Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-11 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до Голосіївського районного суду м. Києва із заявою, в якій просить суд встановити факт проживання разом із спадкодавицею [PERSON] , яка померла [INFO] на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] . Обґрунтовуючи підстави звернення до суду заявниця посилається на те, що [INFO] померла її мати [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 26.04.2022 року. Заявник зазначає, що спадщина, що відкрилась після смерті її матері складається із житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] . Завявниця вказує, що вона є спадкоємцем першої черги за законом після сметрі матері, крім неї спадкоємцем першої черги є її рідний брат - [PERSON] , який спадщину не прийняв, претензій до спадкового майна не пред`являє. Також заявниця зазначає, що 19.11.2014 року [PERSON] було складено заповіт, який посвідчений секретарем виконавчого комітету Тюдівської сільської ради Слижук Р.В., відповідно до якого мати заповіла їй все своє майно, де б воно не знаходилось та з чого б не складалось. Заявниця звернулась до приватного нотаріуса Косівського районного Нотаріального округу Маркуц У.М. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. 01.02.2024 приватним нотаріусом Косівського районного Нотаріального округу Маркуц У.М. було надано роз`яснення із рекомендацією звернутися до суду із позовною заявою про продовження терміну для прийняття спадщини. Разом з тим, заявник зазначає, що вона постійно проживала зі своєю матір`ю на час її сметрі у місті Києві, оскільки мати тривалий час до своєї смерті хворіла та лікувавлась у лікувальних закладах в місті Києві, тому проживала не за зареєстрованим місцем проживання, а разом з заявницею за адресою: [ADDRESS] . Встановлення юридичного факту постійного проживання заявниці з спадкодавцем - [PERSON] , на час відкриття спадщини, потрібно їй для відкриття спадкової справи та одержання свідоцтва про право на спадщину. Із огляду на викладене, з метою захисту своїх прав та інтересів заявниця змушена звернутися до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановлення факту постійного проживання заявниці разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, з метою оформлення її спадкових прав. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 20 грудня 2024 року заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами окремого провадження. Заявник [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що заяву підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Представник заінтересованої особи Кутської селищної ради в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Вислухавши пояснення заявниці, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, суд дійшов до наступного висновку. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України у порядку окремого провадження суд розглядає справи про встановлення фактів, серед іншого, родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до положень ч.2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. За правилами ст. 315 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Як роз`яснено у пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року за №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (з подальшими змінами та доповненнями), в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 26 квітня 2022 року, виданого Голосіївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис №165. Згідно даних свідоцтва про народження заявника серії [NUMBER] від 19 жовтня 1987 року, народилась [PERSON] в [ADDRESS], в графі батьки зазначено: мати - [PERSON] . Як вбачається з наданої суду копії заповіту складеного [PERSON] , [INFO] , остання заповіла [PERSON] , [INFO] все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось. З наданої суду копії Роз`яснення приватного нотаріуса Косівського районного нотаріального округу Маркуц У.М. від 01 січня 2024 року №63/01-16 вбачається, що [PERSON] повідмолено про те, що у зв?язку із зверненням до приватного нотаріуса Маркуц У. М., [PERSON] за видачею свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, що залишилася після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] та була зареєстрована в [ADDRESS] , відповідно до ст. 1272 ч.1, ч.3 Цивільного Кодексу України, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини та рекомендовано [PERSON] , звернутися до суду із позовною заявою про продовження терміну для прийняття спадщини. За правилами ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно з ч.ч.1,3 ст.1268 ЦК України спадкоємець для вступу у права на спадкування має прийняти спадщину. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. З цього законодавчо сформульованого поняття сім`ї випливає, що ознаками сім`ї є, зокрема, спільне проживання, спільний побут та ведення спільного господарства. В пункті 6 рішення Конституційного Суду від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 зазначено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої в постанові від 01 липня 2020 року в справі № 222/1109/17 / провадження № 61-43496св18/, а також у постанові від 10 січня 2019 року у справі № 484/747/17 (провадження № 61-44149св18) відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом. За даними Витягу з Реєстру територіальної громади м. Києва №2024/000717111 від 22 січня 2024 року [PERSON] з 01.11.2019 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до Довідки Товариства з обмеженою відповіфдальністю «Холд Груп» №194 від 13 лютого 2024 року, виданої [PERSON] , її мати [PERSON] , [INFO] , яка була зареєстрована за адресою [ADDRESS], дійсно фактично проживала без реєстрації за адресою [ADDRESS] з жовтня 2019 року по день її смерті - [INFO] . Допитані в ході судового розгляду свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] підтвердили, що, як їм відомо, приблизно з 2019 року [PERSON] проживала до смерті зі своєю донькою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . У суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Дані про заінтересованість свідків в результаті розгляду справи відсутні, їх показання об`єктивно підтверджуються та не суперечать іншим наданим доказам. Відповідно до ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За правилами ч.ч.1-3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved