Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-10 00:00:00

До Канівського міськрайонного суду Черкаської області з позовною заявою звернувся адвокат Константінова Тетяна Миколаївна в інтересах [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини в якій просить розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який зареєстрований Канівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, 09.06.2016 за актовим записом № 53 та після розірвання шлюбу залишити проживати малолітню дочку [PERSON] , [INFO] з батьком, [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Свої вимоги мотивує тим, що 09.06.2016 року між [PERSON] та відповідачкою укладено шлюб, який зареєстровано Канівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, актовий запис №53. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] . Протягом останнього року шлюбні відносини погіршилися та фактично припинилися. Причиною припинення шлюбних відносин є те, що при вирішенні сімейних проблем, сторони не приходили до згоди, на цій підставі виникали непорозуміння, які ставали причиною сварок. Свідками цих сварок ставала неповнолітня дитина. Тому сторони прийняли рішення проживати окремо. Дитина залишилась проживати із позивачем. Шлюб носить формальний характер, сім`я фактично розпалась, адже як одна сім`я не проживають, втратили повагу один до одного і сімейну близькість, спільного господарства не ведуть. Сторін нічого не об`єднує окрім спільної дитини. Відносини перестали мати ознаки сім`ї, визначені законодавством. Так, як щлюбних відносин не підтримують, позивач вважає продовження шлюбу не доцільним. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу суперечить його інтересам та інтересам дитини. Спір про поділ майна подружжя відсутній. Окрім того вважає за потрібне залишити місце проживання дитини з позивачем, так як спір щодо місця проживання дитини відсутній. Ухвалою судді Канівського міськрайонного суду Черкаської області Колісник Л.О. від 31.10.2024 позовна заява була залишена без руху, з наданням позивачу часу для усунення недоліків. Ухвалою судді Канівського міськрайонного суду Черкаської області Колісник Л.О. від 11.11.2024 відкрито провадження у справі; вирішено проводити її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання позивач та представник позивача - адвокат Константінова Т.М. не з`явилися. До суду надійшла письмова заява представника позивача [PERSON] про розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилася, надала заяву про визнання позову, не заперечує щодо задоволення позовних вимог щодо розірвання шлюбу, після розірвання шлюбу просить залишити їй набуте прізвище « [PERSON] ». Малолітню доньку, [PERSON] , [INFO] просить залишити проживати з батьком, позивачем по справі. Розгляд справи провести без її участі. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, повно, всебічно та безпосередньо з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд дійшов наступних висновків. Згідно зі свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 09.06.2016 вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 09.06.2016 у Канівському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 53. Прізвище відповідача після державної реєстрації шлюбу « [PERSON] » (а.с.14). Відповідно до ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписами ч.3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною 2 ст. 112 СК України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З`ясувавши обставини справи, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, сімейних відносин сторони не підтримують, взаємні почуття між ними втрачені і примирення між сторонами неможливе. Крім того, на думку суду, подальше перебування їх у шлюбі буде суперечити їхнім інтересам, тому позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, зокрема, свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] від 09.08.2016 (а.с.15), що сторони є батьками дочки - [PERSON] , [INFO] . З копії довідки про реєстрацію місця проживання особи №1037-01-08 від 15.02.2022, виданої виконавчим комітетом Канівської міської ради вбачається, що позивач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.12). Із довідки про реєстрацію місця проживання особи від 17.01.2022 № 192-01-08 вбачається, що донька сторін [PERSON] , [INFO] зареєстрована за місцем реєстрації позивача за адресою: [ADDRESS] (а.с.16). Щодо вимоги позивача про залишення малолітньої дитини сторін - [PERSON] , [INFO] , проживати з батьком [PERSON] , суд зазначає наступне. Відповідно до частини четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти рокі, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Частиною першою статті 160 СК України передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. За змістом частини першої статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. У постановах від 15 січня 2020 року в справі № 200/952/18 (провадження № 61-14859св19) та від 22 грудня 2021 року в справі № 339/143/20 (провадження № 61-6809св21) Верховний Суд зазначив, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини разом із матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. У разі наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Матеріали справи доказів про наявність між сторонами спору щодо того, з ким із батьків буде проживати їхня малолітня дочка, не містять. Судом установлено, що за спільною згодою сторін та самої дитини малолітня дочка подружжя [PERSON] проживає разом з батьком [PERSON] . Проживання дитини разом з батьком не позбавляє матір права приймати участь у її вихованні та розвитку. Враховуючи вищевикладене, зважаючи на вік малолітньої дитини, а також ту обставину, що фактів, ознак чи наявність випадків, які б давали підстави вважати, що залишення дочки проживати разом з батьком становить небезпеку для її життя, здоров`я і морального виховання, судом не встановлено, беручи до уваги приписи Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, норми міжнародних актів, що регулюють питання захисту прав і свобод дітей, а також положення національного законодавства, суд вважає необхідним залишити малолітню дочку сторін [PERSON] , [INFO] , проживати разом з батьком [PERSON] , оскільки це відповідає найкращим інтересам дитини. Слід наголосити, що під час розгляду даної справи судом не вирішується питання про визначення місця проживання дитини, а лише розглядається вимога про залишення проживання малолітньої дитини разом із батьком. Згідно із частинами першою, четвертою статті 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до частин п`ятої та шостої статті 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. У постанові Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» № 2 від 12 червня 2009 року зазначено, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Таким чином, визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому може бути прийняте судом. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Водночас, у позовній заяві позивач просить суд залишити судові витрати за ним. Відтак, ухвалюючи рішення, витрати по сплаті судового збору суд залишає за позивачем. Враховуючи наведене та

Outcome: approved