Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-09 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача У лютому 2023 року до суду надійшла вищевказана позовна заява [PERSON] , [PERSON] , в інтересах якої діє законний представник [PERSON] . В обґрунтування вимог [PERSON] посилається на те, що 24.11.2007 [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб. [INFO] у них народилася дочка [PERSON] , якій на час подання позову виповнилося 14 років. Неповнолітня [PERSON] є дитиною з інвалідністю. Позивач [PERSON] , її чоловік [PERSON] та дочка [PERSON] мешкали у квартирі [ADDRESS] , яка згідно свідоцтва про право власності на житло від 30.09.2004 належала на праві спільної часткової власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в рівних долях, тобто по 1/4 частки кожному. [INFO] чоловік позивача [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина на 1/4 частку вищевказаної квартири. Спадкоємцями [PERSON] є його дружина [PERSON] , дочка [PERSON] та матір [PERSON] . Відповідно свідоцтв про право на спадщину за законом [PERSON] та [PERSON] належить по 1/16 частці квартири [ADDRESS] , [PERSON] 2/16 частки квартири. Однак, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] чинять перешкоди у користуванні квартирою, з червня 2022 року змінили замки на вхідних дверях, у зв`язку з чим позивач з дочкою змушена переїхати та проживати у гуртожитку для медичних працівників за адресою: [ADDRESS] . З наведених підстав, [PERSON] ,\~просить суд усунути перешкоди у користуванні власністю шляхом вселення в квартиру [ADDRESS] - [PERSON] та [PERSON] ; зобов`язати [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не чинити перешкоди позивачу та її дочці [PERSON] у користуванні вищевказаною квартирою та надати комплект ключів від вхідних дверей квартири; встановити порядок користування квартирою, виділивши у користування [PERSON] та [PERSON] приміщення - житлову кімнату з лоджією, позначену на технічному плані квартири під №5, площею 9.9 кв.м; виділивши у користування [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] приміщення - житлову кімнату з лоджією, позначену на технічному плані квартири під [ADDRESS] , площею 17.1 кв.м та залишивши у спільному користуванні [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] приміщення, позначені на технічному плані квартири: під [ADDRESS] коридор площею 12.0 кв.м.; під №2 - кладова площею 1.0 кв.м.; під №3 - кухня площею 7.4 кв.м.; під №6 - ванна кімната площею 2.0 кв.м.; під №7 - сан. вузол площею 1.0 кв.м. Крім того, [PERSON] просила стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача та її дочки матеріальну шкоду у розмірі 11\~576,46 грн., яка полягає у витратах, які позивач понесла на проживання у гуртожитку за адресою: [ADDRESS] , а також моральну шкоду у розмірі 100\~000 грн., а також судові витрати по справі. Заперечення відповідачів 02 червня 2023 року від відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву [PERSON] , в якому відповідачі вказували на те, що квартира [ADDRESS] є трикімнатною, загальною площею 69,3 кв.м., житловою площею 42,0 кв.м. Відповідачі звертали увагу суду на те, що позивач [PERSON] у позові просить виділити їй кімнату з лоджією, площею 9,9 кв.м., хоча згідно належної їй частки у праві власності на квартиру, а саме у розмірі 2/16 частки спірного житла, остання може претендувати лише на житлову прощу 5,25 кв.м. Крім того, вказували на те, що позивач насправді і після смерті чоловіка проживала у квартирі, але з початком війни виїздила до Карпат, пізніше жила з дитиною у приватному будинку у м. Бровари у подруги. Оскільки було припущення, що після тривалої відсутності власників квартири, почали зникати речі з квартири, замки у вхідних дверях змінено. Відповідачі намагалися врегулювати мирним шляхом спір з позивачем [PERSON] , зокрема, пропонували надати матеріальну допомогу для вирішення питання про придбання окремого житла, однак остання не йшла на контакт. Зазначали, що [PERSON] зареєстрована за попереднім місцем проживання, у будинку батьків у с. Підлісне Козелецького району Чернігівської області. Крім того, наголошували, що позивач [PERSON] добровільно, за власною волею переїхала на іншу квартиру. Звертали увагу, що доказів на підтвердження того, що відповідачі чинять позивачу перешкоди у користування житлом нею до суду не надано. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Н.М. Петришин від 01.05.2023 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 26 лютого 2024 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні позивач [PERSON] \~та її\~представник \~адвокат Ільїнов\~Р.В. позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити. [PERSON] пояснила, що у червні 2022 року не змогла потрапити до квартири, 1/16 частина якої належить їй після смерті чоловіка, та 1/16 частка її неповнолітній дочці. Відповідачі зазначали, що у квартирі їй не місце. У судовому засіданні відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та представник відповідача [PERSON] адвокат Скопич М.С. заперечували проти задоволення позову, вказували на те, що жодним чином не чинять перешкоди позивачу та її дочці у користуванні квартирою, визначений у позові спосіб користування площею квартири вважають таким, що не може бути судом задоволений. Щодо стягнення матеріальної шкоди у розмірі 11\~576,46 грн., що становить вартість проживання у гуртожитку за період з жовтня 2021 року по травень 2022 року, відповідачі заперечували, оскільки позивач виїхала з житла за своєю волею. Крім того, звертали увагу суду на те, що позивач у заяві до Броварського РУП про вчинення відносно неї кримінального та адміністративного правопорушення чітко зазначила, що у червні 2022 року відповідачі змінили замки, відтак заявлена сума матеріальної шкоди є безпідставною. У задоволенні позову в частині стягнення моральної шкоди відповідачі також просили відмовити, оскільки така вимога є похідною від інших заявлених вимог, й враховуючи те, що позивачем [PERSON] не доведено, що останній чиняться перешкоди у користування нерухомим майном з боку відповідачів, то підстави для її задоволення відсутні. Від Виконавчого комітету Броварської міської ради Броварського району Київської області надійшли письмові пояснення, в яких міська рада підтримала позовні вимоги [PERSON] в частині усунення перешкод у користуванні власністю шляхом вселення в спірну квартиру. Обставини справи, що встановлені судом Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 24 листопада 2007 року Виконкомом Підлісненської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, 24 листопада 2007 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, про що вчинено відповідний актовий запис № 5. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу змінено на « [PERSON] ». [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народилася дочка [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 13 червня 2008 року. Згідно посвідчення серії [NUMBER] від 08 лютого 2016 року, [PERSON] , [INFO] , є дитиною з інвалідністю. Згідно Свідоцтва про право власності на житло серії [NUMBER] , виданого Управлінням комунальної власності 30 вересня 2004 року відповідно до розпорядження № 499 від 30 вересня 2004 року, квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON] та членам її сім`ї [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у рівних долях. [INFO] [PERSON] помер у віці 35 років, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 05 червня 2021 року Броварським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Відповідно до свідоцтв про право на спадщину за законом, виданих 22 грудня 2021 року державним нотаріусом Броварської міської державної нотаріальної контори Броварського району Київської області Журавською В.В., зареєстрованих в реєстрі за № 1-3308, № 1-3309, позивачу [PERSON] та її дочці [PERSON] видані вищевказані свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , згідно яких [PERSON] та [PERSON] належить по 1/16 частці квартири [ADDRESS] , загальною площею 69,3 кв.м., житловою площею 42 кв.м. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 322546953 від 10.02.2023 вищевказана квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності позивачу [PERSON] (1/16 частка), неповнолітній [PERSON] (1/16 частка) та відповідачу [PERSON] (2/16 часток). Судом встановлено, що 02 серпня 2022 року позивач [PERSON] звернулася до начальника Броварського РУП ГУНП в Київській області із заявою про вчинення кримінального та адміністративного правопорушення, за змістом якої у червні 2022 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] самостійно змінили замки у вхідних дверях у належну [PERSON] та її неповнолітній дочці [PERSON] квартиру, чим чинять перешкоди у користуванні квартирою, до житла не впускають, користуються майном та речами позивача та її дочки. Постановою Броварського РУП ГУНП в Київській області від 26 жовтня 2022 року кримінальне провадження, відомості про чке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12022111130001542 від 04.08.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. Згідно Довідки КНП «Броварська багатопрофільна клінічна лікарня» територіальних громад Броварського району Київської області № 328 від 13.02.2023, [PERSON] , медична сестра відділення анестезіології та інтенсивної терапії № 1, проживає у гуртожитку медичних працівників за адресою: [ADDRESS] з жовтня 2021 року по теперішній час. За період з жовтня 2021 року по травень 2022 року [PERSON] сплатила за проживання у гуртожитку 11\~576,46 грн. Відповідно до Довідки Відділу обслуговування громадян № 6 (сервісний центр) Головного управління в Київській області № 339 від 31 травня 2023 року, [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку та отримує пенсію по інвалідності ІІ групи з 30.04.2002. [PERSON] є особою з інвалідністю ІІ групи, про що свідчить копія посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році серії [NUMBER] . Згідно Витягу № 1.12.3-04/4612 від 23.05.2023, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Відповідно до листа Броварського РУП ГУНП в Київській області, 23.09.2022 до відділу поліції звернулася [PERSON] та повідомила, що з квартири зникли документи. Під час перевірки встановлено, що 12.05.2022 за адресою: [ADDRESS] у той час, коли донька заявниці була сама вдома, до них в квартиру прийшла дружина покійного брата [PERSON] , після чого заявниця виявила відсутність документів на всю побутову техніку та грошових коштів на суму 15\~000 грн. Після вказаної події заявниця замінила замки у квартирі. У судовому засіданні [PERSON] , допитана як свідок, пояснила, що позивач [PERSON] є її невісткою. Зазначила, що позивач після смерті сина проживала у квартирі з ними, до початку війни, потім поїхали в Карпати, пізніше повернулися у квітні-травні 2022 року. [PERSON] ніхто не виганяв. Коли чоловік свідка [PERSON] повернувся до квартири, там нікого не було. Вказувала на те, що замки у вхідних дверях вони змінили через те, що пропали речі. Позивач забрала свої речі і пішла. Почала жити у гуртожитку, робила там ремонт, відповідачі пропонували віддати їй гроші. Колись вона телефонувала, щоб вони надали їй ключі, відповідачі відмовили. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що після повернення з Карпат [PERSON] почала проживати у подруги [PERSON] у приватному будинку. Відповідачі не чинили перешкод позивачу у користуванні квартирою. Почали пропадати особисті речі, а потім і гроші у травні 2022 року, тому відповідачі вирішили змінити замки у вхідних дверях. У судовому засіданні свідок [PERSON] , який є колишнім чоловіком [PERSON] , зазначив, що раніше стосунки сторін були нормальні, бували деякі сварки, відповідачі не заперечували проти проживання позивача. Свідок [PERSON] у залі суду пояснив, що відповідачі не чинять шкоди позивачу, після початку війни [PERSON] сама виїхала, вони не чинили їй перешкоди у користуванні квартирою. Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України). Статтею 41 Конституції України\~передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до положень статей\~317,\~319 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Цими правами власник розпоряджається на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (частина перша\~статті 356 ЦК України). Відповідно до\~статті 358 ЦК України\~право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. У постанові від 17 лютого 2016 року у справі № 6-1500цс15 Верховний Суд України дійшов висновку про те, що\~стаття 358 ЦК України\~свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд. При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить, так звана, ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників щодо спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном. Суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників. Подібні за змістом висновки викладені у постановах Верховного Суду у складі колегії Касаційного цивільного суду від 08 вересня 2021 року у справі\~№ 761/44705/19, від 12 серпня 2021 року у справі від 644/5579/18,\~від 26 травня 2021 року у справі № 750/11539/18. Звертаючись до суду з позовом, [PERSON] посилалася на те, що їй та її неповнолітній дочці [PERSON] , а також відповідачам [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності належить квартира [ADDRESS] . Однак, відповідачі чинять перешкоди у користуванні житлом, у червні 2022 року змінили замки від вхідних дверей та не впускають їх у квартиру. Відповідачі не заперечували того, що замки у вхідних дверях квартири дійсно вони замінили, позивачу дублікат ключів не надали. У зв`язку з цим, позивач просила усунути перешкоди в користуванні квартирою, шляхом вселення [PERSON] та її дочки [PERSON] у спірну квартиру, а також просила зобов`язати відповідачів надати комплект ключів та встановити порядок користування квартирою. Таким чином, співвласники квартири [ADDRESS] не змогли досягти згоди у позасудовому порядку щодо порядку користування вищевказаною квартирою, наявний спір. З огляду на вищевикладене, а також те, що позивач та її дочка, як співвласники квартири, мають право на реалізацію свого права володіння та користування нерухомим майном, суд вважає позовні вимоги в частині усунення перешкод [PERSON] та [PERSON] у користуванні власністю та вселення обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо визначеного позивачем порядку користування квартирою, то суд дійшов такого висновку. За змістом позовних вимог, [PERSON] просить визначити такий порядок користування квартирою [ADDRESS] : виділити у користування [PERSON] та [PERSON] приміщення - житлову кімнату з лоджією, позначену на технічному плані квартири під [ADDRESS] , площею 9.9 кв.м; виділити у користування [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] приміщення - житлову кімнату з лоджією, позначену на технічному плані квартири під [ADDRESS] , площею 17.1 кв.м; залишити у спільному користуванні [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] приміщення, позначені на технічному плані квартири: під [ADDRESS] коридор площею 12.0 кв.м.; під №2 - кладова площею 1.0 кв.м.; під №3 - кухня площею 7.4 кв.м.; під №6 - ванна кімната площею 2.0 кв.м.; під №7 - сан. вузол площею 1.0 кв.м. З урахуванням кількості співвласників, плану квартири, розміру житлової площі, а також конфліктних відносин між сторонами у справі, суд дійшов висновку про обґрунтованість вищевказаного порядку користування спірною квартирою, виділивши у користування сторонам спору частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. Суд вважає, що запропонований [PERSON] варіант користування квартирою враховує інтереси всіх співвласників. Відповідачі не запропонували іншого варіанту користування спірною квартирою, а лише заперечували проти позову, вказуючи, зокрема, що спору між сторонами стосовно користування спірною квартирою не існує. Встановлення порядку користування квартирою з незначним відхиленням від ідеальних часток співвласників житлової площі, із урахуванням планування квартири, є єдиним оптимальним способом вирішення спору між співвласниками квартири. Надання кожному із співвласників у користування окремо виділеної жилої площі відповідно до їх ідеальних часток у спільній частковій власності є неможливим. Оскільки сторони не змогли за взаємною згодою, добровільно вирішити питання користування квартирою [ADDRESS] , за наявності конфліктної ситуації, яка унеможливила добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, суд вважає вищевказаний порядок користування спірною квартирою належним. Стосовно стягнення матеріальної та моральної шкоди, суд дійшов такого висновку. Як передбачено ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За змістом ст. 12 та ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 1 та ч. 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За змістом позовної заяви, [PERSON] просить стягнути солідарно з відповідачів на її користь та користь її дочки матеріальну шкоду у розмірі 11 576,46 грн., яка полягає у витратах, які позивач понесла на проживання у гуртожитку за адресою: [ADDRESS] , а також моральну шкоду у розмірі 100 000 грн., що полягає у перенесених фізичних, душевних та моральних стражданнях, спричинених протиправними діями з боку відповідачів щодо перешкод у користуванні власністю. Як зазначає позивач [PERSON] у позовній заяві, вона має зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] , де наразі й проживає з дочкою. Враховуючи вищевикладене, заявлені позивачем вимоги щодо стягнення з відповідачів витрат, які позивач понесла на проживання у гуртожитку у розмірі 11 576,46 грн. (з жовтня 2021 року по травень 2022 року), тобто за місцем своєї реєстрації, є безпідставними. Вирішуючи позовні вимоги про стягнення моральної шкоди, суд керується тим, що встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян. Згідно зі ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Стаття 1167 ЦК України, передбачає, що моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно із Постановою Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до положень ст. 23, ст. 280, ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, в зв`язку з чим суд виходить з того, що задоволення позовних вимог повинно відповідати як заподіяній моральній шкоді, так і критерію справедливості. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Враховуючи те, що позивачем не надано до суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження завданих душевних страждань, перенесеним хвилюванням, суд вважає вказані вимоги недоведеними та відмовляє в задоволенні позову в цій частині. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову. Щодо судових витрат Відповідно до квитанції № 32528798800006601106 від 03.04.2023, позивачем при подачі позову сплачено судовий збір у розмірі 3\~262,96 грн. У відповідності до ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позовні вимоги задоволено частково, стягненню з кожного з відповідачів на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі по 715,73 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial