Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-12 00:00:00

У провадженні суду перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про захист честі, гідності, спростування недостовірної інформації, відшкодування моральної шкоди. Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 05.02.2025 року, в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про захист честі, гідності, спростування недостовірної інформації, відшкодування моральної шкоди, відмовлено. 11.02.2025 року до Обухівського районного суду Київської області від представника [PERSON] адвоката Кутаха Д.О., надійшло клопотання про відшкодування судових витрат на надання правничої допомоги у розмірі 48\~000 грн. У судове засідання сторони не з`явились, належним чином повідомлялись про день, час та місце розгляду заяви. Суд, дослідивши доводи заяви, надані докази та матеріали справи, прийшов до наступного. Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до частини 3 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно з положеннями частин першої - п`ятої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Із поданої заяви про ухвалення додаткового рішення вбачається, що 29.05.2024 року між відповідачем, як клієнтом, та Адвокатським бюро «Кутах та партнери» укладено договір про надання правової допомоги, відповідно до п. 1.1 якого клієнту надається професійна правнича допомога, спрямована на захист прав та законних інтересів у цивільній справі № 372/449/24 про захист честі гідності та ділової репутації. Відповідно до пункту 4.2 договору клієнт зобов`язаний сплатити Бюро фіксований гонорар за надання правничої допомоги (правової допомоги) у розмірі 40 000,00 грн., який включає вивчення матеріалів справи, підготовку відзиву на позов та участь у двох судових засіданнях. Згідно із пунктом 4.3 договору винагорода (гонорар) Адвоката розраховується виходячи з розрахунку 4000 гривень за одне засідання. Разом із заявою про ухвалення додаткового рішення подано копії рахунку № 01/2905-24 від 29.05.2024 на суму 40\~000,00 грн., № 2/2905-24 від 07.02.2025 на суму 8 000,00 грн. Також, до заяви долучено виписку з рахунку про зарахування коштів в сумі 40 000,00 грн. та роздруківку даних із банківського застосунку про перерахування коштів в сумі 8 000,00 грн. Заперечуючи проти задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення, представник позивача зазначив, що подання 07.03.2025 року представником відповідача доказів здійснено поза межами строку, встановленого законом та за відсутності клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку. При цьому, зміст актів надання послуг № 9 від 31.05.2024 та № 2 від 10.02.2025, та заяви про ухвалення додаткового рішення не місить детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, який необхідний для розгляду судом питання про розподіл судових витрат. Також представник позивач наголосив, що відповідач та представник відповідача не надали попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат разом з першою заявою по суті спору. Відповідно до частини 6 статті 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 2 статті 141 ЦПК України, відповідно до якого інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Разом із цим, у частині 3 статті 137 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Виходячи з аналізу положень статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту адвокат отримує винагороду у вигляді гонорару, обчислення якого, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При цьому адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 07.09.2020 у справі №910/4201/19). Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16.11.2022 року у справі № 922/1964/21 відступила від висновку, викладеного в постанові Касаційного цивільного суду у складі ВС від 23.11.2020 року у справі № 638/7748/18, вказавши, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права. У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо. Як слідує з умов договору про надання правової допомоги від 29.05.2024 року, гонорар за надання правничої допомоги (правової допомоги) є фіксованим та становить 40 000,00 грн. за подання відзиву на позов та участь у двох судових засіданнях, а також 4 000,00 грн. за одне засідання. Відтак, суд дійшов висновку про підтвердження позивачем для розподілу суми витрат на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 48\~000,00 грн. До того ж, до заяви про ухвалення додаткового рішення долучено копії рахунку № 01/2905-24 від 29.05.2024 на суму 40\~000,00 грн., № 2/2905-24 від 07.02.2025 на суму 8 000,00 грн., та докази фактичної сплати відповідачем 48\~000,00 грн. у рахунок оплати наданих адвокатом послуг. Отже, матеріалами справи підтверджуються обставини фактичного надання Адвокатському бюро «Кутах та партнери» правової допомоги Ліщинському Віктору Павловичу. У постанові Верховного Суду від 08.04.2021 року у справі № 161/20630/18 вказано, що аналіз частини другої статті 134 ЦПК України свідчить про те, що у разі неподання попереднього розрахунку у суду є право, а не обов`язок відмовити у відшкодуванні відповідних судових витрат. Тобто неподання стороною попереднього розрахунку судових витрат не є безумовною підставою для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат. У рішенні Європейського суду з прав людини «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Оцінюючи заявлений до відшкодування розмір витрат відповідача на професійну правничу допомогу адвоката, суд виходить з того, щоб відповідні витрати не мали надмірний характер, а також відповідали критеріям співмірності, розумності та обґрунтованості такого розміру з урахуванням обставин справи. Судом також прийнято до уваги складність та об`єм справи, кількість та обсяг підготовлених адвокатом відповідача процесуальних документів, кількість засідань та тривалість розгляду справи судом. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 року у справі № 922/1964/21 зроблено висновок, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд, за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. Отже, виходячи з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), розумності їхнього розміру, приймаючи до уваги заперечення представника позивача, конкретні обставини справи, суд дійшов висновку зменшити розмір витрат відповідача на професійну правничу допомогу до 10\~000,00 грн. Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Outcome: partial