Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-05 00:00:00

Представник позивачки [PERSON] Притула С.В. звернувся до Покровського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою про витребування майна з чужого незаконного володіння до ПП «Агрофірма Дніпро-М», ТОВ «Відродження», в якому просить: витребувати з незаконного володіння у Товариства з обмеженою відповідальністю «Відродження», код ЄДРПОУ - 30699186 і повернути [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] земельну ділянку загальною площею 5,1025 га., для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Великомихайлівської сільської Синельниківського району Дніпропетровської області кадастровий номер 1224283400:01:001:0387; припинити речове право (право оренди) в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №24141048 від 20.12.2017 року на земельну ділянку площею 5,1025 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Великомихайлівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області кадастровий номер - 1224283400:01:001:0387, яке виникло на підставі договору оренди земельної ділянки 22.11.2017 року укладеного між [PERSON] РНОКПП - [NUMBER] та ПП «Агрофірма Дніпро-М» код ЄДРПОУ 39345039 та договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки укладений 05 травня 2023 року між ТОВ «Відродження» код ЄДРПОУ 30699186 та ПП «Агрофірма Дніпро-М» код ЄДРПОУ 39345039, зареєстрований 10.05.2023 року Державним реєстратором Раївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області Єрьоміною Світланою Миколаївною, номер запису про реєстрацію іншого речового права №24141048; стягнути з відповідача судові витрати по справі. В обґрунтування даного позову посилається на те, що [PERSON] являється власником земельної ділянки площею 5,1025 га., кадастровий номер 1224283400:01:001:0387, що розташована на території Великомихайлівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області. У вересні 2018 року від представника Приватного Підприємства позивачці стало відомо, що між нею та Відповідачем укладений договір оренди належної позивачу земельної ділянки від 22.11.2017 року, який вона нібито підписала. Наявність договору підтвердилось інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Вказаний договір оренди земельної ділянки від 22.11.2017 року [PERSON] вважає є неукладеним, оскільки, будь-якого договору оренди земельної ділянки між нею та Відповідачем не укладалося та нею не підписувалося. З даного приводу [PERSON] було подано позовну заяву до Покровського районного суду Дніпропетровської області про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним. За результатами розгляду вищезазначеної позовної заяви, Покровським районним судом Дніпропетровської області було ухвалено рішення по справі №189/716/19 від 26.01.2021 року про відмову в задоволенні позову з підстав обрання неефективного (неналежного) способу захисту. У рамках розгляду цивільної справи №189/716/19 ухвалою суду від 30.08.2019 року була призначена судова почеркознавча експертиза. На вирішення експертизи було поставлене питання чи виконаний підпис на договорі оренди земельної ділянки від 22 листопада 2017 року, укладений між Відповідачем та Позивачем (кадастровий номер земельної ділянки 1224283400:01:001:0387) [PERSON] чи іншою особою. Згідно висновку експерта №4268-19 від 27.01.2020 року підпис від імені [PERSON] , що розміщений на останньому аркуші в графі «Орендодавець» договору оренди земельної ділянки б/н від 22.11.2017 року - виконаний не [PERSON] , а іншою особою з наслідуванням її справжнього підпису. В 2023 році Позивачем було подано позов до Покровського районного суду Дніпропетровської області про витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння. Рішенням Покровського районного суду Дніпропетровської області від 23.10.2023 року по справі №189/1625/23 позов було задоволено та витребувано у ПП Агрофірма Дніпро-М» належну позивачу земельну ділянку кадастровий номер 1224283400:01:001:0387 та припинено речове право (право оренди) в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №24141048 від 20.12.2017 року, яке виникло на підставі договору оренди земельної ділянки від 22.11.2017 року укладеного з ПП Агрофірма Дніпро-М». 05.04.2024 року Позивач звернулася до державного реєстратора прав на нерухоме майно Виконавчого комітету Покровської селищної ради Дніпропетровської області Скляр Юлії Сергіївни з заявою про припинення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно речового права (права оренди) за №24141048 від 20.12.2017 року, яке виникло на підставі договору оренди земельної ділянки від 22.11.2017 року укладеного з ПП Агрофірма Дніпро-М». Державний реєстратор прав на нерухоме майно Виконавчого комітету Покровської селищної ради Дніпропетровської області Скляр Юлія Сергіївна, розглянувши вказану заяву, прийняла Рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій від 11.04.2024 року за №72544038, в зв?язку з тим що право оренди з №24141048 від 20.17.2017 року на земельну ділянку за кадастровим номером 1224283400:01:001:0387 зареєстровано між Позивачем та ТОВ «Відродження». Зміна суб?єкта права оренди в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень відбулась на підставі договору купівлі-продажу права оренди земельних ділянок від 05.05.2023 року між ПП «Агрофірма Дніпро-М» та ТОВ «Відродження». На підставі викладеного в даному випадку відсутнє волевиявлення позивача на встановлення його цивільних прав та обов?язків щодо укладання договору оренди землі, яка перебуває у його власності, на умовах, що були визначені в договорі оренди землі, оскільки позивачка не підписувала договір оренди землі від 22.11.2017 року з ПП «Агрофірма Дніпро-М», а тому останній не має права продати ТОВ «Відродження» право оренди за вказаним договором у відповідності до частини статті 93 ЗКУ, оскільки не володів правом оренди на земельну ділянку яка належить Позивачу. За таких обставин, договір купівлі-продажу права оренди земельної ділянки укладений між ТОВ «Відродження» та ПП «Агрофірма Дніпро-М»» від 05 травня 2023 року, зареєстрований 10.05.2023 року Державним реєстратором Раївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області Єрьоміною Світланою Миколаївною, номер запису про реєстрацію іншого речового права №24141048 від - є неукладеним. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Представник позивачки Притула С.В. надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Представники відповідачів ПП «Агрофірма Дніпро-М» та ТОВ «Відродження» в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, відзиву на позовну заяву не надали, тому суд вважає за можливе розглянути справу відповідно правил ст. ст. 280,287,288 ЦПК України - заочно. Представник позивача не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Статтею 14 Конституції України передбачено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Згідно з частиною першою статті 3 ЗК України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що відповідно до Державного акту на право власності на землю серії ІІ-ДП №054841 від 01.10.2001 року [PERSON] є власницею земельної ділянки площею 5,1025 га, що розташована на території Великомихайлівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області (а.с. 5). У вересні 2018 року від представника Приватного Підприємства позивачці стало відомо, що між нею та Відповідачем укладений договір оренди належної позивачці земельної ділянки від 22.11.2017 року, який вона нібито підписала. Під час розгляду цивільної справи №189/716/19 ухвалою суду від 30.08.2019 року була призначена судова почеркознавча експертиза. На вирішення експертизи було поставлене питання чи виконаний підпис на договорі оренди земельної ділянки від 22 листопада 2017 року, укладений між Відповідачем та Позивачем (кадастровий номер земельної ділянки 1224283400:01:001:0387) [PERSON] чи іншою особою. Згідно висновку експерта №4268-19 від 27.01.2020 року підпис від імені [PERSON] , що розміщений на останньому аркуші в графі «Орендодавець» договору оренди земельної ділянки б/н від 22.11.2017 року - виконаний не [PERSON] , а іншою особою (а.с. 10-12). За результатами розгляду вищезазначеної позовної заяви, Покровським районним судом Дніпропетровської області було ухвалено рішення по справі №189/716/19 від 26.01.2021 року про відмову в задоволенні позову з підстав обрання неефективного (неналежного) способу захисту (а.с. 7-9). В 2023 році [PERSON] подала позов до Покровського районного суду Дніпропетровської області про витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння. Рішенням Покровського районного суду Дніпропетровської області від 23.10.2023 року по справі №189/1625/23 позов було задоволено та витребувано у ПП Агрофірма Дніпро-М» належну позивачу земельну ділянку кадастровий номер 1224283400:01:001:0387 та припинено речове право (право оренди) в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №24141048 від 20.12.2017 року, яке виникло на підставі договору оренди земельної ділянки від 22.11.2017 року укладеного з ПП Агрофірма Дніпро-М» (а.с. 13-15). [PERSON] звернулася до державного реєстратора прав на нерухоме майно Виконавчого комітету Покровської селищної ради Дніпропетровської області Скляр Юлії Сергіївни з заявою про припинення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно речового права (права оренди) за №24141048 від 20.12.2017 року, яке виникло на підставі договору оренди земельної ділянки від 22.11.2017 року укладеного з ПП Агрофірма Дніпро-М». Державний реєстратор прав на нерухоме майно Виконавчого комітету Покровської селищної ради Дніпропетровської області Скляр Юлія Сергіївна, розглянувши вказану заяву, прийняла Рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій від 11.04.2024 року за №72544038, в зв?язку з тим що право оренди з №24141048 від 20.17.2017 року на земельну ділянку за кадастровим номером 1224283400:01:001:0387 зареєстровано між Позивачем та ТОВ «Відродження» (а.с. 16). З витягу з Державного реєстру речових прав №331774470 від 10.05.2023 року вбачається, що між [PERSON] та ТОВ «Відродження» був укладений договір оренди земельної ділянки площею 5,1025 га, кадастровий номер 1224283400:01:001:0387. Договір укладений на 10 років (а.с. 6). Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а за ч. 1 ст. 16 цього Кодексу, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У відповідності до ст. 792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним Кодексом України (далі - ЗК України), Цивільним кодексом України (далі - ЦК України), цим Законом, законами України, іншими нормативно - правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно зі статтею 13 цього Закону договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до ст.14 ЗУ «Про оренду землі» договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Власник земельної ділянки може встановити вимогу нотаріального посвідчення договору оренди землі та скасувати таку вимогу. Встановлення (скасування) вимоги є одностороннім правочином, що підлягає нотаріальному посвідченню. Така вимога є обтяженням речових прав на земельну ділянку та підлягає державній реєстрації в порядку, визначеному законом. Згідно з ч.2 ст.207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1, ст. 202 ЦК України). За змістом ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Виходячи з вищевикладеного, правочин, як вольова дія, являє собою поєднання волі та волевиявлення, які повинні бути взаємними та двосторонніми. Воля сторін полягає в їхній згоді взяти на себе певні обов`язки, вона повинна бути взаємною, двосторонньою і спрямованою на досягнення певної мети. Таким чином, підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підписів підтверджує намір учасників правочину і є доказом їх волевиявлення. Крім того, волевиявлення є важливим чинником, без якого неможливе вчинення правочину, що узгоджується зі свободою договору, встановлено ст. 627 ЦК України. Частиною і статті 215 ЦК України зазначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Як роз`яснив Пленум Верховного суду України в п.8 Постанови від об листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідно до частини першої статті 215 ЦК ( 435-15 ) підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. За приписами ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. З урахуванням встановлених обставин справи, зокрема встановленого факту не підписання позивачем договору оренди земельної ділянки від 22.11.2017 року з ПП «Агрофірма Дніпро-М», що свідчить про неукладеність цього договору, відсутність волевиявлення власника на передачу в оренду земельної ділянки та безпідставність користування відповідачем цим майном, суд прийшов до висновку, що позовна вимога [PERSON] про витребування земельної ділянки з незаконного володіння підлягає задоволенню, оскільки жодні правові підстави на укладення договору купівлі-продажу між ТОВ «Відродження» та ПП «Агрофірма Дніпро-М» були відсутні. Згідно з ч.1 cт.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. За змістом cт.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.2 cт.152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Таким чином, відповідач користується земельною ділянкою позивача без відповідної правової підстави, тому земельна ділянка підлягає поверненню позивачу. Відповідно до положень Закону України «Про оренду землі», право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Державна реєстрація речових прав та їх обтяжень здійснюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до cт.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Під захистом цивільних прав розуміється передбачений законодавством засіб, за допомогою якого може бути досягнуте припинення, запобігання, усунення порушення права, його відновлення і (або) компенсація витрат, викликаних порушенням права. Обраний спосіб захисту має безпосередньо втілювати мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту, тобто мати наслідком повне припинення порушення його прав та охоронюваних законом інтересів. Належний спосіб захисту, виходячи із застосування спеціальної норми права, повинен забезпечити ефективне використання цієї норми у її практичному застосуванні - гарантувати особі спосіб відновлення порушеного права або можливість отримання нею відповідного відшкодування. Згідно зі ст.387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Судом встановлено, що спірна земельна ділянка перебуває у володінні відповідача поза волею власника (позивача), отже витребування вказаної земельної ділянки з чужого незаконного володіння відповідає вимогам ст.387 ЦК України. Оскільки, відбулася реєстрація права оренди на вищевказану земельну ділянку без належних на те правових підстав. Абзацом другим частини третьої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. Враховуючи наведене, а також специфіку договору оренди землі, зокрема те, що при укладені договору, сторонами повинні бути узгодженні всі істотні умови, суд вважає, що порушення прав [PERSON] як власника, позбавляє можливості позивача вільно розпоряджатися та користуватися її земельною ділянкою, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 1, ч. 2ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до ч. 1ст. 141 ЦПК України сума судового збору підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача.

Outcome: approved