Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-12 00:00:00

до Солом?янського районного суду міста Києва звернулась позивач [PERSON] , з позовною заявою до фізичної особи - підприємця [PERSON] про захист прав споживачів та зобов?язання вчинити дії. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 26 листопада 2023 року нею, Позивачем, для проведення хімічної чистки було здано норкову шубу у одному з пунктів мережі хімчисток «[INFO]», розташованого за адресою: [ADDRESS], про що нею мною та Відповідачем було укладено квитанцію-договір №10069 від 26.11.2023 р. (надалі - "Договір", копія додається). Того ж дня відповідно до договору нею у повному обсязі було сплачено вартість послуг у розмірі 2100 грн. (копія фіскального чека - додається). Відповідно до Договору, датою і часом видачі її шуби було зазначено - 12 грудня 2023 р. 18 год. 00 хв. Тому, 12 грудня 2023 року після 18:00 вона прийшла за своєю шубою до пункту видачі, але співробітниками не було видано її майно, та не повідомлено причини відсутності і дату прибуття її шуби до пункту видачі, прийняти її претензію у письмовому вигляді відмовились стверджуючи, що нібито, не мають на це повноважень. Незадовго до дати отримання шуби вона мала розмову та переписку з [PERSON] , яка представилась заступником директора по роботі з клієнтами. З надісланих нею фото можна зробити висновок, що шуба повністю втратила товарний вигляд, її подальше використання за цільовим призначенням неможливе, оскільки вона містить істотні недоліки (фото - додаються). а саме: відсутній фрагмент хутра під коміром на спині розмірами приблизно 20x5 см., велика кількість інших наскрізних дірок по всьому виробу, мездра у синьо-сірих плямах, понівечені краї подолу і манжети, а також багато інших дефектів. За словами співробітників, дані дефекти виникли не з вини Відповідача, проте жодних доказів підтвердження вищевказаних доводів Відповідачем - не надано. На її думку, дані дефекти виникли саме з вини виконавця, Відповідача, оскільки шуба втратила товарний вигляд, стала непридатною для використання за цільовим призначенням і стала містити істотні недоліки саме після виконання хімічної чистки відповідачем. У зв`язку із зазначеною вище ситуацією, вона вимушена витрачати особистий час на листування, дзвінки, пошук правової допомоги, написання претензій, що викликає у неї душевні хвилювання і псує її психологічне здоров`я. Окрім цього, зіпсована шуба була у неї єдиним верхнім одягом, який підходить для носіння у зимову погоду, тому вона змушена була купити собі інший верхній одяг. Згідно Квитанції-договору № 10069 від 26.11.2023, Замовник (Позивач) передав Виконавцю (Відповідачу) для здійснення хімічного чищення майно (шубу з натурального хутра на шкіряній основі, рудого кольору). Ціна послуги з хімічного чищення виробу за узгодженою Сторонами домовленістю, згідно Квитанції-договору № 10069 від 26.11.2023 складає - 2100,00 грн. (дві тисячі сто гривень 00 коп.). Обумовлена дата отримання виробу після здійснення хімічного чищення - 12 грудня 2023 року. На зазначену дату, виробу в розпорядженні Виконавця не виявилося, пояснень відсутності виробу представниками виконавця не надано. 04 грудня 2023 року Замовнику (Позивачу) надіслані фото належного їй майна шуби), з явними ознаками пошкодження. Врегулювати питання щодо відшкодування Замовнику завданих Виконавцем збитків, останній (Відповідач) - відмовився. Оціночна вартість майна згідно Квитанції-договору № 10069 від 26.11.2023 року - становить 15 000,00 грн. (п`ятнадцять тисяч гривень 00 коп.). Повідомляє, що 14.02.2024 року вона зверталася до Відповідача в порядку досудового врегулювання спору з вимогою відшкодувати кошти за пошкоджене майно за надану неналежної якості послугу хімічної чистки. Проте, 15.03.2024 р. від відповідача надійшла відповідь, з якої вбачається, що ФОП [PERSON] відмовляється відшкодувати вказані збитки замовника» і таким чином, не має наміру вирішувати спір в досудовому порядку. Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЗУ "Про захист прав споживачів" за наявності у роботі (послузі) істотних недоліків споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків. Згідно вимог ч. 1 ст.906 ЦКУ ч. ч. 3, 4 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів" Виконавець зобов`язаний відшкодувати Замовнику збитки, завдані невиконанням або неналежним виконанням договору. Згідно ч. 5 ст. 10 ЗУ "Про захист прав споживачів" у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги). Відповідно до договору вартість послуг складає 2100 грн., отже пеня за кожний день прострочення складає 2100 * 0,03 = 63 грн. Таким чином, неустойка за невиконання умов договору в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення за кожен день прострочення, станом на 20 травня 2024 року складає 96 (дев`яносто шість) днів, в сумі - 6 048,00 грн. (шість тисяч сорок вісім гривень 00 коп.). З метою захисту своїх прав, Позивач звернулася до правозахисної компанії - Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВО-ПРАВОВА ГРУПА «ЗАХИСТ», в результаті чого між Позивачем (Замовником) та суб`єктом надання правової допомоги укладено Договір №03022404 від 03.02.2024 р. на суму 8000,00 грн. (вісім тисяч гривень 00 коп.). Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 10 ЗУ "Про захист прав споживачів", у разі виявлення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) споживач має право на свій вибір вимагати: відшкодування збитків споживачу з усуненням ним недоліків виконаної роботи (наданої послуги) своїми силами чи із залученням третьої особи. Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо). Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Таким чином, для відшкодування шкоди необхідно довести такі факти: а) неправомірність поведінки особи; б) наявність шкоди; під шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров`я тощо); у відносинах, що розглядаються, шкода - це не тільки обов`язкова умова, але і міра відповідальності, оскільки за загальним правилом статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі; в) причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки особи, яка завдала шкоди, г) вина особи, яка завдала шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини. Відповідно до ч.3 ст. 23 ЦК розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості на реалізації ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначені розміру відшкодування враховуючи вимоги розумності і справедливості. Згідно роз`яснень, що містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача., наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. На підставі вищевикладеного, Позивачу було заподіяно моральну шкоду, яку вона оцінює у 10 000 (десять тисяч) гривен. Ч. 5 ст. 55 Конституції України закріплює, що кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Згідно ст. і 6 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За положеннями статті 5 ЦПК України, яка регулює способи захисту, які застосовуються судом, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Як зазначається в ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до п. 6, ч. 1 ст. 175 ЦПК України, заходів досудового врегулювання спору між Позивачем та Відповідачем проводилося шляхом направлення претензії від 14.02.2024 про відшкодування збитків до Відповідача. На підставі вищевикладеного просила зобов`язати Відповідача, Фізична особа - підприємець [PERSON] Розірвати Договір №10069 від 26.11.2023 року; Відшкодувати на користь Позивача, [PERSON] оціночну вартість пошкодженого майна згідно Квитанції-договору № 10069 від 26.11.2023 р. в сумі - 15000,00 грн. (п`ятнадцять тисяч гривень 00 коп.); Відшкодувати на користь Позивача, [PERSON] вартість послуг згідно Квитанції - договору № 10069 від 26.11.2023 р. в сумі - 2100,00 грн. (дві тисячі гривень 00 коп.); Відшкодувати на користь Позивача, [PERSON] неустойку за невиконання умов договору в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення за кожен день прострочення, станом на 20.05.2024 р. - 96 (дев`яносто шість) днів, в сумі - 6 048,00 грн. (шість тисяч сорок вісім гривень 00 коп.); Відшкодувати на користь Позивача, [PERSON] моральну шкоду у розмірі 10 000 грн.; Відшкодувати на користь Позивача, витрати на правничу допомогу згідно договору №03022404 від 03.02.2024 р. у розмірі 8 000 грн. 20 червня 2024 року на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали цивільної справи передані судді Тесленко І.О. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 05 липня 2024 року відкрито провадження у цивільній справі та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 30 липня 2025 року на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому зазначено наступне. 26 листопада 2023р. Позивач здала на приймальний пункт хімчистки «[INFO]», що знаходиться за адресою: [ADDRESS], ТЦ "NOVUS", на якому здійснює свою господарську діяльність Відповідач, для надання послуг хімічного чищення шубу з натурального хутра норки рудого кольору, про що у присутності Позивача було оформлено квитанцію - договір № 10069 (надалі - квитанція). Строк виконання замовлення, встановлений квитанцією - 12 грудня 2023 року. Приймальником при огляді шуби були встановлені наступні наявні дефекти виробу: Наявність клейових деталей. Приховані дефекти: усадка, прояв білястості в місцях сильних забруднень, структурні порушення можуть ускладнитись, неповне видалення сильних забруднень. Порідіння ворсу, прим`ятість ворсу, незйомна фурнітура без гарантії, незйомні прикраси на виробі без гарантії. Наявність плям: поту, плями змішані. Дефекти виробу: Дефекти поверхні. Різна структура шкіри, різнофактурність і різнотон шкіри. Дефекти кольору: вигорання кольору. Дефекти в процесі носіння: загальне забруднення, порушення структури шкіри, забруднення ворота, забруднення на кишенях, забруднення на манжетах, забруднення рукавів, потертість, порушення структури тканини на підкладі, сильні забруднення до чорноти, залинька від взуття, без поясу, заломи по виробу, порідіння ворсу, порідіння хутра, прим`ятість ворсу, деформація, затерта ділянка виробу, вигорання, порушення швів на підкладі. Опис виробу: лінійні розмірі виробу (ДовВ*ШирИ*ДовР*ШирР): 108,5-50- 40-18, по плечу - 11. Забруднення сильне. Знос 50% . Кількість ґудзиків: 3 крючка, 3 тримача: потертості, облізла позолота. Маркування: відсутнє. Попередження: можливе неповне видалення плям, можливий прояв прихованих дефектів. Вартість послуги хімічної чистки шуби склала 2 100,00 гривень, яка повністю була оплачена позивачем під час оформлення замовлення. Оціночна вартість речі зазначена в квитанції в розмірі 15 000 гривень зі слів клієнта без підтвердження. Згідно п. 2.4. Інструкції щодо надання послуг з хімічної чистки та фарбування (перефарбування) виробів, затвердженої наказом Українського союзу об`єднань, підприємств і організацій побутового обслуговування населення від 27.08.200р. № 20 вартість прийнятих виробів визначається за погодженням із замовником або на підставі підтвердних документів, що засвідчують їх ціну, і зазначається разом з відсотком зносу в квитанції. Крім того, щодо виробу встановлено ступінь зносу 50%, що відповідає ознакам, встановленим п. 22 Правил побутового обслуговування населення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від. 16.06.2023 року. № 614, з огляду на стан речі, в якому вона передавалась для чистки, що позначений в квитанції. Так, Правилами установлено, що знос 50% мають вироби ношені, прані, чищені, перефарбовані, вигорілі; із збитим ворсом, потерті, із спущеними петлями; з невеликими поривами та штопанням; із значним забрудненням і заплямуванням, які мають зачіпки, незначні припали; відрізи тканин із забрудненням, заплямуванням або незначними пошкодженнями всередині відрізу; вироби з тканин, дубльованих пінополіуретаном, що мають заломи на ліктьових згинах; килимові вироби, що мають місця з пошкодженням забарвлення, обтріпані краї; гардинно-тюлеві вироби, які мають незначне пошкодження волокон. Для порівняння: знос 30% мають вироби малозношені із незначним забрудненням та заплямуванням, які не піддавались пранню, хімічному чищенню або перефарбуванню і не змінили свого забарвлення, не мають пошкодження волокон і поривів; відрізи тканин з незначними порізами біля кромки або іншими невеликими пошкодженнями. На зворотному боці квитанції міститься інформація про те, що хімчистка не несе відповідальності за наявність дефектів, що були виявлені під час оформлення замовлення та позначені в квитанції-договорі, та прихованих дефектів, що виникли при виготовленні виробу чи в процесі носіння та експлуатації виробу, та допускаються діючими нормативними актами, в тому числі, збільшення жорсткості шкіри, деформацію на виробах із натурального хутра; вади шкіри. Також в квитанції було попереджено, що вироби, на яких відсутня фабрична бирка, приймаються без гарантії якості виконання замовлення. Оформлена приймальником в присутності Позивача квитанція була підписана нею власноручно в графі «З умовами договору ознайомлена та згодна». Безпосередньо перед хімічним чищенням шуби та з врахуванням того, що на шубі відсутнє маркування виробника з символами та вимогами догляду, спеціалістом було виконано проби на невеликій ділянці виробу з метою визначення можливості обробки шуби. Впевнившись, що опробувана ділянка виробу не зазнала пошкоджень, весь виріб піддався обробці в машині хімічного чищення за затвердженою перевіреною стандартною технологією та програмою чищення в машині хімічного чищення, перевіреними стандартним препаратом - перхлоетіленом, який застосовується для чищення всіх без винятку хутряних виробів. На жаль після піддання шуби обробці, на ній проявились приховані дефекти у вигляді порушення структури шкіри та вад шкіри, а саме: пориву шкіри на спинці під коміром, пошкодження подолу шуби з правої сторони, пориву шкіри під рукавами, дірки на хутрі на декількох ділянках виробу, а також збільшення жорсткості шкіри. Виконавши хімічне чищення шуби та побачивши, що на ній з`явились вказані вище дефекти, 01 грудня 2023 року з Позивачем зв`язалась телефоном представник Відповідача та надала інформацію про фактичне виконання хімічного чищення, наслідки чищення та запропонувала виконати ремонт виробу. Загалом протягом періоду з 01 грудня 2023 року по 19 грудня 2023 року з Позивачем велись телефонні перемовини з приводу врегулювання проблемної ситуації, що виникла (звукозаписи телефонних переговорів в якості доказів додаються). На жаль, в результаті таких телефонних перемовин сторони не дійшли згоди щодо врегулювання проблеми. Крім того, під час телефонних перемовин Позивач повідомила, що перед зверненням до хімчистки Відповідача вона вже зверталась до швейної майстерні з приводу ремонту шуби: а саме поривів хутра під обома рукавами. Дана обставина свідчить, що ще до звернення до Відповідача шуба вже мала структурні порушення шкіри (що також було виявлено приймальником під час огляду шуби при оформленні замовлення на хімічне чищення та позначено в квитанції). Крім того, під час телефонних розмов Позивач повідомила, що купувала шубу 7 років тому в Греції, використовувала її дуже часто та шуба жодного разу не піддавалась хімічному чищенню. Весь цей час спірна шуба знаходилась у Відповідача в очікуванні результатів домовленостей між Позивачем та Відповідачем щодо врегулювання проблемної ситуації та на приймальний пункт Відповідача для видачі її Позивачеві не передавалась. Пізніше позивач звернулась до Відповідача з письмовою претензією від 17.12.2023р. (копія додається), в якій вимагала компенсувати вартість шуби, зазначену в квитанції, в розмірі 15 000 гривень, вартість послуги з хімічного чищення в сумі 2 100 гривень, а також пеню за прострочення виконання замовлення. Одночасно, Позивач вимагала повернути їй готову шубу, що є нелогічним з огляду на те, що у разі отримання грошової компенсації вартості пошкодженого виробу цей виріб своєму власнику - отримувачу компенсації не має повертатися, а залишається в розпорядженні особи, що виплатила грошову компенсацію вартості речі. Відповідач направила Позивачу письмову відповідь на претензію від 03.01.2024р. (копії відповіді, фіскального чека, накладної Укрпошти та опису вкладення додаються), в якій відмовила в грошовій компенсації вартості шуби та пені, але погодилася компенсувати вартість послуги з хімічного чищення в розмірі 2 100 гривень, не визнаючи при цьому власної вини в пошкодженні шуби Позивача у зв`язку із наданням послуг. Не отримавши від Позивача відповіді на пропозицію щодо повернення грошових коштів, сплачених Позивачем за послугу, викладену у відповіді на претензію від 03.01.2024р., Відповідач, натомість, отримала від Позивача чергову претензію (повторну) від 11.01.2024р. (копія додається), в якій позивач ще раз повторно виклала свої вимоги, зазначені у попередній претензії. У своїй відповіді від 19.01.2024р. на претензію (копії відповіді, фіскального чеку, накладної Укрпошти та опису вкладення додаються) Відповідач запропонувала позивачу виконати за власний рахунок та власними силами ремонт шуби та повідомити відповідачу про прийняте нею рішення. Крім того відповідач зазначила, що, у разі незгоди із виконанням ремонтних робіт Позивач може отримати свою річ на приймальному пункті Відповідача у будь-який зручний для неї час протягом годин роботи приймального пункту. Одночасно шубу було доправлено до приймального пункту Відповідача для видачі Позивачеві у випадку відмови Позивача від виконання ремонту. Але Відповідач від Позивача не дочекалась ані відповіді, ані отримання шуби на приймальному пункті. Додатково 08.02.2024 року Відповідач направила Позивачу лист (копії листа, фіскального чеку, накладної Укрпошти та опису вкладення додаються), в якому повторно нагадувала про можливість отримати свій готовий виріб на приймальному пункті Відповідача, чого Позивач станом на дату подання позовної заяви так і не зробила. 07.03. 2024 року представник відповідача отримала на приймальному пункті відповідача від позивача претензію в порядку досудового врегулювання, датовану 14.04.2024року (копія є в матеріалах справи), в якій Позивач вимагала розірвання Договору № 10069 від 26.11.2023р., відшкодування збитків: оціночної вартості пошкодженої шуби, вартості послуг, неустойки, моральної шкоди та вартості послуг з правничої допомоги на загальну суму 39 195,00 гривень. У своїй відповіді на претензію від 15.03.2024р. відповідач відмовила в задоволенні вимог, викладених в претензії позивача (за винятком повернення сплачених позивачем грошових коштів в розмірі 2 100 гривень за виконання послуги хімчистки), оскільки не вважає себе винною у пошкодженні шуби. Залишившись незадоволеною такими відмовами відповідача, позивач, вважаючи, що її права порушено, звернулась до суду. Щодо вимог про розірвання Договору (квитанції-договору) № 10069 від 26.11 2023р., відшкодування на користь Позивача оціночної вартості пошкодженого майна, що згідно квитанції-договору № 10069 від 26.11.2023р. становить 15 000 гривень, та вартості послуги згідно квитанції-договору № 10069 від 26.11.2023р. в сумі 2 100 гривень. Відповідач повністю заперечує проти зазначених позовних вимог як в частині виникнення правових підстав по відшкодуванню збитків, так і в частині визначення розміру збитків в розмірі повної оціночної вартості шуби з огляду на наступне. Правовідносини в сфері надання послуг хімічного чищення регулюються Законом України «Про захист прав споживачів» та нормами Цивільного кодексу України (надалі - ЦК), якими врегульовано вимоги до конкретних договорів, а саме, договорів побутового підряду та надання послуг, якими по своїй суті є договори про надання послуг хімічного чищення. Права споживача у разі порушення умов договору про виконання робіт (надання послуг) регулюються ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів». Так, згідно ч. 4 ст. 10 Закону за наявності у роботі (послузі) істотних недоліків споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків. Крім того, відповідно до вимог ч. 1 ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). При цьому згідно п.19) ч. 1 ст. 1 «Визначення термінів» Закону України «Про захист прав споживачів» продукцією є будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб. Верховний Суд України у своєму листі від 01.02.2013р. «Судова практика з розгляду цивільних справ про захист прав споживачів (2009-2012рр.)» зазначив про те? що вирішуючи спори, що виникають із договорів про виконання робіт або надання певних послуг, судам слід враховувати і відповідні норми Цивільного кодексу України, якими врегульовано вимоги до конкретних видів договорів Так, частина 1 ст. 868 ЦК України зобов`язує підрядника до укладення договору побутового підряду надати замовникові необхідну та достовірну інформацію про запропоновані роботи, їх види та особливості, про ціну та форму оплати роботи, а також повідомити замовникові на його прохання інші відомості, що стосуються договору. Пунктом 22 Правил побутового обслуговування населення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від. 16.06.2023 року. № 614 (надалі - Правила) встановлюється, що під час приймання виробу до хімічного чищення виконавець оглядає кожний виріб у присутності споживача для визначення можливості його обробки, встановлення ступеня зносу, виявлення наявних дефектів (плям), що не видаляються під час хімічного чищення, тощо. Виконавець зобов`язаний: - попередити споживача про можливу усадку виробу і проявлення після обробки прихованих дефектів; - відпороти фурнітуру та матеріали оздоблення, якщо виникають сумніви щодо збереження їх якості після обробки; - проводити маркування виробу шляхом нанесення (прикріплення) позначки. Згідно ч. 2 п. 2.4. Інструкції щодо надання послуг з хімічної чистки та фарбування (перефарбування) виробів, затвердженої наказом Українського союзу об`єднань, підприємств і організацій побутового обслуговування населення від 27.08.200р. № 20 ( надалі - Інструкція) при оформленні замовлення замовник своїм підписом підтверджує згоду щодо вартості виробу, відсотку зносу, виду обробки, наявних дефектів, а також ознайомлення його про можливість проявлення прихованих дефектів та усадки виробу після обробки. Згідно п. 3.1. Інструкції виконання послуги повинно проводитися відповідно до замовлення, діючих стандартів та технологічних процесів (інструкцій), затверджених у встановленому порядку. Відповідно до п. 4.3. Інструкції на виробах після хімічної чистки можуть бути дефекти, що були зазначені під час оформлення замовлення, та приховані дефекти, які допускаються діючими стандартами. Відповідно до п.4.20. ГСТУ 201-03-96 Галузевого стандарту України «Одяг та предмети домашнього вжитку після хімічної чистки. Загальні технічні умови» (надалі - Галузевий стандарт) (додається) на виробах після чистки допускається наявність дефектів, які позначені у квитанції, та прихованих дефектів, які виникли в процесі носіння та експлуатації виробів і виявлені після чищення, в тому числі: збільшення жорсткості шкіри, деформації на виробах із натурального хутра; вад шкіри (при цьому обов`язковою умовою для застосування зазначених норм є попередження споживача відповідно до п. 22. Правил про можливість проявлення після обробки таких прихованих дефектів). Річ у тому, що стан виробу після хімічного чищення залежить не лише від якості надання послуги виконавцем, а й від багатьох інших факторів, які мають частіше більш вирішальний вплив на результати хімчистки, ніж, безпосередньо, сама обробка в хімчистці. Такими важливими факторами є якість матеріалів, з яких він виготовлений; відповідність фактичного складу матеріалів тому, що зазначений на маркуванні; дотримання виробником технології виготовлення виробу; період, інтенсивність та умови експлуатації виробу споживачем; умови зберігання виробів. Щодо хутряних виробів, то тут вирішальне значення має якість виготовлення та вичинки хутра (від цього залежить стан міздри (суха чи еластична) та експлуатаційні властивості хутра), умови експлуатації (чи піддавався хутряний виріб безпосередньому впливу вологи), зберігання виробу в теплі сезони (здебільше такі вироби зберігаються в домашній умовах та в теплі сезони зазначають впливу високих температур, що має насідком пересихання хутра та погіршення його властивостей). Саме тому законодавець передбачив можливість проявлення на хутряних виробах ряду прихованих дефектів, спричинених такими негативними факторами, що виключає відповідальність виконавця послуги за настання негативних наслідків (проявлення таких прихованих дефектів) у зв`язку із наданням послуги. Як було встановлено майстром по роботі з хутряними виробами, який оглядав шубу після виконання хімічного чищення, причиною пошкодження виробу та проявлення прихованих дефектів (про можливість чого Позивача було попереджено під час оформлення замовлення) стала неякісна вичинка хутра, сильне розтягування хутра виробником при виготовленні речі, що призвело до втрати його еластичності та деформації під час обробки. Згідно п. 4.1. Галузевого стандарту вироби після хімічної чистки повинні відповідати вимогам цього стандарту та замовленню. Таким чином, в контексті надання послуг з хімічного чищення як різновиду договору побутового підряду, то до змісту інформації, яка має бути надана виконавцем замовнику та вважатиметься повною та достовірною інформацією, належить також повідомлення замовника про можливість проявлення на виробі після хімічного чищення прихованих дефектів. Частина 1 ст. 906 ЦК встановлює, що збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. При цьому згідно із п. 13) ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» належна якість товару, роботи або послуги - властивість продукції, яка відповідає вимогам, встановленим для цієї категорії продукції у нормативно-правових актах і нормативних документах, та умовам договору із споживачем. Відповідно до ч. 15) ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» недолік - будь-яка невідповідність продукції (в нашому випадку, наданих послуг) вимогам нормативно-правових актів і нормативних документів, умовам договорів або вимогам, що пред`являються до неї, а також інформації про продукцію, наданій виробником (виконавцем, продавцем). У ч.2. ст. 1166 ЦК зазначено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Частиною 3 п. 11 Постанови Пленуму Верховного суду України Від 12.04.1996р. № 5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» передбачено, що відповідно до статей 341, 348 ЦК (посилання на статті ЦК України, що діяв до 01.01.2004р.), якщо споживач, незважаючи на своєчасне і обґрунтоване попередження з боку виконавця про особливі властивості речі (матеріалу), що можуть потягти за собою її втрату чи пошкодження, не змінив своїх вказівок про спосіб виконання роботи (послуги) або не усунув обставин, що загрожували якості її виконання, суд може звільнити виконавця від відповідальності за повну чи часткову втрату (пошкодження) прийнятої від споживача речі (матеріалу). Таким чином, із суті вказаних вище правових норм випливає, що розірвання договору про надання послуг з хімічного чищення та настання відповідальності виконавця послуги у вигляді відшкодування збитків має місце виключно у разі порушення умов договору виконавцем (неналежного виконання виконавцем договору), за наявності його вини у виникненні збитків та за умови ненадання замовнику повної та достовірної інформації про властивості послуги згідно вимог закону (в тому числі, неповідомлення замовнику про можливість проявлення на виробі після хімічного чищення прихованих дефектів, що допускаються нормативними актами), що завадило замовнику зробити свідомий та компетентний вибір. В своїй позовній заяві Позивач також навела перелік фактів, які необхідно довести для відшкодування шкоди, серед яких неправомірність поведінки особи та вина особи, що завдала шкоди. Слід наголосити, що сам по собі факт пошкодження речі після чищення та відмова Відповідача відшкодувати Позивачеві її оціночну вартість не є доказом неналежного виконання Відповідачем договору про надання послуг та неправомірності його поведінки. Із своєї сторони Відповідач дотрималася ВСІХ вимог нормативно-правових актів для цієї категорії побутових послуг та надала послугу у відповідності з умовами договору із Позивачем. Так, Позивачу під час оформлення замовлення на хімічне чищення шуби та при укладенні квитанції було надано повну і достовірну інформацію стосовно надання послуги з хімічного чищення її шуби, а саме зафіксовано наявні на шубі дефекти та попереджено про можливі ризики від хімічного чищення (можливість проявлення прихованих дефектів). З даних квитанції вбачається, що на момент оформлення замовлення на шубі були наявні порушення структури шкіри. Крім того, в квитанції Позивача було попереджено, що наявні на виробі на момент оформлення замовлення такі структурні порушення можуть ускладнитись. Також Позивача було попереджено про те, що хімчистка не несе відповідальності за наявність на виробі прихованих дефектів, що виникли при виготовленні виробу чи в процесі носіння та експлуатації виробу, та допускаються діючими нормативними актами (в тому числі, за збільшення жорсткості шкіри, деформацію на виробах із натурального хутра, вади шкіри) та про те, що вироби, на яких відсутня фабрична бирка, приймаються без гарантії якості виконання замовлення. Про ознайомлення та згоду з усім переліченим вище, Позивач проставила власноручний підпис. Тим не менше, маючи повну інформацію про всі можливі ризики та наслідки хімічного чищення, Позивач, підписавши квитанцію, уклала договір про надання послуги з Відповідачем та погодилась на надання послуг Відповідачем на вказаних вище умовах. Відтак, у пошкодженнях шуби, що виникли після хімічного чищення, відсутня вина Відповідача, оскільки дані пошкодження є проявленими прихованими дефектами, про можливість проявлення яких Позивача було попереджено особисто. Таким чином, Відповідач визнає факт спричинення матеріальних збитків Позивачу у зв`язку із пошкодженням належної їй шуби внаслідок хімічного чищення, але не визнає власної вини у спричинення вказаних збитків, наполягає на належному виконанні ним договору та відсутності у власних діях ознак протиправності. Вважає, що відсутні правові підстави для розірвання Договору № 10069 від 26.11 2023р. та притягнення його до майнової відповідальності у вигляді відшкодування Позивачеві збитків, а саме: відшкодування оціночної вартості пошкодженої шуби у сумі 15 000,00 гривень та вартості наданої Відповідачем належним чином послуги у сумі 2 100,00 гривень. Позивач визначає розмір матеріальних збитків, які він вимагає до відшкодування від Відповідача, у розмірі оціночної вартості пошкодженої шуби, зазначеної в квитанції, яка «зі слів клієнта та без підтвердження» становить 15 000 гривень. Відповідач не погоджується з заявленим в позові розміром збитків з наступних підстав. У законодавстві про захист прав споживачів не передбачено, в який спосіб має визначатись розмір завданих збитків. Відповідно до ч. 3 ст. 22 ЦК України збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. У Цивільному кодексі України встановлено, що при порушенні зобов`язальних правовідносин збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, які існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов`язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред`явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення (ч. 3 ст. 623 ЦК України). Згідно п. 2.4. Інструкції вартість прийнятих виробів визначається за погодженням із замовником або на підставі підтвердних документів, що засвідчують їх ціну, і зазначається разом з відсотком зносу в квитанції. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України Від 12.04.1996р. № 5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» при визначенні розміру збитків, заподіяних неповерненням (втратою, пошкодженням) майна, суди мають виходити з його роздрібної ціни у торговельних організаціях даної місцевості (з урахуванням зносу), або з оцінки, зробленої самим споживачем чи погодженої сторонами при укладенні договору. Проте якщо вартість майна, визначена в такому порядку, на час вирішення спору не відповідає дійсній, або її взагалі не було визначено, сторони не позбавлені можливості доводити в суді дійсну вартість неповернутого, втраченого чи пошкодженого майна. Так, оціночна вартість шуби, яка позначена в квитанції, була вказана зі слів Позивача, виходячи із ціни її придбання та без пред`явлення підтверджуючих ціну купівлі шуби документів та, відтак, не може вважатися такою, що погоджена із Відповідачем при укладенні договору. Під час телефонних розмов позивач зазначила, що купувала шубу 7 років тому, весь цей час річ активно її експлуатувала та жодного разу не піддавала хімічному чищенню. Крім того, Позивач зазначала, що безпосередньо перед зверненням за хімічним чищенням до Відповідача шуба піддавалась ремонту у зв`язку з поривами хутра під рукавами. Крім того, при визначенні розміру матеріальних збитків Позивач не врахувала знос у 50%, погоджений з нею в квитанції під час оформлення замовлення. В такому випадку розмір матеріальних збитків мав би складати 7 500,00 гривень (15 000 гривень - 50% зносу). Таким чином, Позивачем не надано належних та достовірних доказів (фіскального чеку, товарного чеку тощо), які б підтверджували ціну купівлі спірної шуби. Як і не надано іншого розрахунку розміру матеріальних збитків станом на дату вирішення спору, які Позивач вимагає до стягнення з відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відтак, визначений Позивачем розмір спричинених їй матеріальних збитків у сумі 15 000 гривень є необґрунтованим та недоведеним Позивачем, не відповідає дійсній вартості пошкодженого майна на час вирішення цього спору. Щодо позовної вимоги про відшкодування на користь Позивача неустойки за невиконання умов договору у розмірі 3% загальної вартості замовлення за кожен день прострочення, що станом на 20.05.2024р. (96 днів) становить 6 048,00 гривень. Позивач мотивує свої вимоги тим, що станом на 12 грудня 2023 року (дату видачі замовлення, зазначеної в квитанції) та до 20.05.2024р. вона свою річ після хімічного чищення від Відповідача не отримала, та, відповідно, наводить розрахунок неустойки (пені) за весь вказаний період (96 днів). Відповідач не погоджується із зазначеною позовною вимогою як з безпідставною та необґрунтованою з наступних підстав. Дійсно, згідно із ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі, коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. Так, станом на 12 грудня 2023 року Відповідач фактично виконала роботу з хімічного чищення шуби. За результатами виконаного Відповідачем хімічного чищення 01 грудня 2023 р. із Позивачем зв`язалась телефоном представник Відповідача, в ході чого Позивача було поінформовано, що після виконаного хімічного чищення на її речі проявились приховані дефекти у вигляді пошкоджень хутра. В підтвердження цієї обставини в своїй письмовій претензії від 17.12.2023 р. (копія додана до матеріалів справи) Позивач зазначила, що незадовго до дати отримання шуби вона мала розмову та переписку з представником Відповідача з приводу пошкодження шуби після виконаного хімічного чищення. Як вказано в даній претензії, з надісланих представником фото можна зробити висновок, що шуба повністю втратила товарний вигляд, її подальше використання за цільовим призначенням неможливе, оскільки вона містить істотні недоліки. Таким чином, відповідач виконав безпосередньо хімічне чищення у встановлений квитанцією строк, але у цей строк не зміг видати пошкоджену річ до врегулювання проблемної ситуації. З 01 грудня 2023 р. розпочався період, протягом якого Відповідач намагалась врегулювати із Позивачем проблемну ситуацію шляхом проведення телефонних перемовин та переписки, в тому числі, запропонувавши виконати ремонт речі за рахунок Відповідача. Весь цей час спірна шуба знаходилась у Відповідача до прийняття сторонами сумісного рішення щодо конфліктної ситуації. Крім того, в своїй претензії від 17.12.2023 р. Позивач, висунувши претензію щодо невидачі їй відповідачем шуби після хімічного чищення у визначений квитанцією строк одночасно висунула вимогу про відшкодування вартості шуби в розмірі її повної оціночної вартості, заявленої в квитанції, та передачі їй її речі в натурі. Таким чином, вимоги, що висунула позивач, передбачали різні правові наслідки, адже грошова компенсація вартості пошкодженої речі не передбачає одночасного повернення цієї пошкодженої речі в натурі. Так, у частині 4 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», яку Позивач фактично застосувала у даній претензії, зазначено, що за наявності у роботі (послузі) істотних недоліків споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків. Про зобов`язання виконавця послуги видати (повернути) споживачеві пошкоджену річ одночасно із відшкодуванням збитків мови не йдеться. Відповідач направив Позивачу письмову відповідь на вказану претензію від 03.01.2024 р. (копії листа, фіскального чеку, накладної Укрпошти, та опису вкладення додані до матеріалів справи), в якій відмовив в грошовій компенсації вартості шуби та пені, але погодився в порядку лояльності повернути сплачені позивачем грошові кошти за послугу в розмірі 2 100 гривень, не визнаючи при цьому власної вини в пошкодженні шуби Позивача у зв`язку із наданням послуг. Не дочекавшись відповіді на свою пропозицію, викладену у відповіді на претензію, Відповідач, натомість, отримала від Позивача повторні вимоги в претензії (повторній) від 11.01. 2024 р. (копія додана до матеріалів справи). У своїй відповіді від 19.01.2024 р. на повторну претензію Позивача від 11.01.2024 р. (копії листа, фіскального чеку, накладної Укрпошти, та опису вкладення додані до матеріалів справи) Відповідач, відмовившись компенсувати вартість шуби, запропонувала Позивачу виконати за власний рахунок та власними силами ремонт шуби (усунути недоліки) та повідомити Відповідача про таке прийняте рішення. Крім того зазначила, що, у разі незгоди із виконанням ремонтних робіт Позивач може отримати свою річ на приймальному пункті Відповідача у будь-який зручний для неї час протягом годин роботи приймального пункту. Додатково 08.02.2024 року Відповідач направила Позивачу лист (копії листа, фіскального чеку, накладної Укрпошти, та опису вкладення додані до матеріалів справи), в якому повторно нагадала про можливість отримати свій готовий виріб на приймальному пункті Відповідача. До дати звернення до суду з позовною заявою Позивач свою річ на приймальному пункті Відповідача не забрала. Станом на дату розгляду судової справи спірна шуба знаходиться у Відповідача. Відтак, є таким, що спростовується обставинами справи, підтвердженими наданими Відповідачем доказами, факт прострочення Відповідачем виконання договору (надання послуги), та, відтак, необґрунтованим нарахування Позивачем неустойки (пені) за період з 12 грудня 2023 р. по 20 травня 2024 року. Крім того, Позивач неправильно застосувала правові норми, які регулюють наслідки прострочення виконання роботи (надання послуги) за умови відсутності пошкодження виробу, а саме нарахування пені. Є безпідставним включення періоду часу, який сторони витратили для спроби врегулювання наслідків своєчасно виконаного хімічного чищення без видачі Позивачеві пошкодженого виробу, до загального періоду при розрахунку пені за прострочення виконання договору. Адже до правовідносин, що застосовуються у зв`язку із пошкодженням виробу після виконання роботи (надання послуги), норми про нарахування пені застосуванню не підлягають. Як зазначив Верховний Суд України у своєму Листі від 01.02.2013р. «Судова практика з розгляду цивільних справ про захист прав споживачів (2009-2012 рр.) судова практика свідчить, що при зверненні до суду позивачі поєднують вимоги про відмову від договору про виконання робіт (надання послуг), повернення сплачених коштів та стягнення пені за кожний день прострочення виконання роботи (надання послуги). У ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі 3 % вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов`язання не звільняє його від виконання зобов`язання в натурі. У ст. 611 ЦК передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст. 622 ЦК боржник, який сплатив неустойку і відшкодував збитки, завдані порушенням зобов`язання, не звільняється від обов`язку виконати зобов`язання в натурі, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із частинами 2 і 5 ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. Якщо договір змінений або розірваний у зв`язку з істотним порушенням договору однією зі сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору. Застосування судом одночасно положень закону щодо наслідків розірвання договору й відповідальності за прострочення виконання договору свідчить про неправильне застосування судом положень закону. Таким чином, в своїй позовній заяві Позивач безпідставно поєднала вимоги про розірвання договору з наступним відшкодуванням збитків й поверненням сплачених за послугу коштів та стягнення неустойки (пені). Щодо позовних вимог з приводу завданої моральної шкоди зазначила наступне. Позивач стверджує, що спірна шуба була її єдиним зимовим одягом, який підходить для носіння в зимову погоду, тому позивач вимушена була купити собі інший верхній одяг. Розмір заподіяної моральної шкоди позивач оцінює в сумі 10 000,00 гривень. Відповідач заперечує той факт, що її діями Позивачеві було спричинено моральну шкоду, а також заперечує проти суми, в яку Позивач оцінила таку моральну шкоду. Так, відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, крім іншого, полягає : - у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; - у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Частиною 1 ст. 1167 Цивільного кодексу України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до ч. 1 п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995р. № 4 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. В п. 4 цієї Постанови зазначається, що відповідно до ст. 137 ЦПК України у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Частинами 2 та 3 п. 5 даної Постанови передбачено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: - наявність такої шкоди; - протиправність діяння її заподіювача; - наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача; - вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Згідно п. 9 Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Так, Позивач, зазначаючи в позовній заяві про власні душевні хвилювання та псування свого психологічного здоров`я, не надала жодних доказів, які б дійсно підтверджували погіршення її стану (медичні висновки, підтвердження фактів звернення за медичною та/або психологічною допомогою, лікарські рецепти, підтвердження придбання медичних препаратів, тощо), а також не зазначила., з яких міркувань вона виходила, визначаючи розмір моральної шкоди, та якими доказами це підтверджується. Крім того, Відповідач заперечує власну вину у спричиненні моральних страждань Позивачеві та не вважає свої дії по відношенню до Позивача протиправними. Докази цього наведено у розділі 1 цього відзиву. Так, в період з 01 грудня 2023 р. по 19 грудня 2023 р. представники Відповідача вели регулярні телефонні перемовини з Позивачем з приводу врегулювання негативних наслідків хімічного чищення, своєчасно відповідали на письмові претензії Позивача, пропонуючи різні варіанти вирішення проблемної ситуації (в тому числі, виконання ремонту шуби за власний рахунок), тобто жодним чином не уникали контактів та намагались максимально задовольнити інтереси Позивача. Так, Позивач сама відмовилась від пропозицій Відповідача виконати безоплатне усунення недоліків речі за власний рахунок, яке б дозволило відновити експлуатаційні властивості шуби, та від повернення їй грошових коштів, сплачених нею за послугу. Одночасно Позивач відмовилась забрати шубу з приймального пункту Відповідача. Той факт, що Відповідач відмовилась компенсувати повну оціночну вартість шуби, не вбачаючи власної вини у її пошкодженні (з чим Позивач не погодилась), не є доказом наявності причинного зв`язку між шкодою та діями Відповідача. Адже, відмовляючи Позивачу у відшкодуванні повної оціночної вартості її шуби, Відповідач лише відстоювала свої законні права як виконавець належним чином наданих послуг, вважаючи вимоги Позивача безпідставними. Якби Позивач була зацікавлена отримати свою річ та використовувати її за призначенням, вона весь час, витрачений на звернення до Відповідача з численними претензіями, витратила на те, аби відремонтувати свою річ та продовжувати експлуатувати її протягом холодного сезону. Згідно із ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди вирішується лише при задоволенні вимог споживача щодо відшкодування матеріальних збитків. Оскільки, як наведено вище, Відповідач вважає, що позовні вимоги про відшкодування майнової шкоди є безпідставними, відтак, відсутні і правові підстави для відшкодування моральної шкоди. Таким чином, вважає позовні вимоги Позивача необґрунтованими та безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Також, 08 серпня 2024 року від представника відповідача надійшло клопотання про призначення експертизи в якому просила для з`ясування обставин, що входять до предмета доказування та мають значення для справи, а саме: для встановлення причин наявності пошкоджень (дефектів) на шубі, яка була передана позивачем відповідачеві для хімічного чищення, згідно квитанції - договору №10069 від 26.11.2023 року, призначити товарознавчу експертизу та надала перелік питань, які просить поставити експерту. Проведення експертизи просила доручити експертам Київського науково - дослідного інституту судових експертиз. Попередню оплату витрат пов`язаних з проведенням експертизи, з наступним розподілом таких судових витрат між сторонами просила покласти на відповідача. Ухвалою суду від 13 серпня 2024 року клопотання представника відповідача адвоката Осадчої В.Є. про проведення експертизи задоволено; призначено в цивільній справі за позовом [PERSON] до фізичної особи - підприємця [PERSON] про захист прав споживачів та зобов`язання вчинити дії, товарознавчу експертизу на вирішення якої поставити наступні запитання: Чи відповідає стан хутра шуби вимогам до якості виготовлення хутряних шуб? Якщо ні, то які саме порушення технології виготовлення шуби (в тому числі, хутра, з якого вона виготовлена) наявні на шубі? Які наслідки від експлуатації шуби позивачем наявні на шубі на момент проведення експертизи? Чи є ознаки ремонту хутра під рукавами, виконаного до передачі шуби відповідачу для хімічного чищення, підтвердженням того, що в процесі експлуатації шуби позивачем шуба набула значного зносу та мала пошкодження хутра? Які дефекти має шуба на момент проведення експертизи та які причини їх виникнення? Чи є застосоване відповідачем щодо шуби сухе хімічне чищення перхлоетиленом в машині хімічного чищення при температурі 20,0 С? при делікатному режимі належним способом обробки шуби позивача? Чи є дефекти, що наявні на шубі після хімічного чищення (з врахуванням стану шуби, в якому вона передавалась для хімічного чищення та який позначений в квитанції - договорі №10069 від 26.11.2023р.) наслідком виконання відповідачем неналежного хімічного чищення (порушення технології хімічного чищення)? Якщо так, то які саме порушення технології хімічного чищення призвели до появи дефектів на шубі? Чи є вина відповідача у наявності на шубі дефектів після хімічного чищення (з врахуванням стану шуби, в якому вона передавалась для хімічного чищення та який позначений в квитанції-договорі № 10069 від 26.11.2023р.)? Чи можливо було для цього виду хутра застосовувати такий вид хімічного чищення? Проведення судової товарознавчої експертизи доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз (КНДІСЕ) (03057 м. Київ, вул. Сім`ї Бродських, б. 6), попередивши їх про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на них обов`язків, передбачену ст. ст. 384, 385 Кримінального кодексу України. Оплату за проведення експертизи покласти на відповідача - фізичну особу - підприємця [PERSON] (зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ). Зобов`язано відповідача надати експерту для проведення експертизи шубу та оригінал квитанції - договору №10069 від 26.11.2023 р., провадження на час проведення експертизи зупинено. 07 листопада 2024 року заступником директора Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Теплицьким Б. повернуто вказану цивільну справу до Солом`янського районного суду м. Києва та направлено листа експерта про можливість проведення судової товарознавчої експертизи. У зв`язку із необхідністю вирішення вищевказаного клопотання експерта, провадження у даній справі поновлено Ухвалою суду від 19 листопада 2025 року, призначено судове засідання у справі. Ухвалою від 29 листопада 2024 року припинено проведення судової товарознавчої експертизи у справі №760/14340/24 за позовом [PERSON] до фізичної особи - підприємця [PERSON] про захист прав споживачів та зобов`язання вчинити дії, проведення якої було доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз (КНДІСЕ) (03057, м. Київ, вул. Сім`ї Бродських, б. 6). 07 лютого 2025 року до суду від представника відповідача надійшло клопотання про долучення письмового доказу до матеріалів справи (в порядку ст. 83 ЦПК України) у якому зазначено наступне. Оскільки Київським науково-дослідного інститутом судових експертиз фактично було відмовлено у проведенні судової експертизи за питаннями, висновки по яких були необхідні відповідачеві для підтвердження його заперечень проти позову, відповідач з метою подання суду доказів для захисту своїх інтересів звернувся до ТОВ «ЛАВАДЖО», яке спеціалізується на професійному хімічному чищенні та має в своєму штаті відповідних спеціалістів, для отримання висновків з питань, аналогічних тим, що були ухвалені судом для судових експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз. Відтак, після отримання висновку дослідження від ТОВ «ЛАВАДЖО» відповідач має можливість з об`єктивних причин надати суду висновок дослідження спеціаліста в якості доказу тільки зараз, а не разом з відзивом. Відповідно до ч. 4 та ч. 5 ст. 83 ЦПК України, якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Відповідач бажає долучити до матеріалів справи письмовий доказ, а саме: висновок дослідження спеціаліста за результатами проведення дослідження шуби жіночої з хутра норки рудого кольору після виконання хімічного чищення від 22 січня 2025 р. На підставі викладеного просила визнати поважними причини неподання відповідачем фізичною особою-підприємцем [PERSON] письмового доказу - висновку дослідження спеціаліста за результатами проведення дослідження шуби жіночої з хутра норки рудого кольору після виконання хімічного чищення у встановлений законом строк; долучити до матеріалів цивільної справи № 760/14340/24 за позовом [PERSON] до фізичної особи-підприємця [PERSON] про захист прав споживачів та зобов`язання вчинити дії в якості письмового доказу висновок дослідження спеціаліста за результатами проведення дослідження шуби жіночої з хутра норки рудого кольору після виконання хімічного чищення від 22 січня 2025 р. В судове засідання позивач з`явилась, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Зазначила, що у неї не стало коштовної речі. Вона не заперечує, що річчю користувалась до цього сім років, однак здавала її на чищення в справному стані, без фізичних розривів, дірок. Після чищення річчю не можливо користуватись. Їй представником відповідача пропонувалось зробити ремонт шуби шляхом використання хутра з низу шуби та переставлення його під комір де наразі є розрив, на що вона не погодилась, оскільки ці ділянки шуби мають різну структуру хутра. Також, зазначила, що внаслідок відсутності у неї шуби вона захворіла, перебувала на лікарняному, через що отримала за цей місяць заробітну плату у меншому розмірі. Крім того, у зв`язку з не врегулюванням спору вона змушена була брати відпустки щоб ходити до суду, пошуки спеціалістів з хутра для отримання консультації. Вважає, що діями відповідача їй завдано моральну шкоду. Також, вона понесла витрати на правову допомогу. Також зазначила, що не забирала шубу від відповідача оскільки її неможливо використовувати. При здачі шуби для чищення вона не мала будь - яких поривів, інакше її б не прийняли для чищення. Представник відповідача в судове засідання з`явилась, проти задоволення позову заперечувала з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Також, зазначила, що дійсно позивачкою була здана шуба для її чищення, при прийманні шуби були виявлені дефекти, що зафіксовано в квитанції - замовленні, шуба мала сильні забруднення. В квитанції міститься попередження щодо можливих наслідків на які погодилась позивачка. Крім того, шуба не мала маркування виробника, у зв`язку з чим відповідач не може гарантувати якість чищення, також умови уходу позивачем за шубою не відомі. Також, зазначила, що при виконанні робіт відсутній людський фактор, чищення здійснюється в професійних машинах. До чистки шуби вона вже зазнавала пошкоджень, було здійснено ремонт під рукавами. Відповідач неоднаразово пропонувала позивачці врегулювати питання з пошкодженням речі шляхом її ремонту, на що позивачка не погодилась, велись перемовини. В квитанції зазначено, що знос речі складав 50%. Вказала, що галузевий стандарт містить у собі перелік дефектів, які можуть виникнути після чистки, про що виконавець має повідомити замовника. Підставою відповідальності виконавця може бути неналежне надання послуг, однак, з боку відповідача порушень при наданні послуг не було. Позивач не надала доказів вартості речі 15 000,00 грн., не врахувала її зносу. Заявлені позовні вимоги протирічать одна одній. Позивач відмовилась отримати виріб, тож, період перемовин сторін не може застосовуватись для розрахунку пені. Щодо моральної шкоди вказала, що те, що позивач хворіла не пов`язано з діями відповідача. Вислухавши учасників, дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне. 28.11.2023 року між позивачем та відповідачем було укладено договір побутового підряду (квитанція - договір №10089); вид послуги - чистка виробу, стать виробу - жіноча, колір виробу - рудий, забруднення - сильне, зношування в % - 50%, маркування - відсутнє; вартість послуги - 2100,00 грн., оціночна вартість виробу (зі слів клієнта) 15 000,00 грн. (а.с. 96 - 97). Відповідно до ст. 865 ЦК України, за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір побутового підряду є публічним договором. До відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів. Договір побутового підряду вважається укладеним у належній формі, якщо підрядник видав замовникові квитанцію або інший документ, що підтверджує укладення договору. Відсутність у замовника цього документа не позбавляє його права залучати свідків для підтвердження факту укладення договору або його умов (ст. 866 ЦК України). Як вбачається з п. п. 17, 22 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12 травня 1991 року № 1023-XII, споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника; послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. Таким чином, між позивачем та відповідачем було укладено договір побутового підряду з приводу виконання робіт з хімічного чищення виробу (шуби), який належить позивачу. Також, у квитанції - договорі №10089 зазначено наступне: інші дефекти: наявність клейових деталей, приховані дефекти - усадка, прояв білястості в місцях сильних забруднень, структурі порушення можуть ускладнитись, неповне видалення сильних забруднень, від послуги Premium чищення клієнт відмовився; про можливість проявлення прихованих дефектів і можливих ризик попереджений, порідіння ворсу, прим`яття ворсу, незйомна фурнітура без гарантії, незйомні прикраси на виробі без гарантії; наявність плям: поту, плями змішані. Крім того, у квитанції - договорі вказані дефекти виробу: дефекти поверхні: різна структура шкіри, різнофактурність і різнотоншкіри, дефекти кольору, вигорання кольору, дефекти в процесі носіння, загальне забруднення, порушення структури шкіри, забруднення ворота, забруднення на кишенях, забруднення на манжетах, забруднення рукавів, потертість, порушення структури тканини на підкладі сильні забруднення до чорноти, залинька від взуття, без пояса, по виробу заломи, порідіння ворсу, порідіння хутра. У зазначеній квитанції - договорі містились попередження щодо можливого неповного видалення плям, можливого прояву прихованих дефектів. Таким чином, судом встановлено, що при укладання договору сторонами були виявлено недоліки речі, яка передавалась для чищення, при цьому будь - які розриви, дірки, порушення цілісності виробу були відсутні. Також, позивач був попереджений щодо можливих наслідків чищення, зокрема можливості не видалення всіх наявних плям або проявлення прихованих дефектів, однак, будь - якого попередження про можливі пориви хутра, з`явлення дірок, пошкоджень, квитанція - договір не містить. На зворотному боці квитанції договору міститься інформація для клієнтів, зокрема, застереження, що хімчистка не несе відповідальності за наявність дефектів, що були виявлені під час оформлення замовлення та позначені в квитанції - договорі, та приховані дефекти, що виникли при виготовленні виробу чи в процесі носіння та експлуатації виробу та допускається діючим нормативними актами. Зокрема, представник відповідача в судовому засіданні просив звернути увагу суду на можливі наслідки у вигляді: різнотонності, збільшення жорсткості шкіри і шкіряної тканини, деформацію на виробах із натурального та штучного хутра, замши, велюру та шкіри; вади шкіри. Також, на зазначення, що вироби на яких відсутня фабрична бірка приймаються без гарантії якості виконання замовлення. Таким чином, застереження, які містяться в квитанції - договорі не містять у собі посилання на можливість розривів, з`явлення дірок або інших пошкоджень виробу внаслідок чищення виробу. При цьому, передача позивачем відповідачу шуби (виробу) без її фізичного пошкодження (без розривів, дірок, пошкоджень цілісності) сторонами не оспорюється. Як вбачається з положень п. п. 4.1., 4.20 Галузевого стандарту України «Одяг та предмети домашнього вжитку після хімічної чистки» (ГСТУ 201-03-96), виробі після хімічної чистки повинні відповідати вимогам цього стандарту та замовленню; на виробах після хімічної чистки допускається наявність дефектів, які позначені у квитанції та приховані дефекти, які виникли в процесі носіння та експлуатації виробів і виявлені після чищення (а.с. 85 - 87). При цьому, зазначені положення містять у собі посилання на можливі дефекти у вигляді дірок виключно у контексті їх виникнення внаслідок механічних пошкоджень, попадання іскри чи гарячого попілу, дії хімікатів чи молі. При цьому, суд враховує, що цілісність шуби при її передачі для виконання робіт за укладеним договором позивачем (як споживачем) відповідачу сторонами не спостовується та не оспорюється. Сторони не заперечують, що шуба на момент передання її відповідачу не містила зазначених пошкоджень, будь - яких доказів наявності в наданому для чищення виробі прихованих дефектів, які проявились після проведеннячищення виробу, відповідачем суду надано не було. Також, суд зважає на те, що претензії позивача виникли не у зв`язку з неякісним наданням послуг, зокрема, не відчищення плям або зміни жорсткості шкіри, а внаслідок її суттєвого пошкодження, що унеможливлює її використанням за призначенням в принципі. В судовому засіданні судом досліджено речовий доказ - шубу, встановлено пошкодження її цілісності, зокрема, під коміром наявний великий розрив, містяться інші пошкодження цілісності хутра, інші недоліки. Суд не приймає до уваги посилання відповідача на факт ремонту шуби до її передачі для чищення під рукавами, оскільки це не може бути беззаперечним доказом виникнення розривів в інших місцях (ділянках) шуби після проведення її чищення внаслідок зазначеного ремонту. Відповідно до п. п. 12, 15 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12 травня 1991 року № 1023-XII, істотний недолік - недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: а) він взагалі не може бути усунутий; б) його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором 15) недолік - будь-яка невідповідність продукції вимогам нормативно-правових актів, умовам договорів або вимогам, що пред`являються до неї, а також інформації про продукцію, наданій виробником (виконавцем, продавцем). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 872 ЦК України, якщо підрядником були допущені істотні відступи від умов договору побутового підряду або інші істотні недоліки в роботі, виконаній із матеріалу замовника, він має право вимагати за своїм вибором: 1) виготовлення іншої речі з однорідного матеріалу такої самої якості; 2) розірвання договору та відшкодування збитків. У разі виявлення інших відступів від умов договору або інших недоліків у роботі замовник має право за своїм вибором вимагати безоплатного усунення цих недоліків у розумний строк або відшкодування його витрат на усунення недоліків чи відповідного зменшення плати. Згідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до ч. ч. 3 - 4, 9 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», у разі виявлення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) споживач має право на свій вибір вимагати: 1) безоплатного усунення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) у розумний строк; 2) відповідного зменшення ціни виконаної роботи (наданої послуги); 3) безоплатного виготовлення іншої речі з такого ж матеріалу і такої ж якості чи повторного виконання роботи; 4) відшкодування завданих йому збитків з усуненням недоліків виконаної роботи (наданої послуги) своїми силами чи із залученням третьої особи; 5) реалізації інших прав, що передбачені чинним законодавством на день укладення відповідного договору. Зазначені вимоги підлягають задоволенню у разі виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) або під час її виконання (надання), а в разі неможливості виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) - протягом гарантійного чи іншого строку, встановленого договором, чи протягом двох років з дня прийняття виконаної роботи (наданої послуги) у разі відсутності гарантійного чи іншого строку, встановленого законодавством або договором. За наявності у роботі (послузі) істотних недоліків споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків. Якщо істотні недоліки було виявлено в роботі (послузі), виконаній з матеріалу споживача, споживач має право вимагати на свій вибір або виконання її з такого ж матеріалу виконавця, або розірвання договору і відшкодування збитків. Зазначені вимоги можуть бути пред`явлені споживачем протягом строків, передбачених нормативно-правовими актами та умовами договору, а в разі відсутності таких строків - протягом десяти років. Виконавець зобов`язаний протягом місяця відшкодувати збитки, що виникли у зв`язку з втратою, псуванням чи пошкодженням речі, прийнятої ним від споживача для виконання робіт (надання послуг). Виконавець не звільняється від відповідальності, якщо рівень його наукових і технічних знань не дав змоги виявити особливі властивості речі, прийнятої ним від споживача для виконання робіт (надання послуг). З врахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що вимога позивача щодо розірвання договору підлягає задоволенню. Щодо відшкодування збитків суд виходить з наступного. У квитанції - договорі сторонами було погоджено вартість речі у розмірі 15 000,00 грн. та її знос 50%. Посилання представника відповідача на відсутність будь - яких доказів вартості виробу суд сприймає критично, оскільки представник відповідача поставив свій підпис на квитанції - договорі, чим погодився зі вказаною вартістю. Крім того, відповідно до положень ЦПК України, сторони вправі надавати суду будь - які докази на підтвердження своєї позиції, однак, а ні позивачем, а ні відповідачем будь - яких інших доказів на підтвердження вартості пошкодженої речі надано не було. Таким чином, зазначена у квитанції - договорі вартість виробу з врахуванням зазначеного зносу у 50% іншими доказами не спростована. З врахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що вимога щодо відшкодування завданої шкоди підлягає частковому задоволенню, а саме в розмірі 7500,00 грн. Суд критично сприймає висновок дослідження спеціаліста за результатами проведення дослідження шуби жіночої з хутра норки рудого кольору після виконання хімічного чищення, складений Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛАВАДЖО» 22 січня 2025 року, наданий відповідачем до матеріалів справи 07 лютого 2025 року, оскільки зазначений висновок не відповідає положенням ст. 102 ЦПК України. Крім того, суд враховуєте, що відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Також, як вбачається з матеріалів справи за надання послуг з хімічного чищення хутра позивачем було сплачено на користь відповідача грошові кошти у сумі 2 100,00 грн., що підтверджується квитанцією від 26.11.2023 року (а.с. 12). Відповідно до ч. ч. 2 - 5 ст. 653 ЦК України, у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо договір змінений або розірваний у зв`язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору. Таким чином, вимога щодо повернення сплачених позивачем відповідачу коштів за виконання робіт за договором побутового підряду в сумі 2100,00 грн. підлягає задоволенню. З приводу позовної вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача неустойки за невиконання умов договору в розмірі 3% річних суд зважає на наступне. Відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов`язання, не звільняє його від виконання зобов`язання в натурі. Як вбачається з матеріалів справи роботи були виконані відповідачем у строки, передбачені квитанцією - договором, укладеним між сторонами, внаслідок виконання відповідних робіт була пошкоджена річ позивача, у зв`язку з чим позивач звернувся з відповідним позовом до суду за захистом своїх прав. Крім того, до матеріалів справи позивачем та відповідачем були надані докази проведення переговорів щодо досудового врегулювання спору: аудіозапис телефонних перемовин, претензію (в порядку досудового врегулювання) від 14 лютого 2024 року, відповідь на претензію від 14 лютого 2024 року (в порядку досудового врегулювання) (а.с. 16 - 20), претензію повторну від 18.02.2024 року (а.с. 77 - 78), відповідь на претензію від 17 грудня 2023 року (а.с. 79), лист від 08 лютого 2024 року (а.с. 80 - 81), відповідь на претензію повторну від 11 січня 2024 року (а.с. 82 - 84), претензію від 17.12.2023 року (а.с. 89 - 91). З врахуванням наведеного, вимога щодо стягнення з відповідача на користь позивача неустойки у розмірі 3% за кожен день прострочення задоволенню не підлягає. З приводу вимоги позивача щодо стягнення моральної шкоди суд враховує наступне. Як вбачається з п. п. 5, 6 ч.1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на, зокрема: відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про захист прав споживачів», держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров`я і життєдіяльності. Згідно до ч. ч. 1, 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відшкодування моральної (немайнової) шкоди - є одним з способів захисту цивільних прав та інтересів (п. 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України). Згідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода полягає, зокрема: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; (п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України). Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 15 грудня 2020 року, Справа №752/17832/14-ц (Провадження № 14-538цс19) було сформульовано наступний правовий висновок: Розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. Також, у Постанові Другої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 16.06.2022 року справі №569/20510/19 (провадження № 61-13787св20) зазначено, що аналіз положень статей 11 та 23 ЦК України дозволяє зробити висновок, що за загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. Тлумачення статті 23 ЦК України свідчить, що вона є нормою, яка має поширюватися на будь-які цивільно-правові відносини, в яких тій чи іншій особі було завдано моральної шкоди. Це, зокрема, підтверджується тим, що законодавець вживає формулювання «особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав». Тобто можливість стягнення компенсації моральної шкоди ставиться в залежність не від того, що це передбачено нормою закону або положеннями договору, а від порушення цивільного права особи. Судом було встановлено, що права позивача як споживача відповідних робіт (послуг) які надаються відповідачем, були порушені, таким чином, позивач зазнав моральних страждань внаслідок пошкодження її майна, не можливості його використання за призначенням протягом тривалого часу. При цьому, суд враховує намагання відповідача врегулювати ситуацію, що склалася в порядку досудового врегулювання спору, навіть з врахуванням не визнання власної вини у завданні матеріальної шкоди позивачу. З врахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача щодо відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню в сумі 5000,00 грн. Щодо розподілу судових витрат, судом встановлено наступне. Згідно положень ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. При цьому, відповідно до положень ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав. В позовній заяві були заявлені вимоги немайнового та майнового характеру, при цьому, вимоги майнового характеру було задоволено частково, таким чином з відповідача на користь державного бюджету підлягають стягненню судовий збір в сумі: 1211,20 грн. (за вимогу майнового характеру (1211,20 х 35,5% / 100% ) = 429,98 грн.) та 3 028,00 грн. (за вимоги майнового характеру), а разом - 3 457,98 грн. Іншу частину судового збору віднести на рахунок держави. Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь понесені витрати по сплаті правової допомоги, які підтверджуються Договором про надання правничої допомоги №03022404 від 03.02.2024 року (а.с. 13 - 14), квитанцією до прибуткового косового ордера №743 від 03.02.2024 року (а.с. 15), Актом наданих послуг від 17 червня 2024 року (а.с. 35). Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Таким чином, розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правничу допомогу. Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо). Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (постанова ВС від 24.01.2019 у справі № 910/15944/17). Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. При встановленні гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Наведений підхід до вирішення питання щодо відшкодування витрат на правову допомогу є сталим та неодноразово викладався у постановах Верховного Суду, зокрема, від 18 червня 2019 року у справі № 910/3929/18, від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15ц (провадження № 14-382цс19), від 07 липня 2021 року у справі № 910/12876/19 (провадження № 12-94гс20), від 19 листопада 2021 року у справі № 752/16038/19 (провадження № 61-7905св21). Зважаючи на викладені норми, судом має братися до уваги досвід адвоката у подібних справах, обсяг, якість та характер наданих послуг та чи відповідають вони ціні позову. Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 24.01.2022 у справі № 911/2737/17, метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених збитків, але й спонукання боржника утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів позивача (подібний висновок викладений в постановах Верховного Суду від 04.10.2021 від № 640/8316/20, від 21.10.2021 у справі № 420/4820/19 тощо). Водночас стягнення витрат на професійну правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу. Враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, та зважаючи на те, що послуги правової допомоги були пов`язані з досудовим врегулюванням спору та підготовкою позовної заяви для звернення до суду, виходячи з обсягу фактично наданих послуг, з урахуванням характеру виконаної адвокатом роботи, принципу співмірності та розумності судових витрат, суд вважає необхідним зменшити суму витрат з правової допомоги до 4000,00 грн. З урахуванням того, що позовні вимоги задоволено частково (задоволена вимога немайнового характеру та частково вимога майнового характеру (35,5%)) та стягнуто з відповідача на користь позивача суму 14 600,00грн., а в іншій частині позову відмовлено, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судові витрати, а саме - витрати пов`язані з наданням правової допомоги в сумі 1 420,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial