Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-03 00:00:00

Рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 24.02.2025 у задоволенні позову керівника Ізмаїльської окружної прокуратури в інтересах держави в особі: Одеської обласної державної адміністрації до Ізмаїльської районної державної адміністрації, [PERSON] , [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: Державне спеціалізоване підприємство «Ліси України», Дунайський біосферний заповідник Національної академії наук України, про визнання незаконним та скасування розпорядження райдержадміністрації в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу, скасування рішень державних реєстраторів, скасування державної реєстрації земельної ділянки, зобов`язання повернути земельну ділянку відмовлено повністю. Під час розгляду справи за відповідним позовом та до закінчення судових дебатів у справі, представник відповідача [PERSON] адвокат Грєкова Наталя Прокопіївна зробила заяву про те, що після ухвалення рішення суду нею будуть подані докази на підтвердження понесених відповідачем [PERSON] розміру судових витрат. 25.02.2025 представником відповідача [PERSON] адвокатом Грєковою Н.П. через систему «Електронний суд» подано до Кілійського районного суду Одеської області відповідну заяву про ухвалення додаткового рішення суду з доказами на підтвердження понесених судових витрат. Так, у вказаній заяві представник відповідача вказує, що відповідачем [PERSON] при розгляді справи були понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 19500,00 грн та проведення експертизи судовим експертом у розмірі 6058 грн, загалом на суму 25558,00 грн, у зв`язку з чим представник відповідача просив суд ухвалити додаткове рішення, яким стягнути вказану суму понесених відповідачем судових витрат з особи, якій відмовлено в задоволенні позову. Учасники справи в судове засідання не з`явилися, що не перешкоджає розгляду заяви. Суд, надавши оцінку доданим до заяви письмовим доказам, дійшов наступних висновків. Відповідно до ч. 1\~ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч.\~3\~ст.\~133\~ЦПК України\~до витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи,\~належать витрати: 1)\~на професійну\~правничу допомогу; 2)\~пов`язані із\~залученням свідків,\~спеціалістів,\~перекладачів,\~експертів та\~проведенням експертизи; 3)\~пов`язані з\~витребуванням доказів,\~проведенням огляду\~доказів за\~їх місцезнаходженням,\~забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Частинами 1,2\~та 3\~ст.\~134\~ЦПК України\~передбачено,\~що разом\~з першою\~заявою по\~суті спору\~кожна сторона\~подає до\~суду попередній\~(орієнтовний)\~розрахунок суми\~судових витрат,\~які вона\~понесла і\~які очікує\~понести в\~зв`язку із\~розглядом справи. У\~разі неподання\~стороною попереднього\~розрахунку суми\~судових витрат\~суд може\~відмовити їй\~у відшкодуванні\~відповідних судових\~витрат,\~за винятком\~суми сплаченого\~нею судового\~збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Відповідно до\~ч.\~2\~ст.\~141\~ЦПК\~України\~інші судові\~витрати,\~пов`язані\~з\~розглядом справи,\~покладаються: 1)\~у\~разі\~задоволення позову\~-\~на\~відповідача; 2)\~у\~разі\~відмови в\~позові\~-\~на\~позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Згідно з п. 3 ч. 1 ст.\~270\~ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо \~судом не вирішено питання про судові витрати. Представником відповідача адвокатом Грєковою Н.П., враховуючи не подання попереднього розрахунку судових витрат, в якості доказів понесення відповідних судових витрат до заяви додано: договір про надання правничої допомоги від 30.01.2024 № 0005 та додаткову угоду до нього датовану 25.02.2025; акт приймання наданих послуг за відповідним договором від 25.02.2025 на загальну суму 19500,00 грн, де визначено погодинну оплату адвоката за надані послуги з розрахунку 1000 грн за годину та інші витрати; рахунок за проведення земельно-технічної експертизи та платіжну інструкцію про оплату послуг з проведення земельно-технічної експертизи у розмірі 6058,24 грн. Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правничої допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Із доданих до заяви вищевказаних документів не можливо дійти висновку про те, що представником понесено витрати на надання правничої допомоги саме по цій конкретній справі, позаяк немає жодних посилань на неї а ні у договорі про надання правничої допомоги від 30.01.2024 №0005, а ні у додатковій угоді від 25.02.2025 до цього договору. Посилання на справу міститься лише в Акті приймання наданих послуг за відповідним договором від 25.02.2025. За таких обставин суд дійшов висновку, що відповідачем/його представником не доведено понесення відповідних витрат та не надано попередній розрахунок судових витрат з першою заявою по суті, у зв`язку з чим відсутні підстави для їх стягнення з іншої сторони. Водночас, з огляду на надані представником відповідача докази на підтвердження понесення відповідачем витрат на проведення експертизи, суд приходить до висновку, що в цій частині заява про ухвалення додаткового рішення є обґрунтованою та підлягає до часткового задоволення. Відповідно до ст. 89 Закону України «Про прокуратуру» фінансування прокуратури здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, а також інших джерел, не заборонених законодавством, у тому числі у випадках, передбачених міжнародними договорами України або проектами міжнародної технічної допомоги, зареєстрованими в установленому порядку, а Функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності прокуратури здійснюються Офісом Генерального прокурора. За змістом ч. 3 ст. 10 Бюджетного кодексу України головні розпорядники бюджетних коштів визначають мережу розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня та одержувачів бюджетних коштів з урахуванням вимог щодо формування єдиного реєстру розпорядників бюджетних коштів і одержувачів бюджетних коштів та даних такого реєстру. За відомостями з Єдиного реєстру розпорядників та одержувачів бюджетних коштів, Одеська обласна прокуратура є розпорядником бюджетних коштів, визначеним Офісом Генерального прокурора. За вказаних обставин, суд дійшов висновку, що відповідну суму понесених відповідачем витрат пов`язаних із проведенням експертизи, а саме 6058,24 грн, слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Одеської обласної прокуратури, як розпорядника відповідних бюджетних коштів.

Outcome: partial