Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про встановлення факту постійного проживання однією сім`єю з [PERSON] , який помер [INFO] , за адресою: [ADDRESS] і перебування на його утриманні. В обґрунтування вимог зазначила, що позивач перебувала з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі з 22.03.2023, вона перебувала на утриманні чоловіка, оскільки його пенсія була вищою за її. [INFO] [PERSON] помер. Рішенням від 01.09.2023 Головного управління Пенсійного фонду в Миколаївській області їй було відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника з тих підстав, що знаходячись в шлюбі, вони були зареєстровані за різними адресами, але її чоловік фактично проживав разом із нею до дня своєї смерті за адресою: [ADDRESS] . Просить встановити факт їхнього спільного проживання за адресою: [ADDRESS] та факт перебування позивача на утриманні у чоловіка [PERSON] .. Ухвалою від 04.10.2023 судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська, справу направлено за підсудністю до Заводського районного суду м. Миколаєва. Ухвалою від 03.01.2024 позов залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. 15.02.2024 позивачем були усунути вказані в ухвалі суду недоліки. Ухвалою від 21.02.2024 відкрите провадження у справі в порядку загального позовного провадження. 13.03.2024 відповідач подав до суду відзив на позову заяву, в якому просив позовну заяву залишити без розгляду, посилаючись на недотримання позивачем вимог ст.. 175 ЦПК України. 01.04.2024 позивач подала заяву про розгляд справи за її відсутністю та задовольнити вимоги. Ухвалою від 09.05.2024 закрите підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. Ухвалою від 06.11.2024 витребувані докази з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області. 26.11.2024 до суду надійшли письмові пояснення. 13.02.2025 до суду надійшли докази з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області. В судове засідання представник відповідач не з`явився про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за відсутністю їхнього представника не надали. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що [PERSON] і [PERSON] з 22.03.2023 перебували у зареєстрованому шлюбі та проживали разом за адресою зареєстрованого місця проживання позивача за адресою: [ADDRESS] з 1979 року по день його смерті [INFO] , згідно акта обстеження домогосподарства від 17.08.2023 за вказаною адресою, за участю сусідів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , підпис яких підтверджено директором КП «ЖИЛСЕРВІС-5», однак [PERSON] зареєстрованим значився за адресою: [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~В письмових поясненнях наданих до суду [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] , останні підтвердили факт тривалого постійного проживання [PERSON] , у тому числі до реєстрації шлюбу, за адресою [ADDRESS] , на утриманні якого перебувала [PERSON] . [PERSON] , [INFO] є пенсіонером перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ в Дніпропетровської області та отримує пенсію за віком. [PERSON] , [INFO] був пенсіонером перебував на обліку в Головному управлінні ПФУ в Дніпропетровської області та отримував пенсію за віком. Окрім пенсійних виплат, інших доходів сім`я не мала та вказане не спростовано, [PERSON] у 2023 році отримувала пенсію щомісячно у розмірі 3141,17 грн. та в подальшому у розмірі 3612,64 грн., пенсія [PERSON] становила на день його смерті 9803,42 грн. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть виданого Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №381 від 18.07.2023. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 01.09.2023 [PERSON] було відмовлено в перерахунку пенсії у зв`язку з втратою годувальника через те, що не було надано документ, який засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, документ про реєстрацію місця проживання разом із годувальником за однією адресою. \~ \~ \~ \~В силу вимог\~ст. 37 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»\~право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні (стаття 38). Непрацездатними членами сім`ї вважаються батько, мати, дружина, чоловік, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, встановленого\~статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Згідно з вимогами\~ст. 38 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»\~члени сім`ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували яку-небудь пенсію, мають право перейти на нову пенсію. Відповідно до вимог п. 2.11 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до\~Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого\~постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року за N 22-1\~(зі змінами), за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються відомості про місце проживання (разом з годувальником за однією адресою), зазначені у пункті 2.22 цього розділу, або документи, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання особи, зокрема органом місцевого самоврядування, що підтверджують такий факт. Положеннями пункту 1\~Постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року за N 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Наведений у\~ЦПК\~перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. У пункті 8 вищевказаної Постанови роз`яснено, що судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. При вирішенні заяв про встановлення факту перебування на утриманні необхідно враховувати, що: за загальним правилом право на пенсію в разі смерті годувальника мають непрацездатні члени сім`ї годувальника, які були на його утриманні; для встановлення факту перебування на утриманні з метою оформлення права на спадщину необхідно, щоб утриманець був непрацездатним на день смерті спадкодавця і перебував на утриманні останнього незалежно від родинних чи шлюбних відносин з ним не менше одного року; для встановлення факту перебування на утриманні при відшкодуванні шкоди в разі втрати годувальника не має значення чи знаходився непрацездатний утриманець в родинних чи шлюбних відносинах з годувальником. В листі Верховного Суду України від 01 січня 2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що факт перебування фізичної особи на утриманні померлого встановлюється судом, зокрема, для призначення пенсії чи відшкодування шкоди за умови, що утримання було повним або допомога, яка надавалась утриманцю була постійним і основним джерелом засобів до існування, навіть коли утриманець (заявник) мав заробіток, одержував пенсію, стипендію тощо. Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо, крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то слід встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалась систематично, протягом певного періоду часу, і що померлий взяв на себе обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги слід з`ясувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів. Утримання може полягати у систематичній грошовій допомозі у вигляді грошових переказів, продуктових чи речових посилок тощо. Ні отримання непрацездатною особою пенсії, ні її окреме проживання від спадкодавця не можуть бути перешкодою для визнання факту перебування на утриманні. Таким чином, для встановлення факту перебування особи на утриманні померлого судам необхідно дослідити зазначені обставини в сукупності та враховувати, що одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів чи окреме проживання від померлого не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 22 жовтня 2020 року у справі N 210/343/19, від 22 травня 2019 року у справі N 520/6518/17, від 27 червня 2018 року у справі N 210/2422/16-ц, від 13 січня 2021 року у справі N 592/17552/18. В силу вимог частини першої\~ст. 29 ЦК України\~місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасового знаходиться. Положеннями статей\~2,\~3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених\~Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Подібні правові висновки викладені в постанові Верховного Суду від 10 січня 2019 року у справі N 484/747/17 (провадження N 61-44149св18). Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання чоловіка заявника за місцем проживання його дружини не може бути доказом того, що вони не проживали разом, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі\~статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що заявник не проживала зі своїм чоловік на час його смерті, якщо такі обставини підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані заявником, та оцінені судом. Судом встановлено, що на час смерті [PERSON] отримував пенсію у розмірі 9803,42 грн. щомісячно, в той час, як позивачка одержувала пенсію у розмірі 3612,64 грн. щомісячно. Отже, допомога, яка надавалася їй її чоловіком була хоч і не єдиним, проте постійним та основним джерелом засобів до існування. Подружжя проживало разом до моменту смерті чоловіка позивач [PERSON] , а отже позивач перебувала на утриманні свого чоловіка до моменту смерті останнього. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, беручи до уваги, що в судовому засіданні встановлено факт постійного проживання позивача разом із своїм чоловіком [PERSON] , який помер [INFO] , факт перебування заявника на утриманні свого чоловіка до моменту смерті останнього, те, що встановлення вказаного факту необхідне заявнику для оформлення переведення на пенсію у зв`язку із втратою годувальника, суд приходить до висновку, що вимоги підлягають до задоволення.

Outcome: approved