Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-09 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг партнерс» (далі \~ ТОВ «Факторинг партнерс», позивач) звернувся до Канівського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] (далі [PERSON] , відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що 13.08.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Качай Гроші» (далі - ТОВ «Качай Гроші») та [PERSON] укладено Договір №00-9132446. 10.04.2024 було укладено договір №1-10042024 відповідно до якого ТОВ «Качай Гроші» відступило на користь ТОВ «Факторинг партнерс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №00-9132446. Таким чином, ТОВ «Факторинг партнерс» наділено правом вимоги до відповідача за договором №00-9132446. Відповідач порушив взяті на себе зобов`язання за договором та припинив повертати наданий йому кредит у строки, передбачені договором. У зв`язку із чим у нього виникла заборгованість, яка становить\~15375 грн. та складається із 5000 грн. - заборгованості за основним зобов`язанням (тілом кредиту); 10125 грн.\~заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги; 250 грн.\~заборгованості за комісіями. Тому позивач просить стягнути з відповідача вказану заборгованість та понесені судові витрати, які складаються із сплаченого судового збору в сумі 2422,40 грн. та витрат на правову допомогу у розмірі 9000 грн. Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 12.12.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 16.01.2025 продовжено розгляд справи у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 12.02.2025, яке було відкладено на 10.03.2025 у зв`язку з неявкою відповідача. Представник позивача у судове засідання не з`явилася, в прохальній частині позовної заяви міститься клопотання про розгляд справи за відсутності сторони позивача, щодо винесення заочного рішення не заперечує (а.с.5 на звороті). Відповідач [PERSON] \~у судове\~засідання не\~з`явився\~повторно,\~про дату,\~час і\~місце розгляду\~справи повідомлявся\~належним чином,\~шляхом направлення\~на зареєстровану\~адресу проживання\~відповідача судової\~кореспонденції,\~яка повернута\~до суду\~поштовим зв`язком\~із відміткою\~«адресат відсутній\~за вказаною\~адресою» (а.с.72-73),\~ що\~відповідно до\~ч.\~8\~ст.\~128\~ЦПК України\~вважається належним\~повідомленням сторони\~про судовий\~розгляд.\~Окрім того,\~за правилами\~ч.11\~ст.128\~ЦПК України\~відповідачі викликалися\~до суду\~шляхом розміщення\~оголошення на\~офіційному веб-сайті\~судової влади\~(а.\~с.\~79). Також,\~на офіційному\~сайті Канівського\~міськрайонного суду\~Черкаської області\~ були\~зазначені відомості\~про дату\~та час\~розгляду справи. Повідомлень про причину неявки в судове засідання від відповідача до суду не надійшло, відзив на позов не подано, а тому суд вважає за можливе відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Виходячи з приписів ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що ТОВ «Качай Гроші» та [PERSON] уклали між собою договір кредитної лінії №00-9132446 від 13.08.2023. Договір укладено в електронній формі та підписаний одноразовим ідентифікатором «915S7» (а.с.6-10). Відповідно до умов договору відповідач отримав у кредит у вигляді кредитної лінії. Відповідно до п. п. 1.2, 1.3, 1.4.2, 1.5, 1.7, 1.8 договору сума кредитного ліміту складає 5000 грн., строк дії кредитної лінії 120 днів, до 11.12.2023, сторонами погоджено тип процентної ставки\~фіксована. Знижена процентна ставка становить 2,5% від суми кредиту за кожен день користування; стандартна\~2,50 % від суми кредиту за кожен день користування, застосовується в межах строку користування кредитом зазначеного у п. 1.3 договору після 20 дня користування, починаючи з 21 дня, комісія за надання кредиту 5% від суми кредиту. Що складає 250 грн., орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення кредиту Договору становить 6941,67 %; орієнтовна загальна річна вартість кредиту на дату укладення кредиту Договору складає 20250 грн. Відповідно до п. 2.8 та 2.9 договору, дата надання/видачі кредиту дата перерахування кредитодавцем зі свого поточного рахунку коштів у сумі 5250 грн. на банківський рахунок позичальника за реквізитами електронного платіжного засобу № [NUMBER] протягом 3 банківських днів з моменту укладення договору. Факт надання кредитних коштів у вказаній сумі підтверджується відомостями у переліку успішних транзакцій типу «видача» на сайті KACHAY.COM.UA та інформаційною довідкою про перерахування коштів через платіжний сервіс «Platon» від 22.04.2024 (а.с.22-24). З листа АП «УКРСИББАКНК» № 31-4-01/07-527-БТ від 14.02.2025, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , видавалася пластикова карта № [NUMBER] (повний номер [NUMBER] ) (а.с.80). Відповідно до виписки за картковим рахунком клієнта за період з 13.08.2023 по 17.08.2023, вбачається, що на картковий рахунок № [NUMBER] до якого було випущено карту № [NUMBER] 13.08.2023було перераховано кошти в сумі 5000 грн, код авторизації 447594 (а.с.81-82). Відповідно до ст.ст.526,\~530 ЦК України,\~зобов`язання має виконуватися належним чином та в певний строк відповідно до умов договору та вимог\~ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно\~ст. 527 ЦК України,\~боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до\~ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після розстрочення. Відповідач порушив умови кредитного договору, покладені на нього обов`язки щодо своєчасного погашення кредиту та процентів належним чином не виконував. У відповідача утворилась заборгованість в сумі 15375 грн., що підтверджується розрахунками заборгованості, наданим ТОВ «Качай Гроші» та ТОВ «Факторинг партнерс», яка складається з: 5000 грн. за простроченим тілом кредиту, 10125 грн. простроченої заборгованості по процентам за користування кредитом та 250 грн. заборгованості за нарахованими комісіями (а.с.25-26). При цьому суд враховує, що\~Закон України «Про електронну комерцію»\~передбачає можливість укладення електронних договорів. При цьому, згідно\~ст.12 вказаного Закону\~якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Згідно п.12 ч.1\~ст.3 ЗУ «Про електронну комерцію»\~одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Враховуючи, що кредитний договір підписаний [PERSON] в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатора, що відповідає вимогам\~статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», при укладенні договору сторони досягли згоди щодо всіх його істотних умов, такий правочин слід вважати укладеним. /а.с. 20,22,30/ Про допустимість такої форми укладення правочинів також зазначено у численних правових позиціях Верховного Суду, зокрема, у постанові від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19, у постанові від 22 вересня 2022 року у справі № 234/7163/20,у постанові від 12 червня 2023 року у справі №263/3470/20. 10.04.2024 було укладено договір факторингу № 1-10042024 відповідно до якого ТОВ «Качай Гроші» відступило на користь ТОВ «Факторинг партнерс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №00-9132446. Факт укладення вказаного договору підтверджується копією договору, актом приймання-передачі реєстру боржників від 10.04.2024 та витягом з реєстру боржників за кредитним договором №00-9132446 (а.с. 27-33). Згідно договору факторингу під правом вимоги визначено всі права вимоги клієнта до боржника за укладеними кредитними договорами. Подібне відступлення права вимоги відповідає положенням чинного цивільного законодавства, зокрема,\~статті 1077 ЦК України, згідно якої за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Таким чином, позивач ТОВ «Факторинг партнерс» на законних підставах набуло право грошової вимоги до [PERSON] .. За таких обставин, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за наданим кредитом є обґрунтованими. Згідно з ч.1\~ст. 81 ЦПК України,\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В матеріалах справи відсутні докази належного виконання відповідачем зобов`язання по погашенню кредитної заборгованості, розрахунок заборгованості відповідачем не спростовано. З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач порушив умови кредитного договору, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитом, в розмірі 15375 грн., з урахуванням процентів та комісії, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. При вирішенні питання про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1, п.1, п. 1 ч. 3 ст.\~133\~та ч. 1-3 ст.137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 висловлено правову позицію, згідно якої розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Згідно частини четвертої статті 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу. При визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України"). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначені суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрата (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру (Постанова від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц). Так, позивачем ставилось питання про стягнення з відповідача на його користь суми понесених витрат на правничу допомогу в розмірі 9000 грн.. При цьому, аналізуючи розмір гонорару адвоката на дотримання вимог співмірності, суд, з урахуванням складності справи, ціни позову, обсягу виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), враховуючи, що адвокатом фактично було надано правову допомогу, складено позовну заяву та зібрано необхідні документи, суд вважає, що розмір гонорару в 9000 грн. є не обґрунтованим та завищеним. Так, справа відноситься до категорії не складних справ, розгляд проводився в спрощеному провадженні. Крім іншого розмір правової допомоги в сумі 9000 грн. є неспівмірними від стягненої суми в розмірі 15375 грн.. Суд зазначає та наголошує, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу. Відповідно до Постанови Верховного Суду від 30.09.2020 по справі №201/14495/16-ц суд вправі самостійно зменшувати розмір відшкодування витрат на правову допомогу. Відтак, суд приходить до висновку про наявність підстав для зменшення суми стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу до 4000 грн., оскільки суд вважає, що вона буде об`єктивно відповідати вимогам співмірності, а тому вимога позивача підлягає частковому задоволенню, а вказана сума підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки вимоги позивача задоволено повністю, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судові витрати у розмірі 2422,40 грн.. На підставі викладеного та

Outcome: approved