Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-13 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом\~ до відповідача, в якому, після збільшення позовних вимог, просить визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться адресою: [ADDRESS] , у вигляді розписки від 03.07.2003 між [PERSON] та [PERSON] та визнати за позивачем право власності на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування своїх вимог зазначила, що вона за домовленістю щодо купівлі спірного будинку сплатила [PERSON] кошти за цей будинок, а остання написала розписку про отримання коштів за продаж свого будинку та передала будинок у повне володіння позивачу. З 06.06.2003 позивач зареєстрована у спірному будинку, користується ним та обслуговує його, сплачує комунальні послуги. Оформити договір купівлі-продажу позивач не має можливості, оскільки [PERSON] померла, що стало перешкодою у реєстрації позивача свого права власності за придбаний будинок, тому вона звернулась до суду. \~ \~ \~ \~Позивач в судове засідання не з`явилась, від її представника адвоката Васильченко З.С. до суду подано заяву, в якій вона позов підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити, розгляд справи проводити без участі позивача та її представника. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про місце, дату і час розгляду справи повідомлялася поштовою кореспонденцією за зареєстрованою адресою проживання згідно повідомлення про отримання поштового відправлення, відзив на позов вона не подала, клопотання про відкладення судового засідання не заявила. Судом встановлено, що відповідно до архівної довідки від 24.11.2023, наданої ОКП «Кіровоградське ООБТІ» на підставі свідоцтва про права власності від 25.07.1989 Виконавчого комітету Крупської сільської Ради народних депутатів, будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] зареєстрований за [PERSON] , реєстрова книга № 1, запис № 141. Відповідно до примітки за наявними архівними відомостями ОКП «Кіровоградського ООБТІ», адреса: Кіровоградський район, с.Вишняково, вул.Весела, 21, відповідає адресі: [ADDRESS] (а.с.5). 03.07.2003 року [PERSON] , паспорт серії [NUMBER] , виданий Кіровоградським РВ УМВС України, надала розписку, в якій зазначено, що вона отримала гроші від [PERSON] , паспорт серії [NUMBER] , виданий Кіровським РВ УМВС 13.12.1999, кошти в сумі 4500 грн за свій будинок, розташований в с.Вишняківка Кіровоградського району. Будинок передала в повне розпорядження [PERSON] (а.с.4). Згідно паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого на ім`я [PERSON] , з 06.08.2003 її зареєстрованим місцем проживання є адреса: [ADDRESS] (а.с.6 зв.). Зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 10.11.2023 Кропивницьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кропивницькому районі Кіровоградської області, вбачається, що [PERSON] померла [INFO] (а.с.4 зв.). Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, який розташований за адресою: [ADDRESS] , - права власності, інші речові права, іпотеки, обтяження не зареєстровані (а.с.7). За життя [PERSON] 03.07.2003 склала заповіт, яким житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , вона заповіла [PERSON] . Належну земельну ділянку площею 5,89 га, яка належала їй на підставі державного акту І-КР № 013035 [PERSON] заповіла [PERSON] . Заповіт посвідчений секретарем виконкому Вишняківської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області та зареєстровано в реєстрі за № 55. Із заповіту від 14.01.2009 вбачається, що [PERSON] свою земельну ділянку площею 5,89 га, яка належала їй на підставі державного акту І-КР № 013035 заповіла [PERSON] . Заповіт посвідчений секретарем Диминської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області та зареєстровано в реєстрі за № 1. З довідки № 452 від березня 2009 року, виданої виконкомом Диминської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, вбачається, що [PERSON] , яка померла [INFO] , до часу смерті проживала в с.Димине разом зі своєю дочкою [PERSON] . Від імені [PERSON] виконком Диминської сільської ради посвідчено заповіт за реєстровим номером 1. На ухвалу суду Новоукраїнська державна нотаріальна контора надала витяг зі Спадкового реєстру № 79509998 від 11.12.2024 та копію спадкової справи № 02-14, заведеної 04.02.2009 після смерті [PERSON] , згідно яких після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , заяву про прийняття спадщини подали [PERSON] [PERSON] подала заяву про видачу свідоцтва щодо житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який [PERSON] заповіла [PERSON] . [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину, а саме на земельну для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала спадкодавцю згідно державного акту серії І-КР № 013035. [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, оскільки остання не звернулася до нотаріальної контори у встановлені законом строки із заявою про прийняття спадщини, факт спільного проживання із спадкоємцем не довела, рішення суду про надання додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини не надавала. За змістом ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Відповідно до п. 4 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України 2003 року, що набрав чинності 01 січня 2004 року, цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Таким чином, на спірні правовідносини поширюється дія норм ЦК УРСР 1963 року, чинного на час їх виникнення. Відповідно до ст. 49 Закону України «Про власність», чинного на час виникнення спірних правовідносин, володіння майном вважається правомірним, якщо інше не буде встановлене судом. За змістом ст. ст. 128, 153 ЦК УРСР, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в повній у належних випадках формі досягнуто згоду по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорі даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї зі сторін повинно буди досягнуто згоди. Відповідно до ст. 224 ЦК УРСР за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. З матеріалів справи вбачається, що позивачка користується та володіє житловим будинком з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] , з 03 липня 2003 року, з дня передачі майна. [INFO] [PERSON] померла, а отже у неї як у сторони договору цивільна дієздатність припинилась внаслідок смерті, тобто припинилась здатність набувати для себе цивільні права і самостійно їх здійснювати, а також створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі невиконання. Суд вважає, що майнові права позивачки підлягають захисту в судовому порядку. Визнання судом угоди дійсною необхідно не лише для повного чи часткового виконання угоди, що потребує нотаріального посвідчення, а також ухилення іншою стороною від нотаріального оформлення угоди. Про необхідність встановлення таких обставин зазначено у постановах Верховного Суду від 28 серпня 2019 року справі № 392/833/16-ц, від 14 серпня 2019 року у справі № 475/965/16-ц. Якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається (ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР). Суд враховує, що сторона угоди, [PERSON] померла. Нотаріального посвідчення договору купівлі - продажу не відбулося. Спірний будинок у спадщину після смерті [PERSON] ніхто не прийняв. Також суд враховує, що відповідач не висловила заперечень проти позовних вимог, публічно ніхто права позивачки щодо спірного будинку не оспорював і не оспорює. Однією з умов застосування частини другої статті 220 ЦК України та визнання правочину дійсним у судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин. Якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається (ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР). Тому, суд вважає за необхідне застосувати дану норму матеріального права до спірних правовідносин. Таким чином суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з того, що при подачі позову з однією позовною вимогою майнового характеру позивач сплатила 1211,20 грн. Згідно із ч.3 ст.6 Закону України "Про судовий збір" за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. Після збільшення позовних вимог позовною вимогою немайнового характеру, документ щодо доплати судового збору сторона позивача суду не надала. З урахуванням позиції позивача щодо залишення судових витрат по фактично понесеним, суд вважає можливим стягнути з позивача на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн. На підставі ст.ст. 15, п.\~4\~Прикінцевих і\~перехідних положень\~ЦК України,ст. 47, 128, 153, 224 ЦК УРСР,

Outcome: approved