Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-03 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та позбавлення батьківських прав. Свої позовні вимоги мотивує тим, що він є біологічним батьком малолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 01.02.2022 року. Вказує, що відповідач з самого народження дитини відмовилась від дочки та передала йому на виховання і наразі він самостійно займається її вихованням та доглядом. Відповідач ніякого зв`язку із дочкою не підтримує, не приймає участі у її вихованні, не забезпечує матеріально, не цікавиться її розвитком, злісно ухиляється від виконання батьківських обов`язків, фактично самоусунулася від їх виконання. Покликаючись на викладені обставини, просить суд стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дочки в розмірі частини з усіх видів заробітку відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у заяві та просили їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилася, подала суду заяву, у якій просить справу слухати у її відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує щодо їх задоволення. А тому, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача в порядку ст. 280 ЦПК України. Представник третьої особи в судовому засіданні не заперечувала щодо задоволення позовних вимог. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом з`ясовано, що [PERSON] народилася [INFO] та її батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 9-зворот). Згідно рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 01.02.2022 року [PERSON] визнано батьком [PERSON] , [INFO] , яку народила [PERSON] та внесені відповідні зміни до актового запису про народження дитини (а.с. ). Орган опіки і піклування виконавчого комітету Луцької міської ради у поданому висновку від 01.11.2024 року вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав щодо малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а.с. ). При цьому, судом з`ясовано, що відповідач проживає в м. Рівному, зловживає алкогольними напоями, умови проживання незадовільні і не заперечує проти позбавлення її батьківських прав, про що свідчить акт обстеження умов проживання (а.с. ). Із змісту ст. 150 Сімейного кодексу України вбачається, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ч. 1 ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Пленум Верховного Суду України в п.п. 15 та 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не надають дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до їх внутрішнього світу; не створюють умов для отримання ними освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дітьми лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Таким чином, оцінивши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню малолітньої дитини не виконує, дитина від народження проживає з батьком, який її виховує та утримує, матір дитини її жодного разу не бачила, а тому вважає, що позбавлення останньої батьківських прав відносно малолітньої дочки є доцільним та в її інтересах. Щодо вимоги позивача про стягнення аліментів, то суд приходить до наступних висновків. Так, у відповідності до вимог ст.169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Крім того, згідно ч.ч. 2, 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно зі ст. 180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. З ч. 3 ст. 180 СК України вбачається, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджується у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників з ким проживає дитина. Частиною 2 ст.182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, зважаючи, що відповідач свій обов`язок по утриманню дитини не виконує, малолітня дочка проживає з батьком та перебуває на його утриманні, то суд приходить до висновку, що на користь позивача слід стягувати аліменти в розмірі частки від всіх заробітків (доходів) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення нею повноліття, оскільки відповідач працездатна і тому спроможна надавати матеріальну допомогу малолітній дочці у вказаному судом розмірі. Крім цього, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на корись позивача слід стягнути 1211,20 грн. судового збору по задоволеній вимозі щодо позбавлення батьківських прав та в дохід держави - 1211,20 грн. по задоволеній вимозі по стягненню аліментів. На підставі ст.ст. 164, 165, 180, 182 СК України, ст.18 Конвенції про права дитини, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»,

Outcome: approved