Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-04 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] в якому просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання до досягнення їх малолітньою дочкою трирічного віку. Позовні вимоги мотивовані тим, що 01.09.2023 року Кодимською міською радою Подільського району Одеської області між сторонами зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис №11. Від даного шлюбу мають дочку [PERSON] , [INFO] . Батьком дитини є відповідач. Позивач не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку та потребує матеріальної допомоги з боку відповідача, який, на її думку, має можливість надавати таку допомогу. Вона інших джерел доходу, окрім соціальних виплат по догляду за дитиною, не має, її матеріальне становище не відповідає її необхідним потребам. Тому просила позов задовольнити та стягнути з відповідача аліменти на її утримання в розмірі 5000,00 грн щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку. В судове засідання позивачка не з`явилася, надала заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без її участі. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Виклик відповідача було здійснено відповідно до ч.6 ст. 128 ЦПК України шляхом надіслання судової повістки за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. На адресу суду повернувся конверт з надісланими документами із відміткою про причини повернення «Адресат відсутній за вказаною адресою». Згідно з положеннями ч.ч.7 та 8 ст.128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Таким чином, відповідач [PERSON] вважається належним чином повідомленим про розгляд справи судом. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, відповідачем не подано відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Наявних у справі доказів достатньо для її розгляду у відсутності відповідача. Позивачка проти заочного розгляду справи не заперечує. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. З матеріалів справи встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 01.09.2023 року Кодимською міською радою Подільського району Одеської області (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане Кодимською міською радою Подільського району Одеської області 01.09.2023 року). Від шлюбу сторони мають дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 30.04.2024 року відділом з питань державної реєстрації актів цивільного стану Кодимської міської ради Подільського району Одеської області. Малолітня дочка проживає разом із позивачкою, що підтверджується довідкою №546 від 19.11.2024 року. Позивачка не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, тому позбавлена можливості одержувати додатковий дохід. Відповідно до ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Як зазначено у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 13.06.2019 у справі № 201/2097/17 (провадження № 61-26230 ск 18) визначальним на підставі цієї норми закону є наявність у дружини права на утримання, незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища. Із відповіді №1173321 з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела та суми доходів від 05.03.2025 року встановлено, що відповідач [PERSON] із 25.10.2024 року отримує дохід у вигляді виплат військовослужбовця, а відповідно може надавати матеріальну допомогу на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. При визначенні розміру аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, судом з`ясовано, що відповідач працездатний, отримує доходи, а тому може надавати матеріальну допомогу на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку. Таким чином, з урахуванням принципів розумності та справедливості, з`ясувавши обставини справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного наданого доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, беручи до уваги, що відповідач в судове засідання не з`явився та не надав суду доказів, які б спростовували обґрунтованість вимог позивача, суд дійшов висновку про можливість задоволення позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави.

Outcome: approved