Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-06 00:00:00

У вересні 2023 року [PERSON] звернулася до суду з указаним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Сіті-Девелопмент», в якому просить визнати за нею майнове право на: однокімнатну квартиру [ADDRESS] , на земельній ділянці з кадастровим номером 8000000000:72:337:0009; комору № [NUMBER] загальною площею 3,50 кв. м, що знаходиться на [ADDRESS] , на земельній ділянці з кадастровим номером 8000000000:72:337:0009. Свої вимоги обґрунтовує тим, що між нею та відповідачем укладено договір від 14 липня 2016 року № СС/Д1/252-168/Н-МП купівлі-продажу майнових прав, відповідно до якого об`єктом будівництва є житловий комплекс з вбудовано-прибудованими нежитловими приміщеннями по [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки 8000000000:72:337:0009, право на спорудження якого виникло у продавця на підставі договору оренди земельної ділянки від 18 березня 2004 року № 125/1335, укладеного між ТОВ «Кійжитло» та Київською міською радою, зареєстрований у книзі записів державної реєстрації договорів 18 січня 2005 року за № Ю-30825/2005. Сторони домовились, що об`єктом нерухомості, майнові права на який передаються за даним договором, є об`єкт, що розташований в об`єкті будівництва за будівельною адресою: [ADDRESS] , з наступними характеристиками: житлове приміщення № [NUMBER], однокімнатне, загальна площа 32,0 кв. м, поверх 21, секція 1. У результаті повної сплати майнових прав за договором, ТОВ «Сіті-Девелопмент» видано довідку від 25 серпня 2016 року про оплату 100% на об`єкт нерухомості до договору купівлі продажу майнових прав від 14 липня 2016 року № СС/Д1/252-168/Н-МП, якою підтверджується сплата майнових прав на однокімнатну квартиру [ADDRESS] , загальною площею 32,0 кв. м. Також, надано виписку із списку інвесторів, за кошти яких ТОВ «Сіті-Девелоамент» збудовано квартири в секції [ADDRESS] , в якій зазначено, що саме за кошти інвестора [PERSON] збудовано житлове приміщення № [NUMBER], загальною площею 32,0 кв. м, номер договору СС/Д1/252-168/Н-МП, дата договору 14 липня 2016 року. Актом прийому-передачі квартири від 25 серпня 2016 року передано вищевказану квартиру позивачу, а також видано технічний паспорт. Загальна вартість майнових прав становить 470 025 грн. Крім того, між позивачем та відповідачем укладено договір від 09 серпня 2016 року № СС/Д1/252-21-169/Н купівлі-продажу майнових прав, відповідно до якого сторони домовились, що об`єктом нерухомості, майнові права на який передаються за даним договором, є об`єкт, розташований в об`єкті будівництва за будівельною адресою: [ADDRESS] , у, з наступними характеристиками: комора № [NUMBER], загальна площа 3,50 кв. м, поверх 21, секція 1. У результаті повної сплати майнових прав за договором, ТОВ «Сіті-Девелопмент» видано довідку від 25 серпня 2016 року про оплату 100% на об`єкт нерухомості до договору купівлі продажу майнових прав від 09 серпня 2016 року № СС/Д1/252-21-169/Н, якою підтверджується сплата майнових прав на комору № [NUMBER] на 21 поверсі, секції 1, загальною площе 3,50 кв. м. Також, надано виписку із списку інвесторів, за кошти яких ТОВ «Сіті-Девелопмент» збудовано квартири в секції [ADDRESS] , в якій [PERSON] зазначена як інвестор за кошти якої було збудовано комору № [NUMBER], загальною площею 3,50 кв. м, номер договору СС/Д1/252-21-169/Н, дата договору 09 серпня 2016 року. Актом від 25 серпня 2016 року позивачеві передано комору, загальна вартість майнових прав на яку становить 43 077 грн. Разом з тим, у подальшому, на виконання вимогу пунктів 3 зазначених договорів, повідомлення для оформлення набуття права власності на майнові права об`єкта нерухомості, а також для укладення договору на утримання та обслуговування об`єкта нерухомості від відповідача не надходило. Крім того, відповідно до відповіді Державної інспекції архітектури та містобудування України, даних про введення в експлуатацію вищевказаного об`єкта будівництва не значиться. Водночас, договорами було визначено, що запланований термін закінчення будівництва - 4 квартал 2019 року, плановий термін прийняття в експлуатацію - 3 квартал 2020 року. Враховуючи вищевикладене, що позивач не отримала вчасно те, на що розраховувала укладаючи зазначені договори, введення об`єкта будівництва в експлуатацію не відбулось у встановлені договором строки, будівництво не відбувається тривалий час, а позивачем у повному обсязі виконано зобов`язання за договором щодо сплати вартості об`єктів нерухомості, просила позов задовольнити. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20 вересня 2023 року для розгляду зазначеної позовної заяви визначено головуючого суддю [PERSON]. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 21 вересня 2023 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Розпорядженням керівника апарату суду Щерби А. від 02 лютого 2024 року № 22 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 760/21726/23, провадження № 2/760/144/24, у зв`язку з відрахуванням зі штату суду головуючої судді [PERSON] , пов`язаного із закінченням строку відрядження, відповідно до наказу голови суду від 01 лютого 2024 року № 7-К. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05 лютого 2024 року для розгляду зазначеної позовної заяви визначено головуючого суддю [PERSON] . Розпорядженням керівника апарату суду Аліни Щерби від 03 квітня 2024 року № 698 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 760/21726/23, провадження № 2/760/144/24, у зв`язку зі звільненням головуючого судді [PERSON] у відставку відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 19 березня 2024 року № 797/0/15-24. На підставі вищевикладеного та відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду для розгляду вказаної цивільної справи визначено головуючого суддю Ішуніну Л. М. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 16 квітня 2024 року вказану цивільну справу прийнято до розгляду головуючим суддею Ішуніною Л. М. та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. 28 жовтня 2024 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явилася про дату, час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, про поважність причин неявки суду невідомо. У матеріалах справи міститься заява представника позивача про розгляд справи у її відсутність та про підтримання позову в повному обсязі. Відповідач явку свого представника в судове засідання не забезпечив, про дату час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про поважність причин неявки суду невідомо. За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. З огляду на викладене, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність сторін. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з наступного. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до частини першої статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із частиною першою статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статей 655, 656 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Предметом договору купівлі-продажу можуть бути майнові права. До договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає із змісту або характеру цих прав. Суд установив, що 14 липня 2016 року між ТОВ «Сіті-Девелопмент» (продавець) та [PERSON] (покупець) було укладено договір № СС/Д1/252-168/Н-МП купівлі-продажу майнових прав, відповідно до якого продавець продає, а покупець купує майнові права на об`єкт нерухомості у порядку та на умовах, передбачених цим договором, відповідно до норм Цивільного кодексу України, до яких застосовуються загальні положення про купівлю-продаж (пункт 2.1 договору). Пунктом 1.1 договору визначено, що об`єктом будівництва є житловий комплекс з вбудовано-прибудованими нежитловими приміщеннями за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки 8000000000:72:337:0009, право на спорудження якого виникло у продавця на підставі договору оренди земельної ділянки від 18 березня 2004 року № 125/1335, укладеного між ТОВ «Кійжитло» та Київською міською радою, зареєстрований у книзі записів державної реєстрації договорів 18 січня 2005 року за № Ю-30825/2005. Об`єктом нерухомості, майнові права за яким передаються за даним договором, є об`єкт нерухомості, розташований в об`єкті будівництва за будівельною адресою: [ADDRESS] , з наступними характеристиками: житлове приміщення № [NUMBER], 1 кімната, загальною площею 32,0 кв. м, поверх 21 (пункт 2.2 договору). Пунктами 2.6-2.7 договору визначено, що плановий термін закінчення будівництва - 4 квартал 2019 року. Плановий термін введення в експлуатацію - 3 квартал 2020 року. Відповідно до пункту 3.1 договору після отримання продавцем сертифікату, що засвідчує відповідність закінченого будівництвом об`єкта проектній документації та підтверджує його готовність до експлуатації. Продавець надсилає покупцю повідомлення із зазначенням дати (протягом 30 календарних днів з дня відправлення відповідного повідомлення), коли покупець повинен з`явитись для оформлення набуття права власності на майнові права об`єкта нерухомості, а також для укладення ним договору на утримання та обслуговування об`єкта нерухомості. Майнові права на об`єкт нерухомості за цим договором передаються продавцем покупцю шляхом підписання акта приймання-передачі об`єкта нерухомості (пункт 3.2 договору). Згідно з пунктом 4.1 договору вартість майнових прав на об`єкт нерухомості за 1 кв. м становить 14 688,27 грн, в тому числі ПДВ 20% - 2 448 грн. Загальна вартість майнових прав на об`єкт нерухомості становить 470 025 грн, в тому числі ПДВ 20% - 78 337,50 грн (пункт 4.2 договору). Відповідно до пункту 4.4 договору покупець у термін до 25 серпня 2016 року включно зобов`язаний сплатити продавцю 100% загальної вартості майнових прав на об`єкт нерухомості, зазначеної у пункту 4.2 договору. Згідно з довідкою про оплату 100% на об`єкт нерухомості до договору купівлі-продажу майнових прав від 14 липня 2016 року № СС/Д1/252-168/Н-МП, виданої 25 серпня 2016 року директором ТОВ «Сіті-Девелопмент», [PERSON] сплатила продавцю грошові кошти в сумі 470 025 грн, в тому числі ПДВ 20% - 78 337,40 грн, що становить 100% вартості об`єкту нерухомості за адресою: [ADDRESS] , житлового приміщення № [NUMBER], продавець прийняв їх та гарантує передачу житлового приміщення № [NUMBER], 1 кімната, загальною площею 32,0 кв. м, поверх 21, секція 1. Відповідно до виписки зі списку інвесторів, за кошти яких ТОВ «Сіті-Девелопмент» збудовано квартири в секції [ADDRESS] , за кошти [PERSON] збудовано житлове приміщення № [NUMBER] загальною площею 32,0 кв. м на підставі договору від 14 липня 2016 року № СС/Д1/252-168/Н-МП. Крім того, 09 серпня 2016 року між ТОВ «Сіті-Девелопмент» та [PERSON] укладено договір № СС/Д1/252-21-169/Н купівлі-продажу майнових прав, відповідно до якого відповідно до якого продавець продає, а покупець купує майнові права на об`єкт нерухомості у порядку та на умовах, передбачених цим договором, відповідно до норм Цивільного кодексу України, до яких застосовуються загальні положення про купівлю-продаж (пункт 2.1 договору). Пунктом 1.1 договору визначено, що об`єктом будівництва є житловий комплекс з вбудовано-прибудованими нежитловими приміщеннями за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки 8000000000:72:337:0009, право на спорудження якого виникло у продавця на підставі договору оренди земельної ділянки від 18 березня 2004 року № 125/1335, укладеного між ТОВ «Кійжитло» та Київською міською радою, зареєстрований у книзі записів державної реєстрації договорів 18 січня 2005 року за № Ю-30825/2005. Об`єктом нерухомості, майнові права за яким передаються за даним договором, є об`єкт нерухомості, розташований в об`єкті будівництва за будівельною адресою: [ADDRESS] , з наступними характеристиками: комора № [NUMBER] загальною площею 3,50 кв. м, 21 поверх, секція 1 (пункт 2.2 договору). Пунктами 2.6-2.7 договору визначено, що плановий термін закінчення будівництва - 4 квартал 2019 року. Плановий термін введення в експлуатацію - 3 квартал 2020 року. Відповідно до пункту 3.1 договору після отримання продавцем сертифікату, що засвідчує відповідність закінченого будівництвом об`єкта проектній документації та підтверджує його готовність до експлуатації. Продавець надсилає покупцю повідомлення із зазначенням дати (протягом 30 календарних днів з дня відправлення відповідного повідомлення), коли покупець повинен з`явитись для оформлення набуття права власності на майнові права об`єкта нерухомості, а також для укладення ним договору на утримання та обслуговування об`єкта нерухомості. Майнові права на об`єкт нерухомості за цим договором передаються продавцем покупцю шляхом підписання акту приймання-передачі об`єкта нерухомості (пункт 3.2 договору). Згідно з пунктом 4.1 договору вартість майнових прав на об`єкт нерухомості за 1 кв. м становить 12 307,69 грн, в тому числі ПДВ 20% - 2 051,28 грн. Загальна вартість майнових прав на об`єкт нерухомості становить 43 077 грн, в тому числі ПДВ 20% - 7 179,50 грн (пункт 4.2 договору). Відповідно до пункту 4.4 договору покупець у термін до 25 серпня 2018 року включно зобов`язаний сплатити продавцю 100% загальної вартості майнових прав на об`єкт нерухомості, зазначеної у пункту 4.2 договору. Згідно з довідкою про оплату 100% на об`єкт нерухомості до попереднього договору купівлі-продажу комори № СС/Д1/252-21-169/Н від 09 серпня 2016 року, виданої 25 серпня 2016 року директором ТОВ «Сіті-Девелопмент», [PERSON] сплатила продавцю грошові кошти в сумі 43 077 грн, в тому числі ПДВ 20% - 7 179,50 грн, що становить 100% вартості об`єкту нерухомості за адресою: [ADDRESS] , комори № [NUMBER], а продавець прийняв їх та гарантує передачу комори № [NUMBER] загальною площею 3,50 кв. м, поверх 21, секція 1. Відповідно до виписки зі списку інвесторів, за кошти яких ТОВ «Сіті-Девелопмент» збудовано квартири в секції [ADDRESS] , за кошти [PERSON] збудовано комору № [NUMBER] к загальною площею 3,5 кв. м на підставі договору від 09 серпня 2016 року № СС/Д1/252-21-169/Н. 25 серпня 2016 року між [PERSON] та ТОВ «Сіті-Девелопмент» підписано акт прийому-передачі квартири в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] по договору № СС/Д1/252-21-169/Н купівлі-продажу майнових прав від 09 серпня 2016 року, відповідно до якого підприємство побудувало та продає, а покупець приймає за даним актом комору № [NUMBER], що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Згідно з рішенням Київської міської ради від 22 лютого 2018 року № 323/4387 «Про перейменування вулиці у місті Києві» перейменовано [ADDRESS] на [ADDRESS]. З відповіді Державної інспекції архітектури та містобудування України вбачається, що даних про введення в експлуатацію об`єкта будівництва за адресою: [ADDRESS] не значиться. Таким чином, об`єкт будівництва до цього часу в експлуатацію не введений і право власності на об`єкти нерухомості позивачу не передано, що не заперечувалось відповідачем. За змістом положень статей 15, 16 ЦК України одним зі способів захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, з якими особа має право звернутися до суду, є визнання права. Відповідно до частини першої статті 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, в тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага. Згідно із статтею 190 ЦК України майном, як особливим об`єктом вважається, окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Майнові права є неспоживною річчю, майнові права визнаються речовими правами. Аналізуючи вказані норми права, можна дійти висновку, що у ЦК України визначення майнового права відсутнє, оскільки у статті 190 ЦК України міститься вказівка лише про те, що майнові права є неспоживчою річчю і визнаються речовими правами. Разом з тим не викликає сумніву, що майнові права є об`єктом цивільних правовідносин. Майновими правами визнаються будь-які права, пов`язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та права вимоги (абзац третій частини другої статті 3 Закону України від 12 липня 2001 року №2658-III «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність»). Концепція «майна» в розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) має автономне значення, тобто не обмежується власністю на матеріальні речі та не залежить від формальної класифікації у внутрішньому праві: певні інші права та інтереси, що становлять активи, також можуть вважатися «правом власності», а відтак і «майном» (пункт 98 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) щодо прийнятності заяви у справі «Броньовські проти Польщі», заява № 31443/96; пункт 22 рішення ЄСПЛ від 10 березня 2011 року у справі «Сук проти України», заява № 10972/05; пункт 74 рішення ЄСПЛ «Фон Мальтцан та інші проти Німеччини» від 02 березня 2005 року, заяви № 71916/01, 71917/01 та 10260/02). У контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції об`єктами права власності можуть бути, у тому числі, «легітимні очікування» та «майнові права» (рішення ЄСПЛ від 23 жовтня 1991 року у справі «Пайн Велі Девелопмент Лтд. та інші проти Ірландії», заява N 12742/87; ухвала ЄСПЛ від 13 грудня 1984 року щодо прийнятності заяви S. v. the United Kingdom, № 10741/84). Відповідно до пунктів 21, 24 рішення від 01 червня 2006 року у справі «Федоренко проти України» (N25921/02) ЄСПЛ вказав, що право власності може бути «існуючим майном» або «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи «законними сподіваннями» отримання права власності. Аналогічна правова позиція сформульована ЄСПЛ і в справі «Стреч проти Сполучного Королівства», заява №44277/98). В іншій справі «Н.К.М. проти Угорщини» (NKM v. Hungary, скарга №66529/11) у рішенні від 14 травня 2013 року ЄСПЛ зазначив, що «правомірні очікування» підлягають захисту як власне майно і майнові права. Верховний Суд України у постанові від 30 січня 2013 року у справі №6-168цс12 визначив майнове право як «право очікування», яке є складовою частиною майна як об`єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений деякими, але не всіма правами власника майна, і яке свідчить про правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно або інше речове право на певне майно в майбутньому. У разі невиконання забудовником належним чином взятих на себе зобов`язань, а також відсутності факту введення будинку в експлуатацію, з урахуванням повної та вчасної сплати пайових внесків учасником будівництва, ефективним способом захисту порушених прав останнього є визнання майнових прав на об`єкт інвестування. Відповідні правові висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі №761/20612/15-ц (провадження №14-39цс19), від 27 лютого 2019 року у справі №761/32696/13-ц (провадження №14-606цс18), Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №638/12414/17 (провадження №61-21546св19). У постанові Верховного Суду від 29 травня 2019 року Велика Палата Верховного Суду зазначила висновок, що установивши під час розгляду справи, що відповідач не виконав належним чином узятих за договором зобов`язань, не визнає майнових прав позивачки на спірне нерухоме майно, хоч вона і сплатила пайові внески в повному обсязі, тобто вчинила дії, спрямовані на виникнення юридичних фактів, необхідних і достатніх для отримання права вимоги переходу права власності на об`єкт будівництва або набуття майнових прав на цей об`єкт, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, обґрунтовано вважав, що є підстави для визнання за позивачкою майнових прав на спірну квартиру. При цьому суди правильно вважали, що обраний позивачкою спосіб захисту порушених прав є ефективним, не заборонений законом, оскільки іншим шляхом вона не може захистити свої права. Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами статей 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Як вже встановлено судом з вищевказаних, досліджених в ході судового розгляду доказів, позивачем доведено виконання свого зобов`язання за договором № СС/Д1/252-168/Н-МН купівлі-продажу майнових прав від 14 липня 2016 року у повному обсязі, нею сплачено на користь відповідача повну суму вартості майнових прав у встановлений в договорі строк, що підтверджується довідкою про 100% оплату вартості майнових прав. Відповідач, не надавши до суду відзив, наведені позивачем обставини не спростував. Враховуючи вищевикладене, виконання грошових зобов`язань за договором, а саме повна сплата вартості майнових прав об`єкта нерухомості, підтверджує вчинення позивачем дій, спрямованих на виникнення юридичних фактів, необхідних і достатніх для отримання права вимагати переходу майнових прав на цей об`єкт нерухомості, тому суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині визнання майнових прав на квартиру та захист прав позивача шляхом визнання за нею майнових прав на об`єкт нерухомості, а саме: однокімнатну квартиру [ADDRESS] , на земельній ділянці з кадастровим номером 8000000000:72:337:0009. Щодо вимоги про визнання за позивачем майнових прав на комору № [NUMBER] загальною площею 3,50 кв. м, що знаходиться на [ADDRESS] , на земельній ділянці з кадастровим номером 8000000000:72:337:0009, суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення, оскільки позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження набуття нею майнових прав на зазначений об`єкт нерухомості. Так, з договору від 09 серпня 2016 року № СС/Д1/252-21-169/Н, укладеного між ТОВ «Сіті-Девелопмент» та [PERSON] , вбачається що об`єктом нерухомості, майнові права за яким передаються за даним договором, є об`єкт нерухомості, розташований в об`єкті будівництва за будівельною адресою: [ADDRESS] , з наступними характеристиками: комора № [NUMBER] загальною площею 3,50 кв. м, 21 поверх, секція 1. Водночас, зі змісту довідки про оплату 100% на об`єкт нерухомості до попереднього договору купівлі-продажу комори № СС/Д1/252-21-169/Н від 09 серпня 2016 року, виданої 25 серпня 2016 року директором ТОВ «Сіті-Девелопмент», судом встановлено, що нею підтверджується сплата [PERSON] продавцю 100% вартості об`єкту нерухомості за адресою: [ADDRESS] , комори № [NUMBER], загальною площею 3,50 кв. м, поверх 21, секція 1. При цьому, з підписаного сторонами 25 серпня 2016 року акта прийому-передачі квартири в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] по договору № СС/Д1/252-21-169/Н купівлі-продажу майнових прав від 09 серпня 2016 року, вбачається, що покупець прийняв за даним актом комору № [NUMBER], що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, судом встановлено, що договір укладено щодо набуття майнових прав на комору № [NUMBER], доданою позивачем до позову довідкою підтверджується оплата 100% вартості комори № [NUMBER], загальною площею 3,50 кв. м, поверх 21, секція 1, розташованої по [ADDRESS] , а за актом прийому-передачі позивачем прийнято комору № [NUMBER], що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , тобто позивачем не надано суду доказів, що підтверджували б укладення договору про купівлю нею майнових прав та сплату 100% вартості таких прав саме на комору № [NUMBER], розташовувану за адресою: [ADDRESS] . Зважаючи на викладене вище, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження в частині набуття позивачем майнових прав на квартиру, однак в частині набуття майнових прав на комору з наявних у справі доказів неможливо зробити однозначний висновок щодо їх набуття позивачем відповідно до умов договору, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Крім того, частиною п`ятою статті 265 ЦПК України передбачено, що у резолютивній частині рішення зазначається про розподіл судових витрат. Згідно з частиною першою статті 133 та частиною шостою статті 141 ЦПК України, враховуючи, що позов задоволено частково та позивач звільнена від сплати судового збору на підставі частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», судові витрати, що включають судовий збір у розмірі 4 700,25 грн, підлягають стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial