Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-16 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (далі - позивач) звернулося до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення заборгованості в розмірі 84422,95 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 08.07.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» та відповідачем було укладено договір № 3349501288-93355. За вказаним договором відповідач отримала 2000,00 грн. у кредит строком на 14 діб, за умови сплати 1,95% в день. 17 квітня 2021 року відповідач уклала договір №4011812 з Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» за яким отримала кредит у сумі 20 000,00 грн., за умови сплати 1,9% в день. Вказані договори були укладені в електронній формі. 18 листопада 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір №18-11/21 за яким відступлено право вимоги до відповідача за кредитним договором № 3349501288-93355. 10 березня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та позивачем укладено договір № 10-03/2023/01 за яким позивачу відступлено право вимоги до відповідача за кредитним договором № 3349501288-93355. 24 січня 2022 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір № 24-01/2022 за яким відступлено право вимоги до відповідача за кредитним договором № 4011812. 10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та позивачем укладено договір № 10-01/2023 за яким позивачу відступлено право вимоги до відповідача за кредитним договором № 4011812. З огляду на вказане, позивач вважає, що він наділений правом вимоги до відповідача з питання стягнення заборгованості за вказаними договорами. Позивач вважає, що розмір заборгованості за договором № 3349501288-93355 становить 18452,00 грн., з яких 2000,00 грн - тіло кредиту, 16452,00 грн. - проценти на дату відступлення права вимоги. Розмір заборгованості за договором № 4011812 становить 65970,95 грн., з яких 20000,00 грн. - тіло кредита; 45600,00 грн. - проценти на дату відступлення права вимоги. 320,00 грн - інфляційні збитки; 50,95 грн. - 3 % річних. Загальний розмір заборгованості, який позивач просить стягнути з відповідача становить 84 422,95 грн. Також позивач просить стягнути судові витрати: 2422,00 грн. - судовий збір; 16000,00 грн.- витрати на правову допомогу. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 10.10.2024 відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін в якій відповідачу в порядку ст. 178 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) встановлено 15-денний строк для подання відзиву з викладенням заперечення проти позову, призначено розгляд справи у судовому засіданні на 21.11.2024. 21 листопада 2024 року надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідача, адвоката Тібеж К.І. У відзиві представник відповідача визнає факт укладення договорів позики з ТОВ «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» на 2000,00 грн та ТОВ «Авентус Україна» на 20 000,00 грн. та отримані відповідачем. Також представник відповідача вказує, що заборгованість не була сплачена повністю через складні життєві та сімейні обставини, які виникли у відповідача. Представник відповідача вважає, що проценти за користування кредитами були нараховані безпідставно, так як в силу п. 15 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) у період дії карантину встановленого Кабінетом Міністрів України позичальник звільняється від обов`язку сплатити на користь позикодавця неустойку, штраф, пеню за прострочення відповідного зобов`язання. З огляду на те, що постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 в Україні діяв карантин з 12.03.2020 по 30.07.2023, то відсутні нарахування процентів. Також представник відповідача вказала на завищений розмір витрат на правову допомогу, який є не співмірним із складністю справи та не підтверджується документально факт оплати правничої допомоги. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 21.11.2024 у зв`язку із неявкою сторін та надходженням клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи, судове засідання було відкладено на 28.01.2025. 26 листопада 2024 року від позивача надійшла відповідь на відзив в якому позивач підтримав правову позицію, яка викладена у позові. 28 січня 2025 року у судове засідання з`явились представники сторін, які підтримали правові позиції викладені ними у заявах по суті. У зв`язку із необхідністю обговорення сторонами умов можливого мирового врегулювання розгляд справи у судовому засіданні було відкладено на 06.03.2025. 06 березня 2025 року у судове засідання з`явився представник позивача, представник відповідача не з`явився, повідомлений про дату, час і місце проведення судового розгляду належним чином. У судовому засіданні представник відповідача повідомив про відсутність мирового врегулювання між сторонами та просив задовольнити позов повністю. Після стадії судових дебатів судом оголошено про перехід до стадії ухвалення судового рішення та відповідно до ч. 1 ст. 244 ЦПК України оголошено дату та час проголошення судового рішення 17.03.2025, 16-00. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідачем укладено договір № 3349501288-93355 від 08.07.2021 з ТОВ «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс». Відповідно до п.п. 2.2 - 2.4. цього договору кредит надається на суму 2000,00 грн.; строк кредитування 14 днів, починається з 08.07.2021 та закінчується 22.07.2021, цільове використання - споживчі потреби. У Додатку № 1 до договору № 3349501288-93355 визначено розмір процентної ставки - 1,95% в день та загальну вартість кредиту - 2546,00 грн. Також судом встановлено, що відповідачем укладено договір № 4011812 від 17.04.2021 з ТОВ «Авентус Україна», згідно п.п. 1.3 - 1.5. договору сума кредиту 20 000,00 грн.; строк кредитування - 30 днів; стандартна процентна ставка протягом строку кредиту 1,90% в день. Судом встановлено та не заперечується сторонами, що вказані договори були укладені в електронній формі, кошти згідно вказаних договорів було зараховано на картковий рахунок відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Із розрахунку заборгованості фізичної особи [PERSON] перед ТОВ «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» (кр.дог. № 3349501288-93355) станом на 18.11.2021 встановлено, що позивач перерахувала 720,00 грн. на погашення заборгованості за договором. Із картки обліку Договору, яка підготовлена ТОВ «Авентус Україна» за договором № 4011812, вбачається, що позивач частково сплатила заборгованість у сумі 17480,00 грн. Судом також встановлено, що 18.11.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір №18-11/21 за яким відступлено право вимоги до відповідача за кредитним договором № 3349501288-93355. 10 березня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та позивачем укладено договір № 10-03/2023/01 за яким позивачу відступлено право вимоги до відповідача за кредитним договором № 3349501288-93355. 24 січня 2022 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір № 24-01/2022 за яким відступлено право вимоги до відповідача за кредитним договором № 4011812. 10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та позивачем укладено договір № 10-01/2023 за яким позивачу відступлено право вимоги до відповідача за кредитним договором № 4011812. Згідно розрахунку позивач просить стягнути з відповідача заборгованість: - за договором № 3349501288-93355 - 18452,00 грн., з яких 2000,00 грн - тіло кредиту, 16452,00 грн. - проценти на дату відступлення права вимоги. - за договором № 4011812 - 65970,95 грн., з яких: 20000,00 грн. - тіло кредита; 45600,00 грн. - проценти на дату відступлення права вимоги; 320,00 грн - інфляційні збитки; 50,95 грн. - 3 % річних. Загальний розмір заборгованості, який позивач просить стягнути з відповідача становить 84 422,95 грн. Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд керується таким. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон). У ст. 3 Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За змістом ч.ч. 3, 4, 6 ст. 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Відповідно до положень ст. ст. 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Таким чином, позикодавці належним чином виконали свої зобов`язання за кредитними договорами, надавши відповідачу кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами кредитних договорів. Щодо виконання зобов`язань за кредитними договорами із сторони відповідача, то остання виконала їх частково, сплативши 720,00 грн. за договором № 3349501288-93355 та 17480,00 грн. за договором № 4011812. В частині вимог позивача про стягнення нарахованих процентів, трьох відсотків річних, інфляційних втрат, то суд вважає, що вважає звернути увагу на таке. Так, за договором № 3349501288-93355 позивач просить стягнути з відповідача 16452,00 грн. процентів станом на 23.02.2022 (дату відступлення права вимоги). Вказані проценти складаються з 540,00 грн., які нараховані ТОВ «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» в межах 14 днів строку кредитування та 15912,00 грн. нараховані ТОВ «Вердикт Капітал» після відступлення права вимоги у період з 04.08.2021 по 23.02.2022. За договором № 4011812 позивач просить стягнути з відповідача 45600,00 грн. процентів нарахованих станом на 10.01.2023 (дату відступлення права вимоги), 50,95 грн. - три відсотки річні, які нараховані за період 24.01.2022 - 23.02.2022, 320,00 грн. - інфляційні втрати за лютий 2022 року. У ч. 1 ст. 1048 ЦК України вказано, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. У ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 була сформована такі правові висновки: «53. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. 54. Враховуючи викладене, Велика Палата Верховного Суду вважає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання». Відповідна правова позиція в подальшому застосована Верховним Судом при вирішені інших судових справ, зокрема у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц, у постанові Верховного Суду від 15.03.2023 р у справі № 300/438/18. Отже, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Адже суми процентів, які нараховані кредитодавцями є очевидно не співмірними із сумами кредитних коштів, які отримала відповідач у позику, і створюють умови надмірного боргового тягаря для відповідача. З огляду на вказане, суд вважає, що кредитодавцями та особами, яким було відступлено право вимоги до відповідача безпідставно нарахували проценти за договором № 3349501288-93355 та договором № 4011812, за межами строку кредитування. З огляду на викладене, з урахуванням коштів, які сплачені відповідачем на погашення заборгованості, суд вважає, що розмір заборгованості в розрізі кредитних договорів є наступним: -за договором № 3349501288-93355 розмір заборгованості складає 1826,00 грн. (2000,00 грн, тіло кредита + 546,00 грн., проценти за 14 днів строку кредитування за договором) - 720,00 грн., сума сплачена позивачем на погашення заборгованості); -за договором № 4011812 розмір заборгованості складає 13920,00 грн. (20000,00 грн, тіло кредита + 11400,00 грн., проценти за 30 днів строку кредитування за договором) - 17480,00 грн., сума сплачена позивачем на погашення заборгованості). В частині вимог позивача про нарахування трьох процентів річних та індексу інфляції на суму боргу за договором № 4011812, то суд вважає, що вказані вимоги підлягають задоволенню частково, враховуючи, що вказані нарахування необхідно здійснити на суму заборгованості 13920,00 грн. За вказаного, три проценти річних за період 24.01.2022 - 23.02.2022 (31 день) складають 35,47 грн (13920,00 грн х 3% / 365 х 31 день). Інфляційні втрати за лютий 2022 року становлять 222,72 грн. (13920,00 грн х101,60%) -13920,00 грн). Загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем становить - 16004,19 грн. Отже, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у сумі 16004,19 грн. З огляду на часткове задоволення позовних вимог, то вимоги позивача в частині стягнення судових витрат підлягають задоволенню пропорційно задоволенню позовних вимог. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК Українисудові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При поданні позовної заяви до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 2422,00 грн. Пропорційно до частини задоволених позовних вимог (18,96%) з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 459,21 грн. судового збору за подання позову. Позивачем також заявлено витрати на правову допомогу 16000,00 грн. Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 2 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно із ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Пропорційно до задоволених вимог з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: partial