Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що вона з 16 вересня 2016 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільних дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Сімейно-шлюбні відносини між ними припинилися через втрату взаєморозуміння, розбіжність поглядів на сімейне життя та його планування, кожен з них живе своїм життям, спільного побуту не ведуть. Вважає, що сім`я з відповідачем розпалась остаточно і не може бути відновлена, та просить розірвати шлюб. Ухвалою суду від 19 серпня 2024 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 08 листопада 2024 року провадження у справі зупинено для надання сторонам строку для примирення. Ухвалою суду від 18 лютого 2025 року провадження у справі поновлено. Ухвалою суду від 18 лютого 2025 року задоволено заяву [PERSON] про відвід судді Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Попова В.В. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.02.2025, справу розподілено на суддю Ткаченка А.В. Ухвалою суду від 27 лютого 2025 року прийнято справу до розгляду. Протокольною ухвалою суду від 17 березня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про надання додаткового строку для примирення. У судовому засіданні позивач [PERSON] на вимогах наполягала, заперечуючи проти надання строку для примирення, оскільки не бажає перебувати з відповідачем у шлюбних стосунках. Відповідач [PERSON] проти вимог заперечував, вказавши, що позивач часто змінює думку і це дає йому надію на примирення з дружиною. Вони спільно займаються дітьми, допомагаючи один одному у їх вихованні та утриманні, тому вважає, що фактично між ними продовжують існувати шлюбні відносини. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї (стаття 51 Конституції України). Як встановлено судом та підтверджується письмовими доказами, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 16 вересня 2016 року, про що Саксаганським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, складено відповідний актовий запис № 425 (а.с. 12 копія свідоцтва). Від шлюбу мають малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 11, 13 копії свідоцтв). Відповідно до положень статей 105,110,112 СК України, якщо суд встановив, що подальше спільне життя подружжя і збереження родини неможливо, він приймає рішення про розірвання шлюбу. Згідно пункту 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них. Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частиною п`ятою статті 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Частинами третьою та четвертою статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням\~права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Шлюбні відносини між сторонами припинені, поновлення стосунків позивач вважає неможливим, а отже судом установлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, що не позбавляє права та можливостей сторін спільної участі у вихованні та утриманні їх дітей. Оскільки наданий судом строк для примирення позитивних результатів не дав, справа перебуває в провадженні суду 6 місяців, що є достатнім для примирення сторін за їх бажанням, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову та розірвання шлюбу. При цьому суд також ураховує правову позицію, викладену Верховним Судом в постанові від 15 січня 2020 року у справі № 200/952/18 (провадження № 61-14859св19), відповідно до якої «надання строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком. Тому враховуючи те, що позивач не бажає зберігати подружні відносини із заявником доводи відповідача про порушення його права на призначення подружжю строк для примирення є безпідставними». Згідно статті 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За відсутності вимоги позивача в цій частині, суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище. Згідно частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Беручи до уваги вимогу позивача в цій частині, судові витрати слід залишити за нею.

Outcome: approved