Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-03 00:00:00

У квітні 2024 року Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» звернулося до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.04.2024 дану справу було визначено за суддею Гусак О.С. Ухвалою судді від 30.04.2024 відкрито провадження у даній справі та призначено її в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судове засідання. Відповідно до розпорядження керівника апарату Дарницького районного суду м. Києва Слівінського Д.О. №83 від 09.09.2024 дану справу передано на повторний автоматизований розподіл справ між суддями. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.09.2024 дану справу визначено за суддею Каліушком Ф.А. Ухвалою судді від 23.09.2024 дану справу прийнято до розгляду та встановлено позивачу строк п`ять днів з дня отримання даної ухвали для усунення визначених у ній недоліків. 21.10.2024, на виконання вимог вищевказаної ухвали суду від 23.09.2024, позивачем подано уточнену позовну заяву. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 18.11.2024 призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Так, позовні вимоги з урахуванням їх уточнень, мотивовані тим, що за Комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» відповідно до Розпорядження Дарницької районної у місті Києві державної адміністрації №33 від 30.01.2015 «Про закріплення за комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» об`єктів комунальної власності територіальної громади міста Києва за Керуючою компанією на праві господарського відання було закріплено об`єкти комунальної власності територіальної громади міста Києва, що перебувають у сфері управління Дарницької районної у місті Києві держаної адміністрації, зокрема і будинок за адресою: [ADDRESS] Відповідач є власником групи нежитлових приміщень [NUMBER] у вказаному будинку. Позивач свої зобов`язання щодо утримання будинку, споруд та прибудинкових територій виконує належним чином, однак відповідач не належно виконує свої зобов`язання по оплаті таких послуг, у зв`язку із чим позивач звернувся до суду за захистом своїх прав. За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем фактичного проживання відповідача, а саме за адресою: [ADDRESS] , а також за адресою місцезнаходження нерухомого майна, а саме: [ADDRESS] , нежитлове приміщення [NUMBER], направлялась копія ухвали суду від 18.11.2024, яка повернулась за зворотньою адресою без вручення відповідачу. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження №11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі №10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі №24/260-23/52-б). Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 23 січня 2023 року у справі №496/4633/18 листи, що повернулися з відміткою довідкою поштового відділення про причину повернення - «за закінченням терміну зберігання» або «інші причини», є належно врученими. Звісно ж, за умови, що їх було направлено на адресу, вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (щодо юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців) або на адресу місця реєстрації (щодо фізичних осіб) чи на адресу, самостійно зазначену стороною як адреса для листування. Отже, судом було здійснено усі передбачені Цивільно процесуальним кодексом України дії щодо повідомлення відповідача про розгляд даної справи. Однак, відповідач, будучи належним чином повідомленою про розгляд даної справи, не скористалась своїм правом на подання до суду відзиву на позовну заяву, заперечень чи клопотань з процесуальних питань, а також не скористалась своїм правом подання до суду заяви із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Від позивача також не надійшли заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у відповідності із ч. 5 ст. 279 ЦПК України за наявними у справі матеріалами. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» відповідно до Розпорядження Дарницької районної у місті Києві державної адміністрації №33 від 30.01.2015 надає послуги з утримання будинку та прибудинкової території за адресою [ADDRESS] на підставі Договору про надання послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, який оприлюднено в газеті «Хрещатик» від 14.07.2015 № 99 (4695), який є договором приєднання відповідно до норм статті 634 Цивільного кодексу України, та вважається акцептованим усіма споживачами, які в установленому порядку не надали заперечення щодо умов Договору. З матеріалів справи вбачається, що відповідач є власником групи нежитлових приміщень [NUMBER] в будинку [ADDRESS] , а відтак є споживачем житлово-комульних послуг, які надаються позивачем. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 (чинний на момент виникнення спірних правовідносин), споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно з ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, а відповідно до ст. 7 вказаного Закону - за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства. Пунктом 3-1 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про житлово- комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189 визначено, що договори про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, укладені до введення в дію цього Закону, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами, до дати набрання чинності договорами про надання відповідних комунальних послуг, укладеними за правилами, визначеними цим Законом. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 № 1875-ІV, який діяв у спірний період, споживач зобов`язаний оплачувати житлово- комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно з ч. 2 п. 5 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VІІІ споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства. Положеннями ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VІІІ визначено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця. Згідно ч. 2 п. 7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24.01.2006 № 45, власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. За період з 03.02.2022 по 30.09.2024 заборгованість по нежитловим приміщенням [NUMBER], загальною площею 51.4 кв.м. у будинку [ADDRESS] перед Керуючою компанією за оплату послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій становить 6 203,40 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості, який міститься в матеріалах даної справи. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання і одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ст. 509 ЦК України). Таким чином, відповідач зобов`язана сплачувати за спожиті послуги, а позивач має право вимагати від боржниці виконання обов`язку щодо оплати наданих послуг. Відповідач не відмовлялась від надання позивачем житлово-комунальних послуг та отримувала їх, разом з тим своєчасно не вносила плату за користування, у зв`яку із чим за нею утворилась заборгованість у розмірі 6 203,40 грн. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦПК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На суму заборгованості, яка утворилась, позивачем нараховано відповідачу інфляційне збільшення боргу у розмірі 324,05 грн. та нараховано 3% річних в сумі 106,65 грн. При визначенні суми боргу, суд бере за основу долучений позивачем розрахунок заборгованості, який складений у повній відповідності з чинним законодавством та перевірений судом. Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За приписами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на викладене, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, зважаючи на те, що відповідач розрахунок боргу наданий позивачем не спростувала, відзив на позов не надала, суд дійшов висновку, що позов Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» до [PERSON] про стягнення заборгованості є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України суд присуджує стягнути з відповідача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3 028,00 грн., які сплачено позивачем за подання даного позову до суду.

Outcome: approved