Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-10 00:00:00

У жовтні 2024 року позивач Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Київські електромережі» (далі - ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі») звернулося до суду з позовом до [PERSON] , у якому просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованості за спожиту електроенергію: 5 615,04 грн - вартість спожитої електричної енергії, 2 142,18 грн - 3 % річних та інфляційної складової, 3 028,00 грн - судового збору. Свої вимоги позивач мотивував тим, що за адресою: [ADDRESS] відкрито особовий рахунок № [NUMBER] , за яким постачалась електроенергія до 01 січня 2019 року. З 01 січня 2019 року ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» є оператором системи розподілу, здійснює ліцензійну діяльність виключно щодо розподілу (передачі) електричної енергії та у своїй діяльності керується чинним законодавством України. За результатами аналізу оплат з`ясовано, що відповідач користувався послугами, але не в повному обсязі виконував зобов`язання зі сплати заборгованості, унаслідок чого утворилась заборгованість на контрольних покажчиках 32243 кВт*год. за спожиту електричну енергію у розмірі 5 615,04 грн. Також позивач вважає, що підлягає стягненню 3% річних та інфляційна складова у розмірі 2 142,18 грн. Станом на 01 жовтня 2024 року заборгованість не сплачена, у зв`язку з чим позивач звернувся з позовом до суду. Процесуальні дії Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06 листопада 2024 року визначеного головуючому судді Твердохліб Ю.О. (а.с. 29-30). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 08 листопада 2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін (а.с. 32). Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не викликались. Положеннями ст. 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідачу надсилалася ухвала про відкриття провадження разом з позовною заявою та додатками до неї. У встановлений судом строк, відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, жодних заяв з процесуальних питань від сторони відповідача до суду не надходили, конверти повернулись з відмітками «адресат відсутній» та «за закінчення встановленого строку зберігання» (а. с. 34-37). Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Вивчивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суддя приходить до наступного. Фактичні обставини справи Судом встановлено, що 09 вересня 2015 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Київенерго», правонаступником якого є ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» укладено договір № 08065501108 про користування електричною енергією (а .с. 21). Позивачем надавались послуги з постачання електричної енергії, доказів протилежного відповідачем надано не було, як і не було надано доказів фактичного неотримання послуг або непроживання відповідача у квартирі. Відповідач [PERSON] користувався послугами, наданими позивачем, проте належним чином не здійснював оплату за спожиту електричну енергію, що підтверджується розрахунком заборгованості, згідно з яким за період з лютого 2022 року до вересня 2024 року утворилася заборгованість в розмірі 5 615,04 грн (а.с. 3-4). 16 березня та 11 грудня 2023 року видано наряди-допуски № 12736 та № [NUMBER] для виконання робіт з відключення в електроустановках (а.с. 24, 25). Мотиви, з яких виходить суд при розгляді цієї справи та застосовані ним норми права Відповідно до частини 1 статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Взаємовідносини між громадянами (фізичними особами - споживачами електричної енергії) та енергопостачальниками, в тому числі порядок укладення договорів та порядок розрахунків за спожиту електричну енергію, станом на час укладення договору регулювалися Законом України «Про електроенергетику» та Правилами користування електричною енергією для населення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357 (далі - Правила № 1357). Згідно з п. 20 Правил № 1357, розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електричної енергії є календарний місяць. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Пунктом 42 Правил № 1357 передбачала, що споживач електричної енергії зобов`язаний: оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил. 11 червня 2017 року набрав чинності Закон України від 13 квітня 2017 року № 2019-VIII «Про ринок електричної енергії» який визначає правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії, регулює відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище. Пунктом 84 частини 1 статті 1 Закону України «Про ринок електричної енергії» визначено, що споживач - це фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, або юридична особа, що купує електричну енергію для власного споживання. Згідно з частинами 1, 2 статті 56 Закону України «Про ринок електричної енергії» постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами. Відповідно до частини 3 статті 58 Закону України «Про ринок електричної енергії» споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів. Також постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14 березня 2018 року № 312 затверджено Правила роздрібного ринку електричної енергії (далі - Правила № 312). Згідно з пп. 2 п. 5.5.5. Правил № 312 споживач електроенергії зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів. У пункті 4.10 Правил № 312 визначено, що побутові споживачі та суб`єкти господарювання, предметом діяльності яких є надання житлово-комунальних послуг населенню, у межах наданих населенню послуг, установи та організації, які утримуються за рахунок коштів (внесків) населення, здійснюють повну оплату вартості обсягу спожитої електричної енергії, як правило, один раз за фактичними показами засобів комерційного обліку електричної енергії на початку періоду, наступного за розрахунковим, відповідно до договору про постачання електричної енергії. З огляду на п. 4.12 Правил № 312 плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Рахунок за спожиту електричну енергію оплачується, зокрема, протягом 10 робочих днів від дня отримання рахунка побутовим споживачем або в інший термін, передбачений договором, але не пізніше 20 календарного дня після закінчення розрахункового періоду. Пунктом 4.19 Правил № 312 визначено, що розрахунки споживача за електричну енергію здійснюються за розрахунковий період, який, як правило, становить календарний місяць відповідно до умов договору. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є користувачем послуг, наданих позивачем, проте належним чином не здійснював оплату за спожиту електричну енергію, що підтверджується розрахунком заборгованості, згідно з яким за особовим рахунком № [NUMBER] станом на 01 жовтня 2024 року утворилася заборгованість у розмірі 5 615,04 грн (а. с. 3-4). Зважаючи на те, що відповідач є споживачем послуг та повинен був здійснювати оплату таких послуг на рахунок ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі», однак вчасно та регулярно платежі не сплачував, що призвело до утворення заборгованості, а тому заборгованість підлягає стягненню в примусовому порядку. Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 07 липня 2020 року у справі №712/8916/17 (провадження № 14-448цс19) виснувала, що у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (пункт 45)). Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина друга статті 625 ЦК України). За відсутності оформлених договірних відносин, але в разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, на боржника покладається відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України (висновок Верховного Суду України, висловлений у постанові від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2023цс15). Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за спожиту електроенергію в розмірі 5 615,04 грн, а також 3 % річних та інфляційна складова боргу у розмірі 2 142,18 грн за період з лютого 2022 року по вересень 2024 року. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплаті судового збору в сумі 3 028,00 грн. У частині вирішення питання щодо стягнення витрат на правничу допомогу, суд наголошує, що представник позивача має право подати відповідні докази протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, оскільки у позовній заяві наводився попередній розрахунок витрат, з урахуванням того, що до закінчення розгляду справи, останній звернувся з заявою в якій зазначив, що відповідні докази будуть надані до суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. На підставі викладеного та

Outcome: approved