Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-12 00:00:00

Позивач [PERSON] , інтереси якої представляє адвокат Романко В.М., звернулася до Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що її син [PERSON] перебував у цивільному шлюбі з відповідачкою, від якого народилась дочка [PERSON] , [INFO] , та проживали разом з нею в с. Пнів. Після смерті [INFO] сина позивача, відповідачка переїхала на квартиру в м. Надвірна та почала зловживати алкоголем і вести аморальний спосіб життя. Відтоді відповідачка ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться успіхами в навчанні, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, підготовкою до самостійного життя. В тому числі не забезпечує необхідне харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусві\-домлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею належної освіти та розвитку. Навпаки, постійно зловживаючи алкоголем та своєю негативною поведінкою подає пога\-ний приклад та створює умови, які шкодять інтересам дитини та негативно впливають на її виховання та розвиток. Відповідач, покладені законом на батьків обов`язки зовсім не вико\-нує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні дочки [PERSON] . Всі питання щодо виховання та утримання дитини вирішуються позивачем самостійно, без участі матері та матеріальної підтримки з її боку. У зв`язку з чим, наказом служби у справах дітей Пасічнянської сільської ради № 40-к від 28.12.2023р. тимчасово було влаштовано дитину проживати до позивача. Протягом 2024 року відповідач продовжувала нехтувати своїми обо\-в`язками щодо виховання та утримання дитини, продовжує зловживати алкоголем та веде аморальний образ. Орган опіки та піклування Пасічнянської сільської ради надав висновок щодо доцільності позбавлення материнських прав [PERSON] . Все вище вказане свідчить про те, що відповідач [PERSON] самоусунулася від виконання батьківських обов`язків. На підставі викладеного позивач просить суд позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав стосовно неповнолітньої дитини: дочки [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 15 листопада 2024 року відкрито загальне позовне провадження по справі, призначено підготовче судове засідання та витребувано з Надвірнянського РВП відомості про вчинення правопорушень [PERSON] , з КНП «Надвірнянська ЦРЛ» витребувано інформацію про перебування відповідача на обліках лікарів нарколога та психіатра. Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 17 грудня 2024 року закрите підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити та пояснила, що її син та відповідач проживали разом у фактичних шлюбних віднсинах приблизно 13-14 років у цивільному шлюбі. В них народилась дочка [PERSON] . Син хворів на цукровий діабет та внаслідок хвороби помер у грудні 2023 року. З самого народження дитини відповідачці було байдуже на неї, вона вживала алкогольні напої, грудьми дитину не годувала. Відповідач за весь час ні речей, ні взуття, ні продуктів не купувала та не передавала. Був випадок у вересні 2024 року, коли відповідач викрадала дитину. До школи де навчається онука, відповідач не ходить та вчителі її ніколи не бачили. Дитина слаба, має захворювання серця, коли їй робили операцію (апендицит) мати доньку не провідувала в лікарні та коштів на лікування не надавала. В судовому засіданні представник позивача - адвокат Романк В.М. підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] повторно не з`явилася у судове засідання, про місце, день та час слухання справи була повідомлена належним чином шляхом направлення судових повісток за адресою місця реєстрації, які згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу отримала їх особисто (а.с.24,41) та шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України відповідно до вимог ч.11 ст.128 ЦПК України (а.с.53). Відповідач про причини неявки суд не повідомила, заяв про розгляд справи за її відсутності не надходило, відзив на позов не подала, а тому суд відповідно до ст. 280 ЦПК України за наявності згоди представника позивача розглядає справу при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. 03.02.2025 року судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, яка занесена до протоколу судового засідання. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Органу опіки та піклування Пасічнянської сільської ради Ломпас М.В проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Пояснила, що відповідач дитиною не цікавиться, не відвідує ні школу, ні лікарню з дитиною, на засіданні комісії не з`явилась. За висновком комісії визнано за доцільне позбавити її батьківських прав, що буде відповідати виключно інтересам дитини та надасть можливість отримувати пенсію по втраті годувальника. Неповнолітній свідок [PERSON] пояснила, що вона проживає з бабусею. Де знаходиться її мама, вона не знає. Останній раз бачила її у вересні 2024 року, мама була п`яною. Хоче залишитися жити з бабусею, яка її утримує та виховує. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є сусідкою позивача. Їй відомо про те, що відповідач прийшла в сім`ю позивача ще неповнолітньою. Коли народилася дитина, то нею зажди займалася бабуся [PERSON] . Позивач дуже добре відносилася до невістки та дитини, опікувалася ними. Коли відповідач почала зловживати алкогольними напоями, позивач намагалася її врозумити. Відповідач дуже рідко відвідувала школу, де навчається її донька, інколи приводила дитину до школи п`яна, вона як сусідка постійно говорила про її поведінку, але запої були сильні та [PERSON] нікого не слухала. Після смерті сина позивача відповідач всього 1-2 рази приходила до дитини, вона сама її кілька разів бачила у місті п`яну. Дитина проживає з позивачем, вона щаслива, вихована, дуже спокійна, чемна і це заслуга бабусі, з відповідачем дитині буде набагато гірше. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є колишньою дружиною брата позивача. Зазначила, що від смерті батька дитини відповідачку не бачила, до доньки остання не приходила, і вона не гідна бути матір`ю. Коли вона питала дитину про маму, то дівчинка їй відповіла, що мама її залишила. Позивач взяла все виховання та відповідальність за дитину на себе по сьогодні, годує, одягає, супроводжує до школи та лікарні. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника позивача, представника третьої особи, свідків, дослідивши в судовому засіданні надані докази, оцінивши їх у сукупності, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, виходячи з наступного. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків з виховання дитини. Статті 150, 157 СК України закріплюють, що батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той із батьків, хто проживає окремо від дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні. У судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] є матір`ю неповнолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] (а.с.5). Батько дитини: [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 06 грудня 2023 року (а.с.17). Наказом служби у справах дітей Пасічнянської сільської ради № 40-к від 28.12.2023р. тимчасово було влаштовано дитину [PERSON] до [PERSON] (а.с.6). Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 11 листопада 2024 року позивач [PERSON] зареєстрована та проживає разом із своєю онукою [PERSON] ,2013 р.н. за адресою: [ADDRESS] . Матір [PERSON] зі своєю дитиною [PERSON] не проживає, участі у її вихованні не приймає (а.с.8). Неповнолітня [PERSON] навчається в 6-В класі Пнівського ліцею Пасічнянської сільської ради. Мати дитини [PERSON] за час навчання дитини жодного разу не відвідувала батьківських зборів та не цікавилася вихованням та навчанням дитини. Зі слів [PERSON] , мати не допомогає матеріально, не цікавиться її здоров`ям, навчанням, відпочинком, що підтверджується довідкою Пнівського ліцею Пасічнянської сільської ради Івано-Франківської області № 01.32/08 від 22.01.2025 (а.с.55). Відповідно до довідки лікаря № 781 дитина [PERSON] хворіє часто, звертається за медичною допомогою. Пацієнтку приводить бабуся, мама жодного разу з дитиною не приходила (а.с.7). Відповідач [PERSON] на обліку у лікаря-психіатра та лікаря - нарколога не пребуває, що підтверджується відповіддю №23 від 09.01.2025 року КНП «Надвірнянська центральна районна лікарня» Надвірнянської міської ради (а.с.43). Згідно відповіді Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківської області [PERSON] протягом 2023-2024 років три рази притягалася до адміністративної відповідальності за ст.183 КУпАП (а.с.44) Згідно висновку про доцільність позбавлення батьківських прав №18 від 25.10.2024 року орган опіки та піклування Пасічнянської сільської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , щодо малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] (а.с. 13-14). Декларацією прав дитини, проголошеною Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року, дитина, якщо це можливо, повинна рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в атмосфері любові та матеріального забезпечення. Відповідно до ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини, яка діє на Україні з 27.07.1991 року та ратифікована Україною, держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні для її благополуччя, приймаючи до уваги права та обов`язки їх батьків, опікунів та інших осіб, які відповідають за них по закону і з цією метою приймати всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи. Право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) (пункт 47 рішення Європейського Суду з прав людини (далі Європейський Суд) у справі «Савіни проти України», пункт 49 рішення у справі «Хант проти України»). Тобто, в даному випадку вирішення питання про позбавлення відповідача батьківських прав охоплюється статтею 8 Конвенції і є втручанням у його право на повагу до свого сімейного життя, яке в свою чергу не є абсолютним. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права, а в силу статті 9 Конституції України Конвенція є частиною національного законодавства і закріплює мінімальні гарантії в галузі прав людини, які можуть бути розширені в національному законодавстві, яке в свою чергу в силу взятих на себе Україною зобов`язань не може суперечити положенням Конвенції (стаття 19 Закону України «Про міжнародні договори» від 29 червня 2004 року № 1906-ІV). Відповідно до ст. 51 Конституції України обов`язок кожного громадянина України піклуватися про дітей. Перелік обов`язків батьків по вихованню дитини викладений в ст.150, 151, 153-156 СК України. За ч.2 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст.155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та людської гідності. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно п.16 вказаної постанови Пленуму, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Позивач просить позбавити батьківських прав відповідача відносно її неповнолітньої дочки, так як остання ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася та не спростувала доводів позивача. Суд вважає, що наданими по справі доказами достовірно встановлено, що відповідач неналежно виконує батьківські обов`язки відносно неповнолітньої дочки, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що погано впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дочкою. При розгляді даної категорії справ держава має позитивний обов`язок вживати виважених і послідовних заходів зі сприяння возз`єднанню дітей зі своїми біологічними батьками, дбаючи при досягненні цієї мети про надання їм можливості підтримувати регулярні контакти між собою. (пункт 52 згаданого вище рішення Європейського Суду у справі «Савіни проти України»). Однак реалізація таких обов`язків держави також вимагає від відповідачів активних дій, які б свідчили про їх бажання скористатись такою допомогою держави. Відповідач [PERSON] з 2023 року не займається вихованням дитини, участі у її житті та вихованні не приймає, фінансово її не утримує, зловживає алкогольними напоями, не телефонувала дитині, не писала листів, взагалі ніяк не цікавиться її життям, здоров`ям, навчанням. Суд розцінює такі дії відповідача, як ухилення від виховання дітей, свідоме нехтування своїми батьківськими обов`язками і не бажання виконувати їх, що є підставою для позбавлення [PERSON] батьківських прав. Таким чином, в даній конкретній ситуації існують виключні обставини, за яких відповідач може бути позбавлений батьківських прав, що не суперечить статті 9 Конвенції про права дитини, враховуючи інтереси дитини, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved