Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-16 00:00:00

[PERSON] звернувся в Дарницький районний суд м. Києва з позовом до [PERSON] про поділ майна. Свої вимоги мотивує тим, що 02 жовтня 2010 року між ним та відповідачем був укладений шлюб. Від шлюбу у сторін є неповнолітній син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 12 квітня 2019 року шлюб між сторонами розірвано. За час шлюбу 21 травня 2013 року сторонами було придбано автомобіль марки «ЗАЗ Lanos», 2012 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] . Автомобіль було зареєстровано на ім`я відповідача. На час розірвання шлюбу сторони вирішили, що автомобіль залишається у відповідача для вирішення потреб їх сина. У нього не було інформації щодо стану автомобіля, його місцезнаходження та йому не давали користуватись ним. У травні 2024 року він дізнався, що відповідача продала автомобіль, не повідомивши його про це. Про продаж автомобіля він дізнався з сайту https://auto.ria.com. Ціна за автомобіль була вказана у розмірі 145000 гривень. На фото автомобіля була помітка «продано» на момент ознайомлення із об`явою. Ціна є обґрунтованою та відповідає середньо ринковій ціні, що підтверджується розрахунком вартості автомобіля на цьому ж сайті. Зазначено, що будь-якої згоди на продаж автомобіля він не надавав. Просив суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на його користь грошову компенсацію вартості 1/2 частини вартості транспортного засобу марки «ЗАЗ Lanos», 2012 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] у сумі 72500 гривень. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 13 вересня 2024 року справу передано за підсудністю до Солом`янського районного суду м. Києва. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2024 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. У матеріалах справи міститься відзив на клопотання про поновлення строків звернення до суду із позовом, з якого вбачається, що відповідач просить відмовити в задоволенні клопотання. Зазначено, що у листопаді 2019 року вони з позивачем дійшли усної згоди щодо проживання сина та поділу спільно набутого майна. Вона відмовилась від прав на все спільно нажите майно у шлюбі та залишила за собою лише одноосібне володіння автомобілем. Зважаючи на те, що до вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки, з моменту розірвання шлюбу у 2019 році, позивачем не було висунуто жодних майнових прав. Вважає, що оскільки вона відмовляла позивачу у користуванні автомобілем, то заявлена позивачем позиція про те, що лише у травні 2024 року він дізнався про порушення своїх прав не відповідає дійсності. Причини пропуску строку, наведені позивачем, не є поважними, оскільки він знав про їх домовленості, не мав доступу до користування автомобілем з 2019 року та мав можливість звернутися до суду раніше. З додаткових пояснень позивача вбачається, що він підтримує викладене у позові та просить його задовольнити у повному обсязі. Зазначає, що предметом позову є грошова компенсація 1/2 вартості спільного автомобіля. Вважає, що використання відповідачем коштів від продажу спільного майна на власний розсуд є несправедливим. З відповіді відповідача на додаткові пояснення позивача вбачається, що спірний автомобіль був приданий у 2013 році в кредит. Вона змушена була вийти з декретної відпустки коли сину виповнилось 7 місяців, щоб оплачувати кредитні зобов`язання по автомобілю. Позивач роками свідомо не платив аліменти на сина, наголошуючи на тому, що оскільки їй дістався автомобіль, то вона не має права просити у нього гроші для фінансування потреб дитини. За п`ять років після розлучення у сторін не виникало спорів з приводу поділеного спільно набутого у шлюбі майна, позивач її завірив, що не має жодних майнових претензій до неї. Зазначено, що про факт відсутності у неї автомобіля позивач дізнався ще у 2023 році від сина. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 02 жовтня 2010 року (а.с. 13). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 20). Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 12 квітня 2019 року шлюб між сторонами розірвано. За час шлюбу 21 травня 2013 року сторонами було придбано автомобіль марки «ЗАЗ Lanos», 2012 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] . Автомобіль було зареєстровано на ім`я відповідача. З позову вбачається, що на час розірвання шлюбу сторони вирішили, що автомобіль залишається у відповідача для вирішення потреб їх сина. У травні 2024 року позивач дізнався, що відповідача продала автомобіль, не повідомивши його про це. Про продаж автомобіля він дізнався з сайту https://auto.ria.com. Ціна за автомобіль була вказана у розмірі 145000 гривень. На фото автомобіля була помітка «продано» на момент ознайомлення із об`явою. Ціна є обґрунтованою та відповідає середньо ринковій ціні, що підтверджується розрахунком вартості автомобіля на цьому ж сайті. Зазначено, що будь-якої згоди на продаж автомобіля він не надавав Позивач звернувся до суду з позовом та просить стягнути з відповідача на його користь грошову компенсацію вартості частки у праві спільної сумісної власності в розмірі 1/2 частини транспортного засобу марки «ЗАЗ Lanos», 2012 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] у розмірі 72500 гривень. Сторона відповідача зазначає, що у листопаді 2019 року вони з позивачем дійшли усної згоди щодо проживання сина та поділу спільно набутого майна. Вона відмовилась від прав на все спільно нажите майно у шлюбі та залишила за собою лише одноосібне володіння автомобілем. Зважаючи на те, що до вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки, з моменту розірвання шлюбу у 2019 році, позивачем не було висунуто жодних майнових прав. Відповідно до ч. 2 ст. 72 СК України до вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки. Позовна давність обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності. З позову вбачається, що позивач дізнався, що відповідача продала автомобіль, яки є спільною сумісною власністю, у травні 2024 року з сайту https://auto.ria.com. З письмових пояснень відповідача вбачається, що вона не заперечує факт продажу спільного автомобіля та вказує на те, що його продаж відбувся у 2023 році. За таких обставин, строк позовної давності, визначений ч. 2 ст. 72 СК України, позивачем не пропущений. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Згідно зі ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 ст. 69 СК України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Сторонами за час шлюбу набуто наступне майно - автомобіль марки «ЗАЗ Lanos», 2012 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] . Сторонами не заперечується факт продажу вказаного автомобіля відповідачем. Позивач вказує на те, що відповідач відчужила спірний автомобіль без згоди позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Статтею 68 СК України передбачено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України. Статтею 70 СК України визначено, що в разі поділу майна, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до частин 1, 2 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. У разі вчинення одним із співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена. Сторона позивача зазначає, що [PERSON] не було відомо про факт продажу автомобіля. Своєї згоди на продаж автомобіля, що є спільною сумісною власністю, він не давав. Кошти від продажу автомобіля не отримував. Відповідачем доказів на підтвердження отримання від позивача згоди на продаж автомобіля не надано. У випадку, коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21 березня 2018 року в справі № 726/2165/15-ц. Таким чином, вимога про стягнення з відповідача 1/2 частини від вартості проданого автомобіля підлягає задоволенню, оскільки транспортний засіб придбаний подружжям під час шлюбу та був їх спільною сумісною власністю, а тому кожна зі сторін мала рівні права на нього, проте відповідач без відома позивача відчужила цей автомобіль. Позивач зазначає, що про продаж автомобіля він дізнався з сайту https://auto.ria.com. Ціна за автомобіль була вказана у розмірі 145000 гривень. На фото автомобіля була помітка «продано» на момент ознайомлення із об`явою. Ціна є обґрунтованою та відповідає середньо ринковій ціні, що підтверджується розрахунком вартості автомобіля на цьому ж сайті. Стороною відповідача не надано суду доказів на спростування доводів позивача щодо вартості продажу автомобіля. Крім того, відповідачем не заявлялось клопотання про призначення судової експертизи з метою визначення ринкової вартості спірного автомобіля. За таких обставин, суд вважає за можливе покласти в основу рішення при визначенні розміру грошової компенсації вартості 1/2 частини автомобіля скріншот з об`яви про продаж автомобіля з сайту https://auto.ria.com. З огляду на наведене, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає грошова компенсація вартості 1/2 частини автомобіля марки «ЗАЗ Lanos», 2012 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] у розмірі 72500 гривень. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню. З урахуванням задоволення позову, на підставі ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 1211 гривень 20 копійок.

Outcome: approved