Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-09 00:00:00

До Суворовського районного суду м. Одеси надійшла заява [PERSON] [PERSON] за участю заінтересованої особи [PERSON] , про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: встановити той факт, що особи вказані в Свідоцтві про право власності на квартиру [ADDRESS] , виданого 21 серпня 1998 року Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів, у графі: «дійсно належить на правах приватної, спільної (сумісної або часткової) власності»: [PERSON] та членам сім`ї [PERSON] , в рівних частках. Свою заяву обґрунтовує тим, що 21 серпня 1998 року Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів, на підставі розпорядження (наказу) № 125772 від 21.08.1998р. на ім`я [PERSON] та [PERSON] було видано Свідоцтво про право власності на житло - квартиру [ADDRESS] . Право власності на зазначену квартиру було зареєстроване 12 листопада 1998 року в Одеському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості. 10 березня 1999 року [PERSON] та [PERSON] , уклали з [PERSON] договір купівлі-продажу нерухомого майна - 47/100 частини квартири [ADDRESS] за №99-0057 який був посвідчений на Одеський товарній біржі. Далі 6 березня 2001 року між [PERSON] та [PERSON] , був укладений Договір купівлі-продажу нерухомого майна №1031/К, який був посвідчений на Одеський товарній біржі. Відповідно до п.1 даного Договору, [PERSON] , діючи від себе особисто та від імені неповнолітнього [PERSON] , продала, а [PERSON] купила: 5,8 - житлові; 6.7 - коридори, житловою площсю18.9 кв.м., які складають 47/100 частин квартири [ADDRESS] . Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 9 жовтня 2023 року по справі №523/12205/23 позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа Одеська товарна біржа про визнання договору купівлі-продажу дійсним - задоволено. Договір купівлі-продажу нерухомого майна №1031-К від 06.03.2001 року, а саме 47/100 частин квартири за адресою: [ADDRESS] , загальною житловою площею 53,3 кв.м., корисної площі 53.3 кв.м. яка складається з трьох кімнат житловою площею 30.8 кв.м, укладений між [PERSON] діючою в своїх інтересах та в інтересах свого неповнолітнього сина [PERSON] , як продавцем з одного боку та [PERSON] , як покупцем з іншого боку - визнано дійсним. Таким чином, на сьогоднішній день, заявниці є власницями 53/100 частин квартири [ADDRESS] . Власницею 47/100 частин квартири [ADDRESS] , є [PERSON] На початку липня 2024 року [PERSON] звернулась до [PERSON] та [PERSON] з проханнями поїхати з нею до Центру надання адміністративних послуг (ЦНАП), та надати згоду на зняття з реєстраційного обліку місця проживання її колишнього чоловіка. Однак, під час надання згоди в ЦНАПі при перевірки правовстановлюючих документів та паспортів, виявились розбіжності. Так у свідоцтві про право власності на квартиру [ADDRESS] , виданого 21 серпня 1998 року Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів, у графі: дійсно належить на правах приватної, спільної (сумісної або часткової) власності, вказано: [PERSON] та членам сім`ї [PERSON] в рівних частках. При цьому, у заявниць в паспортах громадянина України, зазначено: [PERSON] та [PERSON] відповідно. Таким чином, виявились розбіжності в імені заявниці [PERSON] , а саме у зазначеному Свідоцтві про право власності на житло вказано [PERSON] , а в паспорті громадянина України серія [NUMBER] , вказано [PERSON] , та у прізвищі заявниці [PERSON] а саме у Свідоцтві про право власності на житло вказано [PERSON] , тобто [PERSON] , а в паспорті громадянина України серії [NUMBER] . вказано [PERSON] . Вказані помилки, які наявні перешкоджають заявниці в розпорядженні її власністю в повному обсязі. \~ \~ \~ \~Дані обставини стали підставою для звернення до суду. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 05.08.2024 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. У судове засідання заявниці [PERSON] , [PERSON] не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином, від їх представника адвоката Садаклієва І.І. надійшла письмова заява, яка міститься в матеріалах справи, в якій підтримав позовні вимоги та просив розгляд справи проводити за його відсутності. У судове засідання заінтересована особа [PERSON] не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась судом належним чином, надала письмову заяву, яка міститься в матеріалах справи, в якій підтримала позовні вимоги та просила розгляд справи проводити за її відсутності. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, про те, що заява є обґрунтованою, є доказаною, тому підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено що 21 серпня 1998 року Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів, на підставі розпорядження (наказу) № 125772 від 21.08.1998р. на ім`я [PERSON] та [PERSON] було видано Свідоцтво про право власності на житло - квартиру [ADDRESS] . Право власності на зазначену квартиру було зареєстроване 12 листопада 1998 року в Одеському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості. 10 березня 1999 року [PERSON] та [PERSON] , уклали з [PERSON] договір купівлі-продажу нерухомого майна - 47/100 частини квартири [ADDRESS] за №99-0057 який був посвідчений на Одеський товарній біржі. Далі 6 березня 2001 року між [PERSON] та [PERSON] , був укладений Договір купівлі-продажу нерухомого майна №1031/К, який був посвідчений на Одеський товарній біржі. Відповідно до п.1 даного Договору, [PERSON] , діючи від себе особисто та від імені неповнолітнього [PERSON] , продала, а [PERSON] купила: 5,8 - житлові; 6.7 - коридори, житловою площсю18.9 кв.м., які складають 47/100 частин квартири [ADDRESS] . Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 9 жовтня 2023 року по справі №523/12205/23 позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа Одеська товарна біржа про визнання договору купівлі-продажу дійсним - задоволено. Договір купівлі-продажу нерухомого майна №1031-К від 06.03.2001 року, а саме 47/100 частин квартири за адресою: [ADDRESS] , загальною житловою площею 53,3 кв.м., корисної площі 53.3 кв.м. яка складається з трьох кімнат житловою площею 30.8 кв.м, укладений між [PERSON] діючою в своїх інтересах та в інтересах свого неповнолітнього сина [PERSON] , як продавцем з одного боку та [PERSON] , як покупцем з іншого боку - визнано дійсним. Під час перевірки правовстановлюючих документів та паспортів, в ЦНАПі виявились розбіжності. Так у свідоцтві про право власності на квартиру [ADDRESS] , виданого 21 серпня 1998 року Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів, у графі: дійсно належить на правах приватної, спільної (сумісної або часткової) власності, вказано: [PERSON] та членам сім`ї [PERSON] в рівних частках. При цьому, у заявниць в паспортах громадянина України, зазначено: [PERSON] та [PERSON] відповідно. Таким чином, виявились розбіжності в імені заявниці [PERSON] , а саме у зазначеному Свідоцтві про право власності на житло вказано [PERSON] , а в паспорті громадянина України серія [NUMBER] , вказано [PERSON] , та у прізвищі заявниці [PERSON] , а саме у Свідоцтві про право власності на житло вказано [PERSON] , тобто [PERSON] , а в паспорті громадянина України серії [NUMBER] . вказано [PERSON] . Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 цього Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У частині другій цієї статті визначається перелік основних способів захисту цивільних прав та інтересів. Статтею 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п.1, 6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб. Відповідно до розяснень, що викладені в п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику усправах провстановлення фактів, що мають юридичне значення» судам розяснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Відповідно до ст. 13 та ст. 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст. 77 ЦПК України). Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів. Заява [PERSON] ,\~ [PERSON] за\~участю заінтересованої\~особи [PERSON] ,\~про встановлення\~факту,\~що має\~юридичне значення підлягає задоволенню. На підставі викладеного, та

Outcome: approved