Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-13 00:00:00

І. Стислий виклад позиції та вимоги позивача Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив стягнути з неї заборгованість з оплати послуг за теплопостачання з урахуванням 3% річних та інфляційного збільшення в загальному розмірі 58862,71 грн, а також судові витрати. В обґрунтування позову зазначив, що між ним та відповідачем [PERSON] встановилися фактичні відносини з приводу надання послуг з теплопостачання за адресою: [ADDRESS] , де зареєстрованим користувачем є [PERSON] , на ім`я якої відкритий особовий рахунок № [NUMBER] , та [PERSON] . Вчасно та у відповідному розмірі оплата послуг позивача відповідачем не здійснювалась, внаслідок чого станом на 01.12.2024 виникла заборгованість в розмірі 58862,71 грн, з яких: сума боргу 32850,02 грн, інфляційні збитки 20691,67 грн, 3% річних 5321,02 грн. Позивач просив суд стягнути вказану заборгованість з відповідача разом з судовими витратами 3028,00 грн. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи Клопотань в порядку ст.222 ЦПК України учасниками справи суду не надано, підстави для вирішення справи шляхом укладення мирової угоди відсутні. ІІІ. Процесуальні дії у справі \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 11.02.2025 відкрите провадження у справі, вирішено розглянути дану справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними в ній матеріалами. Також даною ухвалою було встановлено відповідачам п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання ними відзиву на позовну заяву; встановлено позивачеві п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив та встановлено відповідачам право подати до суду заперечення на відповідь протягом днів, що залишились з моменту отримання відповіді на відзив до початку розгляду справи по суті.\~ Відповідачем відзиву на позовну заяву подано не було, також до суду не надходило клопотань про розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі №10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі №24/260-23/52-б). За висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 10.05.2023 у справі №755/17944/18, довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони, зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. Відповідно до ч.8 ст.178\~та ч.5 ст.279\~ЦПК України справа розглянута в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин Судом встановлено, що предметом господарської діяльності КП «Теплоенерго» Дніпровської міської ради є, зокрема, надання послуг з забезпечення населення послугами теплопостачання, про що зазначено у п.2.2. Статуту Комунального підприємства «Теплокомунерго» Дніпровської міської ради, затвердженого рішенням міської ради від 22.09.2021 №122/10. Місце проживання відповідача [PERSON] зареєстроване за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою № 11612 від 23.09.2021 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщені, а також відомостями, витребуваними судом. На ім`я [PERSON] для оплати послуг із теплопостачання Комунальним підприємством «Теплокомуенерго» Дніпровської міської ради відкритий особистий рахунок № [NUMBER] щодо житла за адресою: [ADDRESS] . Відповідач на підставі відкритого особового рахунку № [NUMBER] повинна була оплачувати надані послуги щомісячно. Однак оплата за ці послуги не здійснювалася [PERSON] належним чином, у зв`язку з чим станом на 01.09.2021 у неї з`явився борг перед позивачем у сумі 34933,36 грн за період з 01.10.2016 по 30.09.2021. Даний борг було реструктуризований шляхом укладання зі споживачем [PERSON] договору про реструктуризацію заборгованості за послуги централізованого опалення №335/2021р./Ц.О.А. строком на 12 місяців. Пунктом 3 цього договору передбачено, що у разі порушення споживачем умов даного договору підприємство КП «Теплоенерго» має право на примусове стягнення суми заборгованості в судовому порядку. Умови договору реструктуризації не були виконані відповідачем. Згідно з наданою позивачем довідкою та розрахунком заборгованості по особовому рахунку, оформленому на ім`я [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , у споживача послуг з надання теплоенергії наявна заборгованість станом на 01.12.2024 в розмірі 32850,02 грн. Розраховане позивачем на підставі розміру заборгованості інфляційне збільшення боргу становить 20691,67 грн, 3% річних 5321,02 грн. Контррозрахунку заборгованості, а також доказів на спростування наявності заборгованості відповідачем суду не надано. V. Оцінка суду Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Цивільним кодексом України, Законами України «Про теплопостачання», «Про житлово-комунальні послуги», Постановою КМУ від 21.07.2005 №630 «Про затвердження Правил надання послуг з з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», які діяли на момент початку виникнення заборгованості (далі Правила №630), Постановою КМУ від 21.08.2019 №830 «Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії» (далі Правила №830) тощо. Згідно зі статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Пунктом другим частини першої статті 5 наведеного вище Закону визначено, що комунальними послугами є в тому числі послуги з постачання теплової енергії. Відповідно до ст.ст.19, 19-1 ЗУ «Про теплопостачання» від 02.06.2005 №2633-IV (далі Закон №2633-ІV) споживачі теплової енергії повинні щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за спожиту (отриману) теплову енергію. Відповідно до ст.9 Закону №2189-VIII споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором, дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Відповідач [PERSON] зареєстрована в квартирі, зі сплати послуг за опалення якої вирішується питання у цій справі, на її ім`я відкритий особовий рахунок, тобто вона була, є та продовжує бути споживачем послуг за адресою місця свого проживання. \~ \~ \~ \~Пунктом 18 Правил №630 визначено порядок обліку та оплати послуг. Так, розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Згідно з частиною першою статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. \~ \~ \~ \~Відповідно до статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору та оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. \~ \~ \~ \~Статтею 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Таким чином, незважаючи на укладення чи не укладення споживачем договору на теплопостачання, за умови отримання ним відповідних послуг він несе обов`язок щодо оплати отриманої теплової енергії. Верховним Судом у постанові від 27.02.2019 у справі №334/2789/15-ц визначене, що ні ЦК України, ні Законами України «Про житлово-комунальні послуги», «Про теплопостачання», ні Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення не передбачені випадки, коли недодержання письмової форми договору про надання послуг з теплопостачання має наслідком його недійсність. Відсутність письмового договору про надання послуг з теплопостачання та постачання гарячої води не свідчить про відсутність певних договірних відносин і не звільняє відповідачів від оплати за фактично надані послуги. \~ \~ \~ \~Таким чином, незважаючи на укладення чи не укладення споживачем договору на теплопостачання, за умови отримання ним відповідних послуг він несе обов`язок щодо оплати отриманої теплової енергії. Оскільки відомостей про те, що від відповідача позивачеві подавалися будь-які заперечення та пропозиції щодо договірних відносин, не встановлене, більш того, сторони 23.09.2021 укладали договір №335/2021р./Ц.О.А. про реструктуризацію заборгованості, тому слід вважати, що у спірний період між сторонами встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання теплопостачання на підставі відкритого особового рахунку та положень ст.11 ЦК України, що обумовило виникнення у відповідача зобов`язання з оплати послуг з постачання теплової енергії на користь позивача. \~ \~ \~ \~ Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов згідно зі ст.525 ЦК України не допускається, така відмова не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання, тому позивач має право на стягнення заборгованості, яка виникла за надану відповідачам теплову енергію. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно зі ст.543 ЦК України в разі солідарного обов`язку відповідачів кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або у повному обсязі як від усіх відповідачів разом, так і від будь-кого з них окремо. Таким чином, суд вбачає, що позивачем доведена наявність заборгованості відповідача перед ним та, відповідно, існування підстав для звернення до суду з вимогами про стягнення заборгованості. Факт отримання наданих послуг та несплати за них відповідачем не оспорені, контррозрахунку заборгованості нею суду не надано. З розрахунку, доданого до позовної заяви, вбачається, що з жовтня 2016 по листопад 2024 відповідачеві\~фактично нарахована заборгованість з оплати послуг теплопостачання в розмірі 32850,02 грн, і ця заборгованість підлягає стягненню з [PERSON] на користь позивача. Відповідно до ч.2\~ст.625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки відповідач прострочила виконання зобов`язань зі сплати послуг за теплопостачання, з неї на користь позивача також підлягають стягненню три проценти річних в сумі 5321,02 грн за період з 01.10.2016 по 23.02.2022 та інфляційні витрати в розмірі 20691,67 грн за період з жовтня 2016 по лютий 2022. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами Згідно з ч.ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при пред`явленні позову сплачено судовий збір у сумі 3028,00 грн. Оскільки судом вимоги позивача задовольняються повністю, з відповідача на користь позивача має бути стягнуто судовий збір в розмірі 3028,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved