Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-11 00:00:00

[PERSON] \~звернулася до\~Вінницького міського\~суду Вінницької\~області з\~позовом до Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«Фінансова компанія\~«Онлайн Фінанс»,\~за участю\~третіх осіб,\~які не\~заявляють самостійних\~вимог щодо\~предмета спору\~ приватного\~нотаріуса Києво-Святошинського\~районного нотаріального\~округу Київської\~області Грисюк\~Олени Василівни,\~приватного виконавця\~виконавчого округу\~міста Києва\~Лиманського Владислава\~Юрійовича,\~про визнання\~виконавчого напису вчиненого приватним\~нотаріусом Києво-Святошинського\~районного нотаріального\~округу Київської\~області Грисюк\~О.В. 20.05.2021 року за реєстровим №30059, таким, що не підлягає виконанню. Позов мотивовано тим, що між позивачем та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» було укладено кредитний договір №309733879 від 14.03.2020 року. Правонаступником всіх прав та обов`язків товариства є ТОВ «Таліон Плюс», а згодом ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс». 20.05.2021\~року приватним\~нотаріусом Києво-Святошинського\~районного нотаріального\~округу Київської\~області Грисюк\~О.В.\~вчинено виконавчий\~напис № 30059 з приводу боргу за кредитним договором №309733879 від 14.03.2020 року, яким запропоновано задовольнити вимоги кредитора у розмірі 10138,77 грн., з урахуванням витрат пов`язаних із вчиненням виконавчого напису. 16.06.2021\~року приватним\~виконавцем було винесено\~постанову про\~відкриття виконавчого\~провадження №65825756\~з примусового\~виконання вказаного вище виконавчого напису. Позивач зазначає,\~що виконавчий\~напис нотаріуса\~вчинено без\~перевірки безспірності\~вимог стягувача,\~що є\~безумовною підставою\~для його\~скасування,\~так як\~порушений порядок\~встановлений постановою\~Кабінету Міністрів\~України від\~29\~червня 1999\~року №1172\~«Про затвердження\~переліку документів,\~за якими\~стягнення заборгованості\~провадиться у\~безспірному порядку\~на підставі\~виконавчих написів\~нотаріуса»,\~для одержання\~виконавчого напису\~щодо стягнення. Крім того,\~позивач зазначає,\~що нотаріус\~при вчинення\~виконавчого напису не мав\~повного переліку\~документів,\~які підтверджують\~безспірність заборгованості\~позивача перед\~відповідачем,\~перш за\~все відомостей\~про отримання\~позивачем вимоги\~про усунення\~порушень.\~Також заборгованість\~яка значиться\~у виконавчому\~написі не\~дає можливості\~зробити висновок\~щодо правомірності\~її нарахування.\~Викладене вище,\~на думку\~позивача,\~є підставою\~для визнання\~виконавчого напису\~таким,\~що не\~підлягає виконанню,\~а також стягнення судових витрат, що і стало причиною для звернення до суду з цим позовом. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від30.01.2025 року було задоволено заяву позивача та забезпечено позов\~шляхом зупинення\~стягнення,\~що проводиться\~на підставі\~виконавчого напису\~№30059,\~вчиненого 20.05.2021\~року приватним нотаріусом Києво-Святошинського\~районного нотаріального\~округу Київської\~області Грисюк\~Оленою Василівною,\~що перебуває\~на виконанні приватного виконавця виконавчого округу\~міста Києва\~Лиманського Владислава\~Юрійовича ВП №65825756\~про стягнення\~з [PERSON] на користь Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«Фінансова компанія\~«Онлайн Фінанс»\~заборгованість в\~розмірі 9217,06 гривень, до ухвалення рішення у справі. Ухвалою Вінницького\~міського суду\~Вінницької області\~від 30.01.2025\~року відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив. Відповідач у\~визначений ухвалою\~суду строк\~ні відзиву\~на позов,\~ні клопотання\~про розгляд\~справи в\~судовому засіданні\~з повідомленням\~сторін до\~суду не\~подав.\~Судова кореспонденція,\~разом з\~ухвалою суду\~про відкриття\~провадження у\~справі (з\~роз`ясненням його\~процесуальних прав)\~отримав 30.01.2025\~року,\~що підтверджується довідкою про доставку електронного листа (а.с. 28 на звороті). Треті особи письмові пояснення\~щодо позову\~до суду\~не подали. Судову кореспонденцію,\~разом з\~ухвалою суду\~про відкриття\~провадження у\~справі (з\~роз`ясненням їх\~процесуальних прав)\~отримали 30.01.2025\~року,\~що підтверджується довідками про доставку електронних листів (а.с. 27 на звороті, 29). Враховуючи вищевикладене та положення ст.ст.178, 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов таких висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 20.05.2021 року приватним\~нотаріусом Києво-Святошинського\~районного нотаріального\~округу Київської\~області Грисюк\~О.В. вчинено виконавчий\~напис та\~зареєстровано в\~реєстрі за\~№ 30059,\~згідно з\~текстом якого\~звернено стягнення\~з [PERSON] ,\~яка є\~боржником за\~кредитним договором\~№309733879\~від 14.03.2020\~року,\~укладеним з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 81 від 01.06.2020 року є ТОВ Таліон Плюс», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 05/0820-01 від 05.08.2020 року є ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» - стягувач, заборгованість за кредитним договором 309733879 від 14.03.2020 року за період з 09.04.2021 року по 07.05.2021 року в розмірі 8017,06 грн., а також 1200,00 грн. за вчинення виконавчого напису нотаріусом на підставі ЗУ «Про нотаріат». Загальна сума, що підлягає стягненню 9217,06 грн. (а.с. 8). 16.06.2021\~року приватним виконавцем виконавчого округу\~міста Києва\~Лиманським В.Ю.\~було винесено\~постанову про\~відкриття виконавчого\~провадження №65825756\~з примусового\~виконання виконавчого\~напису №30059,\~виданого 20.05.2021\~року приватним нотаріусом Києво-Святошинського\~районного нотаріального\~округу Київської\~області Грисюк\~О.В. про стягнення\~з [PERSON] \~на користь\~ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» заборгованості за кредитним договором у розмірі 9217,06 грн. (а.с. 9-10). Вказаний виконавчий напис перебуває на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лиманським В.Ю., що підтверджується постановою про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, яку отримує в КНП «ВМКЛШМД» (а.с.11-12). Судом витребовувались\~у приватного\~нотаріуса Києво-Святошинського\~районного нотаріального\~округу Київської\~області Грисюк\~О.В.\~письмові докази\~-\~належним чином\~завірену копію\~матеріалів нотаріальної\~справи щодо вчинення оспорюваного виконавчого напису, проте останню її не надала. Дізнавшись про вчинений виконавчий напис нотаріуса та відкрите на його підставі виконавче провадження, Бегменко О.О. звернулася до суду з позовом про визнання виконавчого провадження таким, що не підлягає виконанню, оскільки нотаріус, під час вчинення виконавчого напису мав перевірити безспірність заборгованості, крім того, відповідачем не було попереджено позивача про наявність заборгованості та не надано нотаріусу всіх передбачених законом документів для вчинення виконавчого напису. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5. Так , згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно із підпунктами 1.1, 1.2 пункту 1, підпунктами 3.1, 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з нотаріально посвідчених договорів, що передбачають сплату грошових сум, додаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням зазначеного та приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог боржника. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто, чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 Розділу ІІ Порядку). Верховний Суд зазначає, що дійсно на сьогодні чинне законодавство України не зобов`язує нотаріуса викликати позичальника і з`ясовувати наявність чи відсутність його заперечень проти вимог позикодавця. Проте, право позичальника на захист його інтересів забезпечується шляхом направлення йому повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення. Однак, враховуючи те, що нотаріальне провадження є безспірним, для забезпечення такої безспірності нотаріусові бажано з`ясувати у позичальника наявність заперечень щодо вчинення виконавчого напису або сплати ним боргу. Таке повідомлення (заява, претензія, лист-вимога тощо) передається позикодавцем позичальнику у порядку, визначеному статтею 84 Закону України «Про нотаріат». Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, вирішуючи позовні вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд виходить, крім іншого, із того, що процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики на підставі виконавчого напису нотаріуса складається з двох етапів: підготовчий, який включає повідомлення боржника і безпосередньо учинення виконавчого напису, який включає подання нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, у тому числі і повідомлення боржника. Недотримання одного з етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Матеріали справи не містять доказів направлення листа-вимоги про повернення боргу та отримання боржником такого листа. Встановлена законом процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики на підставі виконавчого напису нотаріуса не була дотримана (виконана), а саме боржник не був повідомлений про вимогу повернути заборгованість, що є окремою підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Така на правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 30 вересня 2019 року у справі № 357/12818/17 і від 15 січня 2020 року у справі 305/2082/14. Повідомлення, надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджує безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором). До подібних правових висновків дійшов Верховний Суд у складі Касаційного цивільного суду у постанові від 30 вересня 2019 року у справі № 357/12818/17 (провадження № 61-44380св18), у постанові від 25 березня 2019 року, у справі № 629/3881/16-ц, провадження № 61-31187св18. Крім того,\~суд звертає\~увагу на\~те,\~що відповідачем,\~як і\~третіми особами\~не надано\~суду нотаріально\~посвідченого договору,\~у зв`язку\~з невиконанням\~якого нарахована\~та з\~позивача стягується\~заборгованість,\~на який\~посилається стягувач\~та нотаріус\~(кредитний\~договір №309733879\~від 14.03.2020\~року укладений\~між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] ). Відповідно до частини третьої ст. 89 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Статтею 13 ЦПК України закріплено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно з яким суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених ним позовних вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Вирішуючи вимоги\~в частині\~визнання виконавчого\~напису таким,\~що не\~підлягає виконанню,\~суд враховує,\~що останній\~вчинений не\~на підставі\~нотаріального посвідченого\~договору і\~існування заборгованості\~не є\~безспірним.\~Задоволення позову\~у цій\~частині не\~перешкоджає ТОВ «Фінансова Компанія «Онлайн Фінанс» звернутися за стягненням зазначеної суми у судовому порядку. Враховуючи, що при подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 1816,80 грн. (а.с. 17), тому відповідно до ст. 141 ЦПК України, сума сплаченого судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Щодо вимоги\~позивача про\~відшкодування витрат\~на професійну правничу допомогу\~в розмірі\~5000,00\~грн., то вона\~підлягає задоволенню з таких підстав. За ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу. Положенням п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Слід зазначити, що витрати на професійну правничу допомогу є видом судових витрат і всі норми процесуального кодексу, які стосуються судових витрат відносяться також до витрат на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Витрати повинні бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволені таких вимог. До суду\~на підтвердження\~витрат на\~професійну правничу\~допомогу позивачем\~надано:\~копію витягу\~з договору\~№23/1\~про надання\~адвокатських послуг\~від 15.01.2025\~року та\~квитанцію №0.0.4133693434.1\~від 15.01.2025\~року на\~суму 5000,00 грн. (а.с. 17). Згідно умов договір про надання адвокатських послуг, до 15.01.2025 року клієнт оплачує адвокатському обєднанню повний гонорар у сумі 5000,00 грн. за надання правової допомоги згідно п.1.1. договору. У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у ч. 4 ст. 137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям. Вирішуючи питання обґрунтованості щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн., слід приймати до уваги викладене нижче. Згідно з висновком Великої Палати у справі № 755/9215/15-ц при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Враховуючи фактичні обставини справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що вимога заяви сторони позивача щодо стягнення суми витрат за надання професійної правничої допомоги в розмірі 5000,00 грн. відповідає вимогам ч. 4 ст. 137 ЦПК України. Доказів протилежного стороною відповідача суду не надано. На підставі викладеного, суд вважає необхідним відповідно до ст.ст. 137,\~141\~ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн. На підставі\~викладеного та\~

Outcome: approved