Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-04 00:00:00

Позивач [PERSON] в особі представника - адвоката Мироненка О.О. звернулась до Деснянського районного суду міста Києва з данною позовною заявою. Ухвалою суду від 28.05.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 19.06.2024 року судом витребувано додаткові письмові докази. 10.07.2014 року та 11.07.2024 року від Центру обробки Спеціальної інформації ДПС України на адресу суду надійшла витребувана інформація. Відповідно до якої [PERSON] , 18.02.2022 року перетнув кордон України, напрям виїзду - Київ-Шарм Ель Шейх. 25.07.2024 року від Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у відсутності їх представника. 26.09.2024 року на адресу суду від представника [PERSON] - адвоката Котягіна А.С. надійшов відзив на позовну заяву. 26.09.2024 року від представника [PERSON] - адвоката Мироненка О.О. на адресу суду надійшла відповідь на відзив. 07.10.2024 року на адресу суду від представника [PERSON] - адвоката Котягіна А.С. надійшли заперечення відповіді на відзив. 18.10.2024 року та 30.12.2024 року від Служби у справах дітей та сім`ї Бучанської районної державної адміністрації Київської області надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності. 25.10.2024 року від сторони позивача на дресу суду надійшло клопотання про заміну неналежної третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Службу у справах дітей та сім`ї Бучанської районної державної адміністрації Київської області на належну третю особу - Службу у справах дітей Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області. Ухвалою суду від 25.11.2024 року залучено до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог - Службу у справах дітей Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області. 27.01.2025 року від Служби у справах дітей та сім`ї Бучанської районної державної адміністрації Київської області на адресу суду надійшов висновок щодо визначення місця проживання малолітніх дітей. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 29 квітня 2011 року між позивачем та позивачем було зареєстровано шлюб. Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 15 липня 2022 року шлюб між сторонами було розірвано. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позивач разом з сім`єю переїхала у придбану квартиру [ADDRESS] та проживає у вказаній квартирі разом з дітьми і по теперішній час. Відповідач припинив шлюбні відносини у 2020 році та переїхав за зареєстрованим місцем проживання. В даній квартирі зроблений сучасний ремонт з використанням якісних будівельних матеріалів. Житлові кімнати в квартирі зручно облаштовані новими меблями, обладнані необхідною сучасною електропобутовою технікою. Ванна кімната та туалет в квартирі обладнані сучасною технікою. Для дітей облаштований куточок для ігор та місце для навчання і розвитку. Діти забезпечені всім необхідним для відпочинку та проживання. Житло підтримується в належному санітарно - гігієнічному стані та створені належні умови для проживання. Позивач матеріально забезпечена та має фінансову можливість самостійно повністю забезпечити всі матеріальні потреби дітей. В той час відповідач у 2022 році виїхав за межі України, матеріально дітей не забезпечує та не спілкується з ними, не бере участі у житті дітей, не вирішує питання, пов`язані з розвитком, навчанням та відпочинком дітей. На даний момент [PERSON] навчається в п`ятому класі Святопетрівському академічному ліцеї. Відповідно до характеристики, мама [PERSON] , постійно цікавиться досягненнями [PERSON] , приділяє належну увагу навчанню та вихованню дитини, підтримує зв`язок зі школою та класним керівником, відвідує батьківські збори. Малолітня донька [PERSON] з 01.09.2021 року зарахована до КЗ «Святопетрівський ЗДО «Буратіно» та відвідує заклад по теперішній час. Між позивачем та малолітніми дітьми існує надзвичайно міцний соціальний зв`язок матері й малолітніх доньок. Позивач багато часу приділяє дітям, увесь свій вільний час присвячує їм, разом з ними відвідує парки, місця відпочинку. У них склалися довірливі стосунки, відсутні будь-які чинники, які негативно впливають на психоемоційний стан дівчат. Позивач має постійне зареєстроване місце проживання, працевлаштована та створила за місцем свого мешкання для своїх доньок всі належні умови для комфортного проживання, розвитку, навчання, відпочинку та для вільної реалізації прав та свобод дітей. Позивач вважає за необхідне визначити місце проживання малолітніх [PERSON] та [PERSON] разом з нею - [PERSON] . У відзиві на позов сторона відповідача посилається на те, що відповідач не погоджується з позовом та просить його відхилити, оскільки права позивача не порушені, спір щодо місця проживання дітей відсутній. Діти мешкають з матір`ю і батько не заперечує проти цього, не чинив і не чинить у цьому жодних перешкод. Відповідач жодним чином не порушує права, свободи та інтереси позивача та спільних дітей. Відповідач не вимагає та не вимагав зміни місця проживання дійте, а у справі відсутні докази того, що батько дитини забороняє матері бачитися з дітьми чи будь-яким іншим чином порушує права позивача. Спору щодо того, з ким мешкатимуть діти між батьками немає, діти мешкають з матір`ю. Відповідач за згодою позивача проводив і проводить час із дітьми. Станом на вересень 2024 року відповідач мешкає у Франції в місті Юрт (регіон Нова Аквітанія), де орендує заміський будинок, житловою площею 146 кв.м. Крім того, з відома та згодою позивача кожні зимові (починаючи з 2022 року) та літні (з 2024 року) канікули діти проводять з відповідачем у Франції, усі витрати на переїзд покриваються коштом відповідача, а після цього без перешкод повертаються до своєї матері в Україну. Відповідач просив відмовити у задоволенні позову про визначення місця проживання дітей з матір`ю. У відповіді на відзив сторона позивача посилається на те, що оскільки відповідач постійно проживає за кордоном у Франції, то фактично стало неможливо отримати від нього дозвіл на виїзд за кордон для навчання чи на відпочинок дітей. А враховуючи, що в Україні йде війна, то відповідно ненадання відповідачем дозволу на виїзд дітей за кордон потенційно створює небезпеку для їх життя та здоров`я у негативних наслідків від військових дій за місцем їх проживання. Позивач просить суд задовольнити її позовні вимоги. У запереченнях на відповідь позивача на відзив сторона відповідача посилається на те, що він не вимагає та не вимагав зміни місця проживання дітей, а у справі відсутні докази того, що батько дитини забороняє матері бачитись з дітьми чи будь-яким іншим чином порушує права позивача. Діти мешкають з матір`ю і відповідач не заперечує проти цього, не чинив і не чинить у цьому жодних перешкод. Сторона позивача в судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлена належним чином, в матеріалах справи наявне клопотання про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали та просили про їх задоволення. Від сторони відповідача в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи у їх відсутності. Від представників третіх осіб на адресу суду надійшли листи з проханням розглядати справу без участі їх представників за наявними документами та доказами, враховуючи фактичні обставини справи та просили ухвалити рішення відповідно до діючого законодавства. Суд вважає за можливе провести розгляд справи без участі сторін. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 29 квітня 2011 року між позивачем та позивачем було зареєстровано шлюб, який рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 15 липня 2022 року було розірвано. В період шлюбу у сторін народились діти - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з матір`ю. Відповідно до статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Судом встановлено, що за місцем проживання малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] створені належні умови для належного проживання, у дітей є окремі місця для сну та відпочинку, є іграшки, книги, одяг відповідно до віку та сезону, що підтверджується актом обстеження умов проживання від 09.01.2025 року №12, складеним працівниками служби у справах Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області. Згідно характеристики, наданої директором Святопетрівського академічного ліцею малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , навчається в Святопетрівському академічному ліцеї в 6-В класі. Під час навчання зарекомендувала себе як старанна, дисциплінована, працелюбна, уважна учениця. Володіє навчальним матеріалом на достатньому рівні. Весела, товариська, стримана, самостійна, врівноважена. Охоче вступає в контакт з оточуючими, любить працювати і відпочивати з іншими. Мати - [PERSON] , постійно цікавиться досягненнями [PERSON] , приділяє належну увагу навчанню та вихованню дитини, підтримує зв`язок зі школою та класним керівником, відвідує батьківські збори. Згідно характеристики, наданої директором Святопетрівського академічного ліцею малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , навчається в Святопетрівському академічному ліцеї в 1-В класі. Має всі задатки старанної і здібної учениці. Навчається в повну міру своїх сил. Має добру і довготривалу пам`ять, виявляє логічне мислення. На уроках завжди активна. Весела, товариська, є лідеркою і прагне нею бути у колективі. Не конфліктна, має багато друзів. Мама, [PERSON] , приділяє належну увагу навчанню та вихованню доньки, постійно спілкується з вчителями та класним керівником. Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до висновку Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області виконавчого комітету, затвердженого рішенням виконавчого комітету Білогородської сільської ради №4 від 16.01.2025 року, просили суд прийняти рішення про визначення місця проживання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , враховуючи інтереси дітей, згідно чинного законодавства. Крім того, відповідно до наданого висновку «…13.01.2025 року до служби у справах дітей Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області надійшов лист від представника [PERSON] - адвоката Котягіна А.С,. в якому зазначено, що гр. [PERSON] не погоджується з позовом, оскільки права позивача не порушені, спір щодо місця проживання дітей відсутній. Діти мешкають з матір`ю і батько не заперечує проти цього, не чинив і не чинить у цьому жодних перешкод. Відповідно до ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до ч.1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.4 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави - учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Пунктом 1 ст. 9 вказаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції). У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76). З огляду на викладене, беручи до уваги вік та інтереси дітей, які звикли до умов проживання саме з матір`ю, суд дійшов висновку про задоволення позову. При зверненні до суду позивач сплатила судовий збір, але прохальна частина позовної заяви не містить вимогу про стягнення судових витрат із відповідача. Зважаючи на викладене, судові витрати залишаються за позивачем.

Outcome: approved