Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-04 00:00:00

У червні 2023 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання договору довічного утримання укладеного 22.07.2010 року між [PERSON] та [PERSON] , посвідченого державним нотаріусом П`ятої київської державної нотаріальної контори Войстрик О.В., зареєстрованого у реєстрі за №7-1037. Також, просила: скасувати обтяження - заборону на нерухоме майно, що зареєстроване в реєстрі за №7-1037, яку було накладено за договором довічного утримання від 22.07.2010 року на квартиру [ADDRESS] та застосувати наслідки розірвання договору, визнавши за [PERSON] право власності на вказану квартиру. В обґрунтування позову вказувала, що 22.07.2010 року між нею та відповідачем у справі було укладено договір довічного утримання, посвідчений державним нотаріусом П`ятої київської державної нотаріальної контори Войстрик О.В., зареєстрованого у реєстрі за №7-1037. Згідно з умовами зазначеного договору [PERSON] передала у власність [PERSON] належну їй квартиру [ADDRESS] , а остання в свою чергу зобов`язалась довічно утримувати [PERSON] , тобто забезпечувати грошовими ресурсами для задоволення потреб та створення умов для нормальної життєдіяльності, на які відчужувач самостійно буде забезпечувати себе харчуванням, одягом, лікарськими засобами, необхідними послугами, та інше. Сторони домовились, що грошове утримання складається з первинного одноразового платежу у розмірі 75 000 грн. та щомісячних платежів у розмірі 600 грн. Також, [PERSON] зобов`язалася щомісяця разом з щомісячним грошовим утриманням, сплачувати комунальні послуги за квартиру [ADDRESS] , а саме: квартплата, послуги по утриманню будинку, плату за користування природним газом, теплопостачання, водопостачання та електроенергія до 150 кВт.год, абонентська плата за телефон, за послуги соціального пакету кабельного телебачення та оплату домофона. За п. 8 Договору, сторони погодили, що сума грошового утримання буде щомісячно виплачуватись починаючи з моменту укладення Договору до 10 числа поточного місяця поштовим переказом за адресою: [ADDRESS] , або готівкою на руки під розписку. Сума грошового утримання підлягає індексації. Позивач є особою похилого віку (83 роки), має ряд хронічних захворювань. Станом на день подання позову [PERSON] в силу свого віку та стану здоров`я потребує сторонньої допомоги в побуті та догляду. За твердженням позивача [PERSON] з 2021 року і по теперішній час систематично порушує умови договору довічного утримання: - не сплачує кошти за житлово-комунальні послуги; - не сплачує абонентську плату за телефон, послуги соціального пакету кабельного телебачення та не сплачує за домофон; - систематично порушує строки оплати щомісячного грошового утримання; - взагалі не сплачувала щомісячне грошове утримання за січень 2021р., травень 2021р., липень 2021р., жовтень 2021р., березень 2022р., квітень 2022р., травень 2022р., червень 2022р.; - не сплачує індексацію щомісячного грошового утримання, сума якої замість 500 грн. становить 2411 грн. 30 коп. в 2023 році. - має заборгованість по індексації щомісячного грошового утримання в розмірі 81 402 грн. 84 коп. ; - не забезпечує позивачку харчуванням, одягом, лікарськими засобами; - не надає догляд, не провідує позивачку, не спілкується та взагалі не цікавиться життям; - не задовольняє потреби людини похилого віку та не створює умов для нормальної життєдіяльності; - своєю бездіяльністю та байдужістю завдає моральної шкоди та страждань позивачу, позивач вимушена самостійно та за власні кошти сплачувати житлово-комунальні послуги. Крім того, за твердженням позивача, відповідачка своєю байдужістю, несвоєчасним і неповним виконанням умов Договору завдала [PERSON] велику шкоду, оскільки через наявність цього Договору остання не може оформити соціальну допомогу від держави по догляду вдома. 13.12.2022 року позивач направила на адресу відповідача досудову вимогу в якій просила усунути вказані претензії на що отримала відповідь на досудову вимогу, при цьому, [PERSON] до цього часу так і не навідала [PERSON] , не надала жодної допомоги, не провела звірку по оплаті та не сплатила заборгованість. Позивач вказує, що є хворою людиною, стан її здоров`я різко погіршився, а тому вона наразі потребує стороннього догляду або допомоги, вона вже не може повністю самостійно себе обслуговувати. Таким чином, [PERSON] вважає істотними порушення умов договору довічного утримання зі сторони [PERSON] , оскільки позивач позбавлена того на що вона розраховувала при укладенні договору, а тому просила про задоволення позовних вимог. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, надав відповідні пояснення. Відповідач та її представник у судовому засіданні проти позову заперечували, мотивуючи це тим, що [PERSON] добросовісно та сумлінно виконувала і виконує усі умови укладеного договору довічного утримання протягом тринадцяти років і до 2023 року були відсутні будь-які претензії з цього приводу. На розмір та своєчасність оплат у якийсь період вплинув той факт, що [PERSON] та уся її сім`я були хворі на СОVID -19, а також початок повномасштабної агресії проти України та наявність в країні воєнного стану. [PERSON] у відповідь на претензії [PERSON] надала пропозицію про зустріч та проведення звірки по перерахованим коштам аби усунути всі непорозуміння, однак позивач не відреагувала на пропозицію звернувшись до суду. На думку [PERSON] позивач свідомо створює перешкоди у виконанні договору довічного утримання і її метою є не «стягнення заборгованості», а саме «розірвання договору». Заслухавши пояснення представника позивач, відповідача та її представника, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Ст.744 ЦК України визначено, що за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Ч.1 ст.745 ЦК України встановлено вимоги до форми договору довічного утримання. Так, зазначений договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Як вбачається з матеріалів справи 22.07.2010 року між [PERSON] (відчужувач) та [PERSON] (набувач) було укладеного договір довічного утримання, посвідчений державним нотаріусом П`ятої київської державної нотаріальної контори Войстрик О.В., зареєстрованого у реєстрі за №7-1034 (а.с. 8). У ст.627 ЦК України закріплено принцип свободи договору, у відповідності до якого сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Як встановлено судом, укладаючи оспорюваний договір довічного утримання, позивач та відповідач діяли вільно, на власний розсуд вибираючи контрагента та визначаючи його умови. Відповідно до ч.1 ст.749 ЦК України у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача. Згідно з умовами зазначеного договору відчужувач передав у власність набувачеві квартиру [ADDRESS] , а остання в свою чергу зобов`язалась довічно утримувати [PERSON] , тобто забезпечувати грошовими ресурсами для задоволення потреб та створення умов для нормальної життєдіяльності, на які відчужував самостійно буде забезпечувати себе харчуванням, одягом, лікарськими засобами, необхідними послугами, та інше. Сторони домовились, що утримання (догляд), у тому числі забезпечення харчуванням, одягом, необхідною допомогою, включаючи медичну, має грошовий еквівалент і оцінюється сторонами за їх спільною згодою у розмірі 600 грн. на місяць, які будуть надаватись відчужувачу щомісячно. Сторони домовились, що грошове утримання складається з первинного одноразового платежу у розмірі 75 000 грн. перед підписанням цього договору та щомісячних платежів до 10 числа поточного місяця грошовим переказом за адресою: [ADDRESS] , або готівкою на руки під розписку. Також, [PERSON] зобов`язалася щомісяця сплачувати комунальні послуги за квартиру у терміни встановлені відповідними договорами про надання таких послуг, незалежно від того з ким вони укладені. До оплачуваних послуг належать: квартплата, плата за користування природним газом, теплопостачання, гаряче та холодне водопостачання та електроенергія до 150 кВт.год, абонентська плата за телефон, за послуги соціального пакету кабельного телебачення та оплату домофона. При цьому зазначено, що набувач має передавати грошові кошти за вказані вище комунальні послуги безпосередньо відчужувачу для оплати останнім. Крім того, у п. 8 вказаного договору зазначено, що сума грошового утримання підлягає індексації в порядку встановленому чинним законодавством. Не проведення індексації у випадку, якщо про це не було заявлено відчужувачем не вважається істотним порушенням умов договору. З матеріалів справи вбачається, що досудова вимога про неналежне та неповне виконання умов договору довічного утримання та сплату індексації грошового утримання [PERSON] адресована [PERSON] лише 13.12.2022 року, а відповідь [PERSON] з роз`ясненням та пропозицією зустрічі для звірки, проведення перерахунків і запевненням готовності виконувати додаткові прохання датована 18.01.2023 року. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази мають бути належними і допустимими відповідно до вимог ст.ст.77,78 ЦПК України. При цьому, інших доказів на підтвердження претензій [PERSON] щодо виконання умов договору довічного утримання до грудня 2022 року матеріали справи не містять. Таким чином, несплата утримувачем щорічної індексації нарахованої на узгоджене сторонами грошове утримання відчужувача до грудня 2022 року не може вважатися істотним порушенням умов договору довічного утримання, що узгоджується зі змістом самого договору та правовим висновком ВС від 05.06.2019 року (справа 755/5449/17, провадження №61-48053). При цьому, як встановлено судом, отримавши досудову вимогу та позовну заяву, відповідач [PERSON] погодилась на закріплення в Додатковій угоді до договору нової збільшеної суми грошового утримання з врахуванням інфляційний процесів (а.с. 17-19). Однією з загальних засад цивільного законодавства відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.3 ЦК України є свобода договору. Згідно п. 7 договору довічного утримання у випадку виникнення в майбутньому потреби забезпечення відчужувача іншими видами матеріального забезпечення чи догляду, відчужувач самостійно на свій розсуд, вирішує усі питання в межах грошового утримання передбаченого цим договором, згідно обумовлених сум. У відповідності до п. 10 договору [PERSON] засвідчує, що визначене сторонами грошове утримання є достатнім для підтримання повноцінного та якісного життєвого рівня відчужувача та не потребуватиме подальшого перегляду сторонами умов договору. За умовами договору позивач заборонила когось поселяти із нею, а також не виставила будь-яких умов щодо дій утримувача із будь-якої допомоги у побуті. При цьому, свою потребу у догляді [PERSON] висловила у грошовому еквіваленті. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Судом встановлено та підтверджено сторонами, що на виконання умов договору довічного утримання [PERSON] отримала від [PERSON] первинний одноразовий платіж у розмірі 75 000 грн. Отже, сторони у договорі погодили, що за рахунок отриманих за договором коштів [PERSON] самостійно себе забезпечує усіма необхідними послугами та зазначили їх перелік у договорі, в тому числі придбання продуктів харчування, одягом, необхідною допомогою, включаючи медичну допомогу, при цьому договір не містить умов щодо особистої участі [PERSON] у купівлі, приготуванні їжі, одягу, ліків, тощо. У відповідності до ч. 2 ст. 749 ЦК України, у разі виникнення потреби забезпечити відчужувача іншими видами матеріального забезпечення та догляду спір має вирішуватись відповідно до засад справедливості та розумності. Таким чином, суд не виключає, що у [PERSON] з липня 2010 року могли виникнути інші потреби, аніж це передбачено сторонами у договорі, при цьому за неможливості сторін добровільно вирішити спірні питання, вони мають вирішуватись

Outcome: dismissed