Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-05 00:00:00

АТ «Оператор\~газорозподільної системи «Сумигаз» (надалі також\~позивач) звернулось до суду з позовом до [PERSON] (надалі також\~відповідач) про стягнення заборгованості. Позов мотивований тим, що за адресою: [ADDRESS] , особовий рахунок № [NUMBER] відкрито на ім`я [PERSON] . Позивач свою частину умов договору, щодо надання послуг з розподілу природного газу побутовим споживачам, виконав в повному обсязі, в належній формі та в межах річної замовленої потужності з урахуванням вимог Кодексу ГРМ. Боржник свого обов`язку, щодо оплати позивачу послуги з розподілу природного газу, у повному обсязі не виконав, у зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість за період з 01.01.2021 по 30.09.2023 в розмірі 1337,78 грн. Також, у зв`язку із простроченням виконання грошового зобов`язання, [PERSON] нараховано штрафні санкції: 1) за період січень 2021 року червень 2023 року інфляційні збитки 242,29 грн; 2) за період з 01.01.2021 по 30.09.2023 3% річних 54,23 гривні. Просить стягнути з відповідача заборгованість за послугу з розподілу природнього газу, інфляційні збитки та 3% річних у вказаних сумах, а також судовий збір. У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, представник позивача надіслав заяву про проведення судового засідання у його відсутності, просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі з підстав, зазначених в позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з`явився, відзиву на позов не подав. Відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, так як розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи. Розглянувши наявні у справі документи і матеріали, суд встановив наступне. АТ «Оператор\~газорозподільної системи «Сумигаз» є оператором газорозподільної системи, що на підставі ліцензії, виданої постановою НКРЕКП від 19.06.2017 року № 814, здійснює господарську діяльність з розподілу природного газу в межах міста Суми, Сумської області та села Мойка Краснокутського району Харківської області. У газеті «Сумщина» від 30 грудня 2015 року № 49 ПАТ «Сумигаз» опублікувало Типовий договір на розподіл природного газу, затверджений\~постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2498, а також пропозицію товариства укласти з ним договір розподілу природного газу на умовах вказаного типового договору та заяву-приєднання до умов договору розподілу природного газу для побутового споживача (а. с. 10). Відповідно до п.п. 3, 4 глави 3 розділу VІ Кодексу ГРМ та п. 1.3 розділу І, п. 2.1 розділу ІІ, п.п. 6.4, 6.6 розділу VІ Типового договору розподілу природного газу, затвердженого\~Постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2498, цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей\~633,\~634,\~641,\~642 Цивільного кодексу України\~на невизначений строк шляхом приєднання споживача до умов цього договору. Фактом приєднання споживача до умов цього договору є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до цього договору, яку в установленому порядку оператор ГРМ направляє споживачу інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього договору, та/або сплата рахунка оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу. За цим договором оператор ГРМ зобов`язується надати споживачу послугу з розподілу природного газу, а споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим договором. Розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць. Оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим договором здійснюється споживачем, який є побутовим, до 20 числа (включно) місяця, в якому надаються послуги з розподілу природного газу, на підставі рахунка оператора ГРМ. Відповідно до п. 7.4 розділу VІІ вказаного Типового договору споживач зобов`язується здійснювати розрахунки в розмірі, строки та порядку, визначені цим договором. Згідно глави 3 розділу VІ Кодексу газорозподільних систем, затвердженого\~постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2494,\~договір розподілу природного газу між оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному вебсайті Регулятора та Оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору. Відповідно до Інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, відповідач є співвласником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] (а.с.15). Відповідач за особовим рахунком № [NUMBER] є споживачем послуг АТ «Оператор газорозподільної системи «Сумигаз» з розподілу природного газу за адресою:\~ [ADDRESS] (а.с. 14). Згідно постанови НКРЕКП віл\\д 30.12.2020 р. № 2779 «Про встановлення тарифу на послуги розподілу природного газу для АТ «Сумигаз» з 01.01.2021 р. установлено наступний тариф на послуги розподілу природного газу у розмірі 1,28 грн. за 1 куб.м. на місяць без уразхування ПДВ (що у свою чергу становить 1,536 грн. за 1 куб.м. на місяць з урахуванням ПДВ). Відповідно до постанови НКРЕКП від 22.12.2021 р. № 2766 «Про встановлення тарифу на послуги розподілу природного газу для АТ «Сумигаз» з 01.01.2022 р. установлено наступний тариф на послуги розподілу природного газу у розмірі 1,34 грн. за 1 куб.м. на місяць без урахування ПДВ (що у свою чергу становить 1,608 грн. за 1 куб.м. на місяць з урахуванням ПДВ). З розрахунку річної замовленої потужності по особовому рахунку № [NUMBER] вбачається, що з січня 2021 року відповідач користувався послугою розподілу (доставкою) природного газу, а також частково оплачував її - 21.11.2022 р. в сумі 27,66 грн. (а.с. 17). Таким чином, між сторонами на підставі публічного договору склалися фактичні договірні відносини з розподілу природного газу. Відповідно до п. 2 ч. 1\~ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~розподіл природного газу є однією з комунальних послуг. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Відповідно до\~ч.1 ст. 526 ЦК України,\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.\~629, ч. 1 ст.\~634 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідач, скориставшись послугами АТ «Оператор газорозподільної системи «Сумигаз» з розподілу природного газу, належним чином не виконував свої обов`язки з оплати наданих послуг, у зв`язку з чим за період з 01 січня 2021 року по 30 вересня 2023 року у нього утворилася заборгованість перед позивачем у розмірі 1337,78 грн. При цьому, 15 листопада 2024 року АТ «Сумигаз» направило на адресу відповідача досудове попередження про сплату заборгованості за надані послуги розподілу природного газу (а.с. 16,17). Відповідач доказів погашення заборгованості не надав. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - Регулятор), є постійно діючим центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який утворюється Кабінетом Міністрів України. Регулятор є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, що є державною власністю, рахунки в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням. Згідно до п. 4 ч. 1 ст. 17 зазначеного Закону для ефективного виконання завдань державного регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг Регулятор здійснює\~\~ліцензування видів господарської діяльності у сферах енергетики та комунальних послуг, передбачених законом. Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону рішення Регулятора оформлюються постановами, крім рішень щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення контролю, які оформлюються розпорядженнями. Рішення Регулятора підписуються Головою. Постановою НКРЕКП від 19.06.2017 № 814 позивачу видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу в межах території міста Суми, Сумської області та села Мойка Краснокутського району Харківської області. Враховуючи положення наведених вище нормативних та регулаторних актів, суд зазначає, що позивач здійснював господарську діяльність з розподілу природного газу на підставі ліцензії, яка була видана уповноваженим органом та чинна на час нарахування плати за надані послуги. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Положення ч. 1 ст. 12 Закону України «Про ринок природного газу» передбачають, що постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із нормативно-правовими актами. Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі\~типового договору, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку. Договір постачання природного газу об`єднанням співвласників багатоквартирних будинків для забезпечення опалення та постачання гарячої води до квартир співвласників (крім нежитлових приміщень) укладається на весь обсяг споживання природного газу для таких потреб та не може встановлювати різні ціни в межах цього обсягу. Постачання природного газу постачальником "останньої надії" здійснюється на підставі\~типового договору, що затверджується Регулятором. Типовий договір постачання природного газу постачальником "останньої надії" може містити окремі умови для різних категорій споживачів. При цьому в межах кожної категорії споживачів договір постачання природного газу постачальником "останньої надії" є публічним. Відповідно до пунктів 1.1-1.3 Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП № 2498 від 30 вересня 2015 року, вказаний договір є публічним, його умови однакові для всіх споживачів та розроблені відповідно до Кодексу газорозподільних систем. Цей договір є договором приєднання, умови якого однакові для всіх споживачів. За Типовим договором розподілу природного газу Оператор ГРМ зобов`язується надати Споживачу послугу з розподілу природного газу, а Споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором (п. 2.1 Договору). Розділом 6 Типового договору передбачено, що оплата вартості послуги Оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється Споживачем, який є побутовим, до 20 числа (включно) місяця, в якому надаються послуги з розподілу природного газу, на підставі рахунка Оператора ГРМ. Постановою НКРЕКП\~від 07.10.2019\~№ 2080\~до Кодексу\~ГРМ були\~внесені зміни\~до глави\~6\~розділу 6\~наступного змісту:\~«Розрахунки споживача\~за послугу\~розподілу природного\~газу,\~що надається\~Оператором ГРМ\~за договором\~розподілу природного\~газу,\~здійснюються виходячи\~з величини\~річної замовленої\~потужності об`єкта\~(об`єктів)\~споживача та\~оплачуються споживачем\~рівномірними частками\~протягом календарного\~року. Місячна вартість\~послуги розподілу\~природного газу\~визначається як\~добуток 1/12\~річної замовленої\~потужності об`єкта\~(об`єктів)\~споживача на\~тариф,\~встановлений Регулятором\~для відповідного\~Оператора ГРМ\~із розрахунку\~місячної вартості\~одного кубічного\~метра замовленої\~потужності. Річна замовлена потужність об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається Оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за\~ газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього Кодексу. На період до кінця 2020 року Оператор ГРМ визначає річну замовлену потужність об`єкта споживача, виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за період з 01 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року. Періодом для здійснення розрахунків за договором розподілу природного газує календарний місяць ». Оплата вартості послуги Оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється споживачем за тарифом, встановленим регулятором для Оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу ГРМ. У пунктах 1, 2, 3 глави 1 розділу І Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року № 2494 (в редакції до 07.11.2020 р.), вказано, що цей Кодекс розроблений відповідно до Закону України «Про ринок природного газу», визначає взаємовідносини оператора ГРМ із суб`єктами ринку природного газу, а також визначає правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем. Дія цього Кодексу поширюється на операторів ГРМ, замовників доступу та приєднання до газорозподільної системи, споживачів (у тому числі побутових споживачів), об`єкти яких підключені до газорозподільних систем, та на їх постачальників. У пункті 3 глави 1 розділу ІХ Кодексу газорозподільних систем (в редакції до 07.11.2020 р.) зазначено, що фактичний об`єм надходження природного газу до/з ГРМ (у тому числі по об`єктах споживачів) за певний період визначається в точках комерційного обліку (на межі балансової належності) на підставі даних комерційних вузлів обліку, встановлених в точках вимірювання, та інших регламентованих процедур у передбачених цим Кодексом випадках. Об`єм природного газу в точках комерційного обліку має бути приведений до стандартних умов (виключно у випадку обліку природного газу, використаного споживачем, що не є побутовим) та переведений в одиниці енергії (обсяг) згідно з\~розділом XV\~цього Кодексу. Оператор ГРМ відповідає за переведення об`єму природного газу в обсяг переданої (спожитої) енергії. У розділі XV Кодексу газорозподільних систем закріплено порядок перерахунку об`єму природного газу в його обсяг, визначений в одиницях енергії, а в главі 1 порядок розрахунку обсягу енергії. Так, обсяг енергії виміряного об`єму газу за певний період розраховують шляхом перемноження цього об`єму, приведеного до стандартних умов, на середньозважене значення вищої теплоти згоряння газу за цей період (пункт 1 глави 1 розділу ХV Кодексу газорозподільних систем). Відповідач не надав доказів на підтвердження того, що побутовий лічильник газу, встановлений за місцем його проживання, вимірює тиск та/або температуру газу, а тому його показники відображають об`єм спожитого газу в робочих умовах. У законодавстві, яке діяло на час виникнення спірних відносин, а саме у пункті 5.3 розділу V Типового договору № 2498, передбачалося, що за розрахункову одиницю розподіленого та спожитого природного газу береться один кубічний метр (куб.м) природного газу, приведений до стандартних умов, визначених у Кодексу газорозподільних систем. Також у пункті 6 глави 1 розділу ХV Кодексу газорозподільних систем передбачалося, що за відсутності корекції тиску та температури у ЗВТ, виміряний об`єм газу має бути приведений до стандартних умов за визначеною в цьому пункті формулою. Отже, нормами Кодексу газорозподільних систем та положеннями Типового договору № 2498, які затверджені регулятором на час виникнення спірних відносин, було встановлено обов`язок оператора ГРМ проводити розрахунки по вузлах обліку, які не обладнані корекцією тиску та температури, шляхом приведення об`єму природного газу до стандартних умов за показами побутових лічильників у разі відсутності приладів для вимірювання температури та тиску газу, оскільки прямих вказівок на те, що ці норми поширюються лише на комерційних споживачів, у законодавстві немає, а така можливість стосовно побутових споживачів була прямо передбачена актами самого регулятора. Тобто на час виникнення спірних правовідносин не було передбачено жодних виключень щодо приведення об`єму природного газу спожитого побутовим споживачем до стандартних умов. Лише 6 листопада 2020 року НКРЕКП прийняло постанову № 2033 «Про затвердження Методики визначення розмірів нормативних та виробничо-технологічних втрат/витрат природного газу при здійсненні розподілу природного газу та змін до деяких постанов НКРЕКП» (далі - постанова НКРЕКП № 2033), яка набрала чинності 07 листопада 2020 року та у якій було прямо зазначено, що приведення об`єму природного газу в точках комерційного обліку до стандартних умов поширюється виключно на випадки обліку природного газу, використаного споживачем, що не є побутовим. У зв`язку з набранням чинності вказаною постановою № 2033, на сьогоднішній день, тобто на час ухвалення рішення у справі, пункт 5.3 розділу V Типового договору № 2498 передбачає, що при здійсненні обліку спожитого газу побутовим споживачем за розрахункову одиницю розподіленого та спожитого природного газу беруться кубічні метри (м куб.) природного газу, визначені відповідно до фактичних показів лічильника природного газу або відповідно до норм споживання природного газу, затверджених постановою Кабінету Міністрів України. Тобто, приведення об`єму природного газу в точках комерційного обліку до стандартних умов для побутових споживачів не застосовується та не проводиться. Так само з 7 листопада 2020 року пункт 3 глави 1 розділу ІХ Кодексу газорозподільних систем визначає, що фактичний об`єм надходження природного газу до/з ГРМ (у тому числі по об`єктах споживачів) за певний період визначається в точках комерційного обліку (на межі балансової належності) на підставі даних комерційних вузлів обліку, встановлених в точках вимірювання, та інших регламентованих процедур у передбачених цим Кодексом випадках. Об`єм природного газу в точках комерційного обліку має бути приведений до стандартних умов (виключно у випадку обліку природного газу, використаного споживачем, що не є побутовим) та переведений в одиниці енергії (обсяг) згідно з розділом XV цього Кодексу. Таким чином, лише з набранням постановою НКРЕКП № 2033 чинності визначено, що приведення спожитого об`єму природного газу до стандартних умов здійснюється виключно у випадку обліку природного газу, використаного споживачем, що не є побутовим. Наведене узгоджується із правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 листопада 2021 року у справі № 161/11800/19. Також, Велика Палата Верховного Суду вказала, що оскільки за місцем проживання позивача був встановлений побутовий лічильник газу, який не вимірює тиск та/або температуру газу, відповідно його показники відображають об`єм спожитого газу в робочих умовах, оператор ГРМ мав обов`язок проводити розрахунки по вузлах обліку шляхом приведення об`єму природного газу до стандартних умов за показами побутових лічильників, оскільки прямих вказівок на те, що ці норми поширюються лише на комерційних споживачів, у законодавстві немає, а така можливість стосовно побутових споживачів прямо передбачена актами самого регулятора. Тобто на час виникнення спірних правовідносин не було передбачено жодних виключень щодо приведення об`єму природного газу спожитого побутовим споживачем до стандартних умов. Відтак, розрахунок заборгованості позивачем у даній справі проведено у відповідності з вимогами чинного законодавства, своїх контррозрахунків відповідач не навів. З огляду на викладене, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід також стягнути 2422,40 грн. понесених і документально підтверджених судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved