Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-16 00:00:00

23.12.2024 року заявник звернувся до суду із заявою про визнання фізичної особи безвісно відсутньою, у якій просить визнати [PERSON] , [INFO] , уродженку м. Маріуполь, Донецької області, зареєстровану за адресою: [ADDRESS] , безвісно відсутньою з 10.03.2022 року. Вимоги заяви мотивовано тим, що заявник є рідним сином [PERSON] . З вересня 2021 року заявник проживає в м. Києві, а його мати з 2000 року по 10.03.2022 року проживала за місцем реєстрації: [ADDRESS] . Разом з матір`ю заявника проживав менший брат - [PERSON] , [INFO] , та бабуся заявника - [PERSON] , [INFO] . 10.03.2022 року збройні сили рф завдали артилерійських ударів по населеним пунктам Донецької області, у тому числі по житловим кварталам оточеного міста Маріуполя. В результаті артилерійських ударів 10.03.2022 року відбулось влучання снаряду в буд. [ADDRESS] , внаслідок чого будинок був знищений. Під час артилерійських ударів молодший брат заявника та його бабуся перебували в укритті, а мати була на вулиці і намагалась врятувати речі і документи родини. У цей час мати заявника отримала поранення та була доставлена до лікарні. Після цієї події бабуся заявника намагалась знайти свою доньку, але не могла її відшукати, оскільки м. Маріуполь знаходилось під постійними артилерійськими обстрілами, державні та комунальні установи, в тому числі і лікарні повністю або частково були зруйновані, працівники та пацієнти евакуйовувались. У березні-квітні 2022 року бабуся заявника [PERSON] разом із молодшим братом заявника - [PERSON] , вимушені були виїхати з міста Маріуполь Донецької області до міста Бердянськ Запорізької області, з метою збереження власних життів. Перебуваючи у місті Бердянськ Запорізької області [PERSON] тримала зв`язок із родичами та сусідами, які повідомили, що [PERSON] додому не поверталася, вони її не бачили, у місті багато установ та будівель зруйновано, у тому числі лікарні, відсутнє світло, газ та водопостачання. Пізніше [PERSON] з`ясовувала, що [PERSON] після отримання поранень, могла бути доставлена до лікарні як «невідома жінка». Активним розшуком [PERSON] з червня 2022 року займалася бабуся [PERSON] - [PERSON] , яка за результатом пошуків отримала копії виписок з журналу обліку та прийому хворих, з журналу здачі зміни та журналу обліку померлих. Виходячи з отриманих копій документів бабуся - [PERSON] у 2024 році зробила висновок про те, що померла у лікарні «невідома жінка» є саме [PERSON] . Проте, наразі з вказаних медичних документів неможливо достовірно встановити чи є [PERSON] , [INFO] , померлою [INFO] у лікарні м. Маріуполя Донецької області, визначена як «невідома жінка», як і встановити місце поховання померлої «невідомої жінки» з метою проведення відповідної судово-медичної експертизи. Дійсно, [PERSON] , [INFO] , з 10 березня 2022 року а ні з бабусею [PERSON] , а ні з [PERSON] на зв`язок не виходила, [PERSON] у впізнанні тіла [PERSON] участі не приймала; місце знаходження [PERSON] до теперішнього часу невідоме, а тому заявник вважає, що [PERSON] є особою, яка зникла безвісти за особливих обставин. У вересні 2024 року [PERSON] звернувся до Солом`янського УП ГУНП в м. Києві із заявою про розшук матері - [PERSON] , як зниклої безвісти за особливих обставин. 21 вересня 2024 року звернення [PERSON] зареєстровано Солом`янським УП ГУНП в м. Києві (№ 41268 у журналі ЄО). Разом з цим, 22.09.2024 Солом`янським УП ГУНП в м. Києві до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12024100090002717 внесено відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 115 КК України. Згідно короткого викладу обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, викладеного у Витягу з ЄРДР № 12024100090002717: «10.03.2022 року [PERSON] [INFO] , після ворожого обстрілу лікарні в м. Маріуполь зникла безвісти та її місцезнаходження не відоме (ЄО 41268)». 11.11.2024 на запит [PERSON] від 22.10.2024 Міністерством внутрішніх справ України сформовано витяг з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин №20241111-1041 з якого вбачається: персональні дані розшукуваної особи: [PERSON] , дата народження [INFO] місце народження УКРАЇНА, ДОНЕЦЬКА обл., МАРІУПОЛЬ документ [NUMBER] PHOКПП (ІПН) [NUMBER] ; Реєстрація заяви/інформації в єдиному обліку органів поліції: №41268 від 21.09.2024 СОЛОМ`ЯНСЬКЕ УПРАВЛІННЯ ПОЛІЦІЇ ГУНП В М. КИЄВІ; Відомості про кримінальне провадження або судову справу, в рамках яких проводиться розшук: 12024100090002717 від 22.09.2024 СОЛОМ`ЯНСЬКЕ УПРАВЛІННЯ ПОЛІЦІЇ ГУНП В М. КИЄВІ; Інформація про обставини зникнення безвісти особи та встановлення її місця перебування, або поховання чи місцезнаходження тіла (останків): ЗНИК (ВИЯВЛЕНО) НА ТЕРИТОРІЇ БОЙОВИХ ДІЙ (ПІД ЧАС ВОЄННИХ ДІЙ),ОСОБА, ЗНИКЛА БЕЗВІСТИ ЗА ОСОБЛИВИХ ОБСТАВИН НА ТЕРИТОРІЇ ТИМЧАСОВОЇ ОКУПАЦІЇ ЧАСТИНИ УКРАЇНИ. Вказані обставини, у сукупності свідчать про те, що [PERSON] , [INFO] є особою, що зникла безвісти за особливих обставин, що визначено нормами Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин». Проте, наразі виникла необхідність у визнанні [PERSON] , [INFO] , безвісти відсутньою, шляхом ухвалення судом відповідного судового рішення. Вказана необхідність зумовлена тим, що заявник має особисту цивільно-правову зацікавленість у зміні правового стану особи, яку він просить визнати безвісти відсутньою. Так, наразі бабуся заявника - [PERSON] , якій 72 роки, та молодший брат заявника - [PERSON] , якому 10 років, мешкають на тимчасово окупованій території у місті Маріуполі Донецької області (тимчасово окупована територія України з 05.03.2022 - наказ Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих території від 22.12.2022 № 309 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» зі змінами), бажають виїхати на територію України, але не мають такої фізичної можливості, оскільки виїзд можливий через територію російської федерації та інші країни світу, але [PERSON] є неповнолітнім, та його перетин кордону через країни світу без опікуна не можливий. Визнання матері заявника безвісти відсутньою надасть [PERSON] можливість оформити опіку над своїм молодшим братом [PERSON] , якому 10 років, що надасть можливість здійснення його транспортування бабусею з тимчасово окупованої території. В даному випадку визнання [PERSON] , [INFO] , безвісти відсутньою надасть [PERSON] можливість оформити опіку над своїм молодшим братом [PERSON] , [INFO] , що надасть можливість здійснення його транспортування бабусею з тимчасово окупованої території на територію України, що підконтрольна владі України. Разом з цим, визнання [PERSON] , [INFO] , безвісти відсутньою надасть [PERSON] можливість підтвердження права на відстрочку від призиву під час мобілізації на підставі п. 4 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Ухвалою суду від 07.01.2025 року відкрите провадження у справі, призначений розгляд справи за правилами окремого провадження в складі одного судді та двох присяжних. В судовому засіданні заявник підтримав вимоги своєї заяви з підстав викладених у ній, просить заяву задовольнити і додатково пояснив суду, що у вересні 2021 року він переїхав на проживання до м. Києва, а його молодший брат, мама та бабуся залишились проживати в м. Маріуполь. 24.02.2022 року після початку збройної агресії з родичами заявника, які лишились в м. Маріуполі, зник будь-який зв`язок. 08.03.2022 року матір заявника змогла додзвонитись, оскільки на якомусь пагорбі ловив мобільний зв`язок. Матір казала заявнику, що в місті дуже страшно, а заявник просив свою маму виїхати з міста, однак вона не хотіла лишати бабусю. Після цього будь-який зв`язок з родичами знову зник. Влітку 2022 року заявнику зателефонувала його троюрідна сестра, яка живе біля м. Маріуполь та розповіла, як була поранена матір заявника і як її відвезли до лікарні №2, але після цього її вже ніхто не бачив. В кінці літа 2022 року бабуся та брат заявника виїхали до м. Бердянськ і вже звідти бабуся подзвонила заявнику та розповіла, що 10.03.2022 року був сильний обстріл провулку [PERSON] і вона, мати заявника та молодший брат перебували в підвалі будинку. Коли стало тихіше мати вийшла з підвалу, а за нею вийшли й бабуся з братом. Мати лишилась на дворі, а бабуся з братом зайшли в дім і в цей час знову стався обстріл, снаряди потрапили на подвір`я та в будинок. Бабуся встигла накрити брата своїм тілом від уламків. В цей час до зруйнованого будинку забіг двоюрідний брат заявника та повідомив бабусі, що мати заявника лежить на подвір`ї поранена. Бабуся розповіла заявнику, що його мати лежала на дворі в крові, зі скроні текла кров, але вона ще дихала. Бабуся викликала швидку і матір заявника відвезли до лікарні №2 м. Маріуполя. Після цього матір заявника вже ніхто не бачив. Нажаль бабуся не поклала у швидку паспорту матері заявника, відповідно вона потрапила до лікарні без документів. Бабуся заявника намагалась шукати свою доньку в лікарні, але там віднайшлись лише дані про невідому жінку. Невдовзі будівля самої лікарні також була зруйнована. Сам заявник також намагався знайти свою матір, але поки без жодних позитивних результатів. Бабуся та брат заявника на теперішній час живуть в м. Маріуполь у гуртожитку, але бабуся вже старенька і заявник переживає за долю свого молодшого брата. Заявник вказує, що не має можливості перевезти свого брата на підконтрольну Україні територію, поки його мати рахується живою в Україні. Представник заявника в судовому засіданні підтримав вимоги заяви з підстав викладених у ній, просить заяву задовольнити і додатково пояснив суду, що у період 08.03.2022-12.03.2022 в м. Маріуполь були сильні обстріли, весь провулок Докучаєва та весь мікрорайон були зруйновані, у ньому знаходився і драмтеатр, і лікарня в яку відвезли матір заявника. Бабуся заявника зверталась у всі можливі інстанції в м. Маріуполь, але змогла знайти лише запис про схожу жінку, яка рахувалась як невідома жінка. Саме 10.03.2022 року був обстріл від якого мати заявника отримала поранення та її було доставлено до лікарні. На теперішній час бабуся та молодший брат заявника можуть виїхати з тимчасово окупованої території лише по території рф до Грузії. Молодшого брата заявника, якому 10 років, складно вивезти, оскільки не вистачає документів. Якщо матір заявника буде визнана за рішенням суду безвісно відсутньою, заявник зможе оформити опіку над своїм братом, потім оформить нотаріальну довіреність на ім`я своєї бабусі, яка надаватиме їй право перевезти брата заявника по території інших країн до України. Оформлену довіреність заявник передасть до Грузії. Інших варіантів забрати молодшого брата заявника до України не вбачається. Представники заінтересованих осіб в судове засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили. Суд, вислухавши пояснення заявника та його представника, дослідивши наявні у справі письмові докази, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності та кожен окремо, приходить до висновку про те, що заява [PERSON] підлягає до задоволення, з огляду на наступне. Як вбачається з матеріалів справи заявник народився у м. Маріуполь, Донецької області; зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ; фактично проживає за адресою: [ADDRESS] , як внутрішньо переміщена особа (а.с. 14, 58, 19-20). Згідно даних наявної в матеріалах копії паспорту громадянина України: [PERSON] народилась у м. Маріуполь, Донецької області; має двох дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] ; зареєстрована за адресою - [ADDRESS] (а.с. 21-24). [PERSON] є матір`ю заявника, що підтверджується копією свідоцтва про його народження (а.с. 15). [PERSON] є також матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження останнього (а.с. 27). Убачається, що [PERSON] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , є матір`ю [PERSON] (а.с. 16-17, 25-26, 28-30). За наявною в матеріалах справи інформацією, [PERSON] у 2023 році зверталась до окупаційної влади Донецької області з метою отримання даних про місце захоронення її доньки [PERSON] та отримала відповіді про те, що її звернення прийняті до розгляду, що її донька не рахується серед ідентифікований осіб, які загинули у м. Маріуполь, ініційовано проведення перевірки для встановлення місця поховання [PERSON] та викладена у зверненні інформація буде врахована під час здійснення пошукових робіт на території м. Маріуполь (а.с. 31-32). За змістом копії журналу обліку прийому хворих у відділенні лікарні м. Маріуполь та журналу передачі зміни, 10.03.2022 року здійснено запис про доставлення до лікарні невідомої жінки о 12 год 20 хв. (а.с. 33-34, 37-40). 21.09.2024 року складено протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, за змістом якого [PERSON] пояснив, що 10.03.2022 року відбулось влучання невідомого снаряду по будинку [ADDRESS] , де у приміщенні будинку мала знаходитись мати заявника [PERSON] , [INFO] , яка станом на 21.09.2024 року вважається зниклою безвісті (а.с. 35-36). Згідно талону-повідомлення від 21.09.2024 року, у [PERSON] було відібрано біологічний матеріал (а.с. 41). За змістом пояснень наданих [PERSON] працівнику правоохоронних органів 21.09.2024 року: 10.03.2022 року відбулося влучання невідомого снаряду по буд. [ADDRESS] , де у приміщенні будинку мала знаходитись мати заявника [PERSON] , [INFO] , яка станом на сьогоднішній день вважається зниклою безвісті. Пошуками матері заявника [PERSON] з червня 2022 року займалась бабуся заявника - [PERSON] , яка за результатами пошуків отримала листи з лікарні м. Маріуполя про всі прийоми хворих, з яких встановила, що померла у лікарні невідома жінка є саме [PERSON] . Проте, наразі з вказаних медичних документів неможливо достовірно встановити чи є [PERSON] , [INFO] , померлою [INFO] у лікарні м. Маріуполь, Донецької області, визначена як «невідома жінка», як і встановити місце поховання померлої невідомої жінки, з метою проведення судово-медичної експертизи. Дійсно, [PERSON] , [INFO] , з 10.03.2022 року ні з заявником, ні з своєю матір`ю на зв`язок не виходила, бабуся заявника у впізнанні тіла [PERSON] участі не приймала, місце знаходження [PERSON] до теперішнього часу не відоме, тому заявник вважає, що його мати є такою, яка зникла безвісно за особливих обставин (а.с. 41а-42). 23.09.2024 року зареєстроване кримінальне провадження №12024100090002717 за наступною фабулою: 10.03.2022 року [PERSON] , [INFO] , після ворожого обстрілу лікарні м. Маріуполь зникла безвісті та її місцезнаходження невідоме (а.с. 43). Згідно Витягу з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісті за особливих обставин від 11.11.2024 року, [PERSON] , [INFO] , рахується зниклою безвісті за особливих обставин на території тимчасової окупації чистини України (а.с. 47-48). Відповідно до положень ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: 1) обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи; 2) надання неповнолітній особі повної цивільної дієздатності; 3) визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою; 4) усиновлення; 5) встановлення фактів, що мають юридичне значення; 6) відновлення прав на втрачені цінні папери на пред`явника та векселі; 7) передачу безхазяйної нерухомої речі у комунальну власність; 8) визнання спадщини відумерлою; 9) надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку; 10) примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу; 11) розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб. У порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. Відповідно до положень ст. 308 ЦПК України, суд розглядає справу за участю заявника, свідків, зазначених у заяві, та осіб, яких сам суд визнає за потрібне допитати, і ухвалює рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або про оголошення її померлою. За змістом ст. 43 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. У разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року. Порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин», надання особі статусу зниклої безвісти за особливих обставин відповідно до цього Закону не позбавляє її родичів або інших осіб права звернення до суду із заявою про визнання такої особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою у порядку, передбаченому законодавством. Оцінивши письмові докази та надані в судовому засіданні пояснення заявника, суд дійшов висновку, що стосовно матері заявника [PERSON] дійсно немає будь-яких відомостей про місце її знаходження протягом більш ніж один рік, що дає підстави для визнання її безвісно відсутньою. Поскільки за даними заявника його матір була поранена та направлена у лікарню м. Маріуполь 10.03.2022 року і саме за вказану дату у журналі обліку прийому хворих у відділенні лікарні м. Маріуполь міститься дата доставки невідомої жінки, датою з якої [PERSON] слід вважати зниклою безвісно є 10.03.2022 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved