Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-16 00:00:00

Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз» звернулося в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з розподілу природного газу. Позовні вимоги мотивує тим, що Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз» є оператором газорозподільної системи (далі Оператор ГРМ), що на підставі ліцензії на право провадження господарської діяльності з розподілу природного, в межах території, де знаходиться газорозподільна система, що перебуває у власності, господарському віданні, користуванні чи експлуатації нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз» видана на підставі постанови НКРЕКП від 29.06.2017 № 843. Між позивачем та [PERSON] укладено Типовий договір розподілу природного газу. Фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є постійне споживання природнього газу. АТ «Закарпатгаз» свої зобов`язання виконало в повному обсязі та надало відповідачу послуги з розподілу природного газу. В порушення умов зазначеного договору та нормативних актів відповідачем не проведена оплата послуг розподілу природного газу, внаслідок чого за період січень 2020 року - грудень 2023 року утворилась заборгованість в розмірі 6 683,56 грн., про що свідчить розрахунок боргу та фінансовий стан абонента. З огляду на вищенаведене, позивач просить стягнути з [PERSON] заборгованість за послуги з розподілу природного газу в розмірі 6683,56грн. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.06.2024 прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою. Постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.11.2024 справу розподілено судді Логойді І.В. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.11.2024 справу прийнято до провадження, постановлено розгляд здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явився, при цьому у прохальній частині позовної заяви просив розглянути справу без його участі, подав додатково заяву про розгляд без його участі від 21.02.2025. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилася, подала відзив на позовну заяву, згідно з яким просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Вказала наступне. Через відсутність доказів надання послуг не є споживачем таких, з урахуванням КВЕД позивач може розподіляти природний газ, однак доказів передачі йому газорозподільної системи не надав, відсутні відомості про видачу ліцензії у ліцензійному реєстрі, постанови НКРЕП не зареєстровані у Міністерстві юстиції, тому чинності не набули, норми ст. 67,68 Житлового кодексу України не підлягають до застосування, наявна заборона згідно із Законом України від 29.07.2022 №2479-ІХ на стягнення, відсутня нормативна вказівка на укладення договору розподілу, оператор ГРС не є суб`єктом господарської діяльності в державному секторі економіки, оператор ГРС монополіст безпідставно нараховує плату та заборгованість за надану послугу, внаслідок чого відбувається порушення вимог Закону України "Про захист прав споживачів". За приписами ч. ч. 1, 2, 8 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Вимогами ч. 2 ст. 247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, суд дійшов наступного висновку. Згідно з випискою з Єдиного державного реєстру бридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТА "Оператор газорозподільної системи "Закарпатгаз" є юридичною особою, зокрема, з основним видом економічної діяльності - 35.22 Розподілення газоподібного палива через місцеві (локальні) трудопроводи, згідно з 35.23 - Торгівля газом через місцеві (локальні) трубопроводи, 42.21 - Будівництво трубопроводів. Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз» є оператором газорозподільної системи (далі - Оператор ГРМ), що на підставі ліцензії на право провадження господарської діяльності з розподілу природного, в межах території, де знаходиться газорозподільна система, що перебуває у власності, господарському віданні, користуванні чи експлуатації нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз» видана на підставі постанови НКРЕКП від 29.06.2017 № 843 (зі змінами внесеними постановою НКРЕКП від 25.06.2019 № 1219). Згідно з вимогами ст. 4 Закону України "Про ринок природного газу" до компетенції Регулятора на ринку природного газу належать видача ліцензій на право провадження видів діяльності на ринку природного газу, що підлягають ліцензуванню з урахуванням положень статті 9 цього Закону, та нагляд за дотриманням ліцензійних умов ліцензіатами. Вказане спростовує твердження відповідача про неліцензування діяльності позивача у встановленому законодавством порядку. Згідно зі\~ст. 40 Закону України «Про ринок природного газу», зокрема, визначено, що\~розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу. Типовий договір розподілу природного газу затверджується Регулятором. Оператор газорозподільної системи має забезпечити додержання принципу недискримінації під час укладення договорів розподілу природного газу з замовниками. Договір розподілу природного газу є публічним. Для проведення розрахунків за послуги розподілу природного газу оператори газорозподільних систем відкривають в установах уповноважених банків поточні рахунки із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять як плата за послуги розподілу природного газу. Уповноважені банки, що обслуговують поточні рахунки із спеціальним режимом використання, визначаються Кабінетом Міністрів України. Розподіл природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку, Типовий договір розподілу природного газу, затверджений постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року №2498, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за № 1384/27829. Відповідно до\~п.\~1.3\~типового\~договору\~розподілу\~природного\~газу\~(зареєстровано\~в\~Міністерстві\~юстиції України\~від\~06.11.2015\~року\~за\~\~№\~1384/27829)\~цей Договір\~\~є договором\~приєднання,\~що укладається\~з\~урахуванням вимог\~статей\~633,\~634,\~641\~та\~642\~Цивільного\~кодексу\~України\~на\~невизначений строк.\~Фактом\~приєднання\~споживача\~до\~умов цього Договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до цього Договору, яку в установленому порядку Оператор ГРМ направляє споживачу інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього договору, та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу. Як вбачається з матеріалів справи споживачем [PERSON] за адресою споживання: [ADDRESS] , здійснювалося фактичне споживання природного газу, що підтверджується довідкою про фінансовий стан абонента від 11.04.2024; фотографіями, якими зафіксовано показники лічильника використаного природного газу від 30.07.2020, 06.03.2021, 17.05.2021. Даними обставинами спростовується твердження відповідача про те, що така не є споживачем послуг. Згідно з вимогами ст. 17 Закону України "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг" встановлює відповідно до затвердженої ним методики розміри нормативних та виробничо-технологічних втрат/витрат природного газу для кожного оператора газорозподільної системи, які враховуються при встановленні тарифів на послуги розподілу природного газу. Вказаним спростовуються твердження відповідача стосовно тарифів на послуги розподілу природного газу. Законом, який регулює відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг є Закон України від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги`у редакції на час виникнення спірних правовідносин. Відповідно до п.5, 6 ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Згідно з п. 2 ч.1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать: комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Вказаним спростовується твердження відповідача, що послуги з розподілу природного газу не відносяться до житлово-комунальних послуг. Відповідно до вимог ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний, зокрема, укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 6 цього Закону\~учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг. У пункті 1 частини другої цієї статті Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, зокрема, що виконавцями послуг з постачання та розподілу природного газу є постачальник, який на підставі ліцензії провадить діяльність із постачання природного газу, та оператор газорозподільної системи, до якої приєднані об`єкти газоспоживання споживача. За ч.1 ст.10 вказаного Закону\~ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Згідно із ч.1 ст.19 вказаного Закону одиниця виміру обсягу спожитого споживачем природного газу визначається правилами постачання природного газу, що затверджуються уповноваженим законом органом. Взаємовідносини між газопостачальником, газорозподільним підприємством, газотранспортним підприємством та споживачами природного газу регулюються Законом України від 09 квітня 2015 року № 329-VIII «Про ринок природного газу», Кодексом ГРМ, Правилами № 2496, Типовим договором розподілу природного газу, затвердженим постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2498, Типовим договором постачання природного газу побутовим споживачам № 2500 та іншими нормативно-правовими актами України. Відповідно до ст.714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами. Відповідно до статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» постачання природного газу - це господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і полягає в реалізації природного газу безпосередньо споживачам на підставі укладених з ними договорів. Постачальник природного газу це суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із постачання природного газу. Розподіл природного газу - це господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов`язана з переміщенням природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки споживачам, але що не включає постачання природного газу. Оператор газорозподільної системи суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із розподілу природного газу газорозподільною системою на користь третіх осіб (замовників). Згідно з ч.ч.1, 2 ст.40 Закону №329-VIII розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. Типовий договір розподілу природного газу затверджується Регулятором. Згідно з пунктами 3, 4 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 ЦК України за формою Типового договору розподілу природного газу. Відповідно до п.п.6.1. - 6.4. Типового договору оплата вартості послуги Оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється споживачем за тарифом, встановленим Регулятором для Оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем. Тариф, встановлений згідно з пунктом 6.1 цього розділу, є обов`язковим для сторін з дати набрання чинності постановою Регулятора щодо його встановлення. До встановлення тарифів на послуги розподілу природного газу, виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта споживача відповідно до Кодексу газорозподільних систем, оплата послуг здійснюється за тарифами, встановленими Регулятором для Оператора ГРМ, за фізичний обсяг розподілу природного газу. Величина річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається відповідно до Кодексу ГРМ. Розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць. Відповідно до абзацу 1 пункту 2 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ річна замовлена потужність (за замовчуванням) об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається Оператором ГРМ, виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього Кодексу, крім випадків, передбачених цією главою. Газовий рік (згідно з п. 4 глави 1 розділу І Кодексу ГРМ) є період часу, який розпочинається з першої газової доби жовтня поточного календарного року і триває до першої газової доби жовтня наступного календарного року. Місячна вартість послуги з розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта споживача на тариф, встановлений Регулятором для відповідного Оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності (абзац 2 пункту 1 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ). Встановлено та з матеріалів справи вбачається, що позивач Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз» є оператором газорозподільної системи (Оператор ГРМ) і надає послуги саме із розподілу природного газу. Свої зобов`язання за договором позивач виконує належним чином та в повному обсязі, натомість, судом встановлено, що відповідачем допущено порушення зазначених норм, яке передбачене та кваліфікується Кодексом ГРС як несанкціоноване відновлення газоспоживання (підпункт 2 пункту 1 глави 2 Розділу XI Кодексу). Так, зокрема, судом встановлено, що 02.11.2022 року споживачу [PERSON] припинено (обмеженого) газопостачання у зв`язку із заборгованістю за газопостачання. Даний факт підтверджується доданою до матеріалів справи копією акту про недопуск до припинення/обмеження газопостачання № 2761 від 02.11.2022. Позивачем долучено до матеріалів справи розрахунок заборгованості за період з січня 2020 по грудень 2023 роки, яка становить 6683,56 грн, суд погоджується із таким, в розрахунку суму заборгованості обчислено відповідно до тарифів установлених постановами НКРЕКП. Так, постановою НКРЕКП від 30.12.2020 року №2770 (набрала чинності 01.01.2021 року) на період з 01.01.2021 року встановлено тариф на послуги розподілу природного газу у розмірі 1,85 грн. за м.куб. на місяць. Надалі до постанови НКРЕКП від 30.12.2020 року №2770 внесено зміни постановою НКРЕКП від 30.01.2021 року № 124 (набрала чинності з 01.02.2021 року, https://zakon.rada.gov.ua/rada/show/v0124874-21#n2), в абзаці другому пункту 1 цифри «1,85» замінено цифрами «1,78». У подальшому Постановою НКРЕКП від 22.12.2021 № 2748 (набрала чинності з 01.01.2022 року, https://zakon.rada.gov.ua/rada/show/v2748874-21#n9) встановлено для АТ «Закарпатгаз» тариф на послуги розподілу природного газу - у розмірі 1,99 грн за 1 м.куб.на місяць (без урахування ПДВ). Отже, тарифи, застосовані у розрахунках АТ «Закарпатгаз» з урахуванням ПДВ, відповідають зазначеним постановам НКРЕКП. Тарифи на послуги розподілу природного газу для АТ «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз» установлено постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП). Такі тарифи, є обов`язковими для сторін з дати набрання чинності відповідних постанов Регулятора (НКРЕКП) щодо його встановлення. Таким чином, послуга з розподілу природного газу не обмежується обов`язками оператора ГРМ (АТ «Закарпатгаз») щодо фізичної доставки обсягів природного газу до об`єктів споживача та утриманням газопроводу, що веде до об`єкту споживача, а включає в себе в цілому процес забезпечення цілодобового доступу до ГРМ в межах приєднаної потужності об`єкта споживача для можливості споживання ним відповідних об`ємів природного газу, виділених постачальником природного газу безпосередньо споживачу, і в розумінні цілого комплексу дій (заходів) оператора ГРМ, пов`язаних із забезпеченням безаварійності та належного стану ГРМ. Відповідно до п. 2 ч. 2, ч. 3 ст. 13 Закону України "Про ринок природного газу" - споживач зобов`язаний забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів. У разі порушення або невиконання своїх обов`язків споживач несе відповідальність згідно із законом. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 611 ЦК України, в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 612 ч. 1 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобов`язань. Згідно з розрахунком, наданим суду позивачем, заборгованість [PERSON] за послуги з розподілу природного газу за період із 01.2020 р. по 12.2023 р. становить 6683, 56 грн., а тому з врахуванням обов`язку [PERSON] сплачувати за послуги розподілу природного газу, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість в розмірі 6683, 56 грн. Також, вимогами Закону України "Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування" від 29.07.2022 передбачено, що протягом дії воєнного стану в Україні та шести місяців після місяця, в якому воєнний стан буде припинено або скасовано, постачальнику природного газу забороняється здійснювати будь-які дії щодо примусу побутового споживача до оплати заборгованості (у тому числі включати заборгованість у рахунок на оплату, подавати судові позови, проводити стягнення заборгованості у примусовому порядку, вчиняти заходи з припинення газопостачання у зв`язку з наявністю заборгованості тощо), яка врегульовується відповідно до абзацу другого частини третьої статті 2 цього Закону, тобто стосовно заборгованості побутових споживачів, що врегульовується згідно із Законом України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу". Дія Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу" поширюється на відносини із врегулювання заборгованості за придбаний у НАК "Нафтогаз України" природний газ, послуги з його розподілу і транспортування та виключно на суб`єктів ринку природного газу, що включені до Реєстру. Законодавчих заборон стягнення з відповідача заборгованості за послуги з розподілу природного газу вищевказаний нормативний акт не містить. Відповіді виконавчого комітету Ужгородської міської ради Д.Деньку про перебування будівель АТ "Оператор газорозподільної системи "Закарпатгаз" та АТ "Оператор газорозподільної системи "Закарпатгаз Збут" у приватній власності та неукладення Ужгородською міською радою з такими договорів на провадження комерційної діяльності на території м. Ужгорода, невідкриття рахунків у Казначействі згідно поданого запиту не свідчить про порушення діяльності позивачем. Подані відповідачем заперечення у відзиві на позов не спростовують висновків суду про наявність підстав для задоволення позовних вимог. За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі "Трофимчук проти України" (№ 4241/03, §54, ЄСПЛ, 28 жовтня 2010 року) Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід. На підставі наведеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім і підтверджені документально судові витрати у вигляді судового збору у загальному розмірі 3028 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved