Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-03 00:00:00

Представниця позивача Мордак І.С. звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за договором про надання фінансового кредиту № 1321-К від 15.09.2017 у розмірі 9 676,43 грн. В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що між ТОВ «МСБ ФІНАНС» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту № 1321-К, відповідно до якого кредитор надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання, фінансовий кредит у сумі 5 000 гривень зі сплатою 540 відсотків річних на умовах, визначених Кредитним договором та Додатком 1 до кредитного договору, строк погашення кредиту - 14.10.2017 року в розмірі 7 175 грн. Кредитор взяті на себе зобов`язання виконав, 15.09.2017 року надав позичальнику кредит в сумі 5 000 грн., що підтверджується видатковим касовим ордером від 15.09.2017 року. Відповідач порушив взяте на себе зобов`язання та станом на 01.02.2024 року має заборгованість у розмірі 9 676, 43 грн., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 5 000 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 4 676, 43 грн. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 18.12.2024 року провадження у вищевказаній цивільній справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. У відповідності до ст. 178 ЦПК України відповідач своїм правом подання до суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не скористався. Від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у відповідності із ч. 5 ст. 279 ЦПК України за наявними у справі матеріалами. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Ухвалою суду від 04.03.2025 року призначено провести заочний розгляд справи на підставі ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що 15.09.2017 року між ТОВ «МСБ ФІНАНС» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту № 1321-К. Відповідно до п.1.1. Договору про надання фінансового кредиту № 1321-К від 15.09.2017 року Кредитор надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання фінансовий кредит у сумі 5 000 гривень зі сплатою 540 % річних на умовах, визначених цим Договором та Додатком 1. Строк погашення кредиту - 14.10.2017 року в розмірі 7 175 грн. Взяті на себе зобов`язання за Договором про надання фінансового кредиту № 1321-К від 15.09.2017 року позивач виконав своєчасно і повністю, надавши відповідачу кредит, що підтверджується видатковим касовим ордером від 15.09.2017 року. Відповідач свої зобов`язання за договором від 15.09.2017 року належним чином не виконав, заборгованість відповідача за вказаним договором станом на 01.02.2024 року становить 9 676, 43 грн., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 5 000 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 4 676, 43 грн. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Статтею 634 ЦК України передбачена можливість укладення договору приєднання, тобто договору, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, якщо при цьому були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про те, що між ТОВ "МСБ ФІНАНС" та відповідачем 15.09.2017 року укладено кредитний договір № 1321-К, позивач умови кредитного договору виконав належним чином, надавши відповідачеві кредит. Однак, відповідач належним чином свої зобов`язання не виконував, у визначені договором строки погашення заборгованості за кредитним договором не здійснив, внаслідок чого у відповідача перед позивачем склалась заборгованість за тілом кредиту у розмірі 5 000 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 4 676, 43 грн. Враховуючи, що відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про стягнення заборгованості підлягають задоволенню. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір, сплачений ним при подачі позову у розмірі 3 028 грн.

Outcome: approved