоги з моменту підписання реєстру права вимоги та не пов`язано з оплатою за договором факторингу, проведення якої відтерміновано на визначений договором строк. Отже, з огляду на наведені обставини та докази у справі, вбачається, що відбулася заміна кредитодавця, на підставі укладених договорів, а тому до ТОВ «Юніт Капітал» перейшло право вимоги за кредитним договором від 08 липня 2021 року №230311381, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] . Що стосується заявленої позивачем до стягнення з відповідача суми боргу, суд зважає на таке. Так, пред`являючи до суду даний позов, ТОВ «Юніт Капітал» надало виписку з особового рахунку за Кредитним договором №230311381, згідно з якою заборгованість [PERSON] становить 33 920 гривень, яка складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 10 000 гривень та заборгованості за відсотками в сумі 23 920 гривень. Водночас, при укладенні договору відступлення прав вимоги первісний кредитор ТОВ «Манівео Швидка фінансова Допомога» передав право вимоги за договором, укладеним з [PERSON] , на суму боргу 20 580 гривень, з яких, 10 000 гривень заборгованість за тілом кредиту та 10 580 гривень заборгованість за процентами. У свою чергу, умовами п. 1.7. договору кредитної лінії №230311381 сторонами погоджено, що кредитна лінія надається на строк 30 днів від дати отримання кредиту позичальником. Доказів, які б свідчили про продовження строку дії договору матеріали справи не містять. Відтак, суд доходить висновку, що позивач ТОВ «Юніт Капітал», набувши право вимоги до відповідача [PERSON] за договором кредитної лінії №230311381 від 08 липня 2021 року, строк якого сплинув, не мав права продовжувати нараховувати відсотки відповідно до умов договору. Отже, позивачем доведено суму заборгованості [PERSON] за договором кредитної лінії №230311381 від 08 липня 2021 року у загальному розмірі 20 580 грн, з огляду на погоджені сторонами умови кредитування, з урахуванням тіла кредиту, розміру базової відсоткової ставки за кожен день прострочення та періоду кредитування. У свою чергу, на час розгляду справи судом відповідачем не надано даних, які б свідчили про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку. Крім того, суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, відповідно до ст. 617 ЦК України. З огляду на наведене вище, загальна сума заборгованості за договором кредитної лінії №230311381 від 08 липня 2021 року, яка підлягає стягненню з відповідача, становить 20 580 гривень. Розподіл судових витрат. Згідно з платіжною інструкцією №9969 від 30 грудня 2024 року при пред`явленні позову до суду через підсистему «Електронний суд» позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422,40 гривень. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме: судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача - на 61% (в сумі 20 580 гривень), з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 477,66 гривень (20 580 гривень (сума задоволених позовних вимог) х 100% : 33 920 гривень (загальна сума позовних вимог) = 61% х 2 422,40 гривень (сума сплаченого судового збору). Крім зазначеного, у пред`явленому позові позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7 000 гривень. Так, судом установлено, що позивачем ТОВ «Юніт Капітал» 03 грудня 2024 року укладено договір про надання правничої допомоги №03/12/2024-01 з адвокатським бюро «Тараненко та Партнери», згідно з п. 1.1 якого ТОВ «Юніт Капітал» доручає, а Адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати правничу допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором. Умовами п. 2.3, 2.4 Договору погоджено, що конкретне доручення клієнта визначається в окремій Додатковій угоді, в якій сторони визначають зміст конкретного доручення/доручень. Адвокатське бюро має право залучити інших адвокатів (адвокатські бюро, об`єднання) для виконання вказаного договору та надання правничої допомоги клієнту. Умовами п. 3.1, 3.3, 3.4, 3.6 Договору сторонами погоджено, що отримання винагороди Адвокатським бюро за надання правничої допомоги відбувається у формі гонорару. Гонорар складається з суми вартості послуг, тарифи яких узгоджені сторонами в Протоколі погодження вартості послуг по договору про надання правничої допомоги №03/12/2024-01 від 03 грудня 2024 року. Після належного виконання доручення Адвокатське бюро надає клієнту Акт прийому-передачі наданих послуг. Сума гонорару, якщо вона буде стягнута на користь клієнта сплачується на користь адвоката не пізніше 10 числа місяця наступного за місяцем фактичного отримання коштів на рахунок клієнта. ТОВ «Юніт Капітал» та Адвокатське бюро «Тараненко та Партнери» підписали Додаток №1 до Договору про надання правничої допомоги №03/12/2024-01 від 03 грудня 2024 року, Протокол погодження вартості послуг до Договору про надання правничої допомоги №03/12/2024-01 від 03 грудня 2024 року. 03 грудня 2024 року між Адвокатським бюро «Тараненко та Партнери» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» було укладено Додаткову угоду №2 до Договору про надання правничої допомоги №03/12/2024-01 від 03 грудня 2024 року. Відповідно до пункту 1 Додаткової угоди №4 клієнт доручає, а адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу по захисту його прав та інтересів з питань, що відносяться до юрисдикції господарських судів, судів загальної юрисдикції, адміністративних судів по справам про стягнення заборгованості за кредитними договорами, зокрема, з [PERSON] за кредитним договором №230311381 від 08 липня 2021 року. Як убачається зі змісту Акту прийому-передачі наданих послуг (даний акт є невід`ємною частиною до Договору про надання правничої допомоги №03/12/2024-01 від 03 грудня 2024 року), укладеного 03 грудня 2024 року між виконавцем адвокатським бюро «Тараненко та Партнери» і клієнтом Товариством з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал», виконавець надав, а клієнт отримав наступні послуги: складання позовної заяви ТОВ «Юніт Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №230311381 від 08 липня 2021 року, витрачений час 2 години; вартість послуги - 5 000,00 гривень; вивчення матеріалів справи, витрачений час 2 години, вартість послуги 1 000,00 гривень; підготовка адвокатського запиту щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів відповідачу, витрачений час 1 година, вартість послуги 500 гривень; підготовка та подача клопотання про витребування доказів по справі, витрачений час 1 година, вартість послуги 500 гривень. За правилами ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу, як це закріплено положеннями п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України. Частинами 5-6статті 137 ЦПК України визначено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч. 4-6 ст. 137 ЦПК України відповідач не заявляв клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, з підстав неспівмірності витрат та не виконав обов`язку доведення неспівмірності витрат. У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частинах 4-5 статті 137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, - яка вказує на неспівмірність витрат, - доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям. Таких доказів або обґрунтувань, у тому числі розрахунків, які свідчили б про неправильність розрахунку витрат або про неналежність послуг адвоката до справи, відповідачем не надано. Відсутність клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, від іншої сторони виключає можливість суду самостійно (без указаного клопотання) зменшувати розмір витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Таку позицію викладено в постановах Верховного Суду від 29.03.2018 у справі № 907/357/16, від 18.12.2018 у справі №910/4881/18, від 08.04.2019 у справі № 922/619/18. Клопотання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу від відповідача до суду не надходило. Крім того, за змістом пункту 1 частини 2статті 137 ЦПК України визначена процедура відшкодування витрат на професійну правову допомогу, однією з особливостей якої є те, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх фактично сплачено стороною на момент вирішення судом питання про розподіл судових витрат, чи тільки має бути сплачено. На думку суду, відсутність доказів оплати вказаних послуг не свідчить про наявність підстав для відмови у задоволенні заяви позивача, враховуючи позицію ВС, що викладена у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 21 січня 2021 року у справі №280/2635/20, від 19 травня 2021 року у справі № 754/12116/18. Таким чином, судом установлено, що представником позивача надано до суду належні докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, які має сплатити позивач у заявленому розмірі, зокрема, докази щодо обсягу наданих послуг та виконаних робіт, переліку складових наданих послуг, акт виконаних робіт, у зв`язку із чим, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача понесених ним витрат на професійну правничу допомогу. Водночас суд зважає на те, що правилами ч. 2 ст. 141 ЦПК України унормовано, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на те, що суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача на 61% від ціни позову, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 4 270 гривень (7 000 х 61% : 100% = 4 270). На підставі викладеного,

Outcome: approved