Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-04 00:00:00

28 січня 2025 року до Броварського міськрайонного суду Київської області від представника позивача [PERSON] адвоката Попіки І.А. надійшла заява, в якій остання просить стягнути із [PERSON] на її користь судові витрати, пов`язані з розглядом справи № 361/2991/24 у розмірі 16\~000 грн., а також судовий збір (включаючи послуги банку) у розмірі 2\~326,90 грн. У судове засідання [PERSON] не з`явилася, до початку судового засідання подала заяву про розгляд заяви про стягнення судових витрат за її відсутності, заявлені вимоги підтримала. У судове засідання [PERSON] не з`явився, повідомлявся належним чином. Як передбачено ч. ч. 1, 2, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно із ч. 1 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Відповідно до вимог ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як передбачено ч. 4 та 5 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно із ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Судом встановлено, що у провадженні Броварського міськрайонного суду Київської області перебувала цивільна справа за первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про\~поділ спільного\~майна подружжя. Ухвалою суду від 28 січня 2025 року провадження у справі за первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову, вирішено питання про повернення [PERSON] 50 відсотків сплаченого при подачі позову судового збору. Рішенням суду від 28 січня 2025 року позов [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя задоволено частково, у порядку поділу спільного майна подружжя визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частку автомобіля марки «Opel», моделі «ASTRA», 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] ; стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію вартості 1/2 частки вищевказаного автомобіля у розмірі 114\~287, 59 грн.; а також припинено право власності [PERSON] на 1/2 частку спірного автомобіля з дня отримання нею від [PERSON] грошової компенсації у зазначеному розмірі. З матеріалів справи видно, що питання про стягнення судових витрат на користь [PERSON] при ухваленні рішення судом не вирішено. Так, звертаючись із заявою про стягнення судових витрат [PERSON] просить стягнути із [PERSON] витрати у загальному розмірі 18\~326,90 грн., що складаються з: 3 000 грн. витрат на проведення транспортно-товарознавчої експертизи автомобіля; 5\~000 грн. витрат на підготовку зустрічної позовної заяви; 8\~000 грн. витрат на участь адвоката у судових засіданнях; 2\~326,90 грн. суми сплаченого судового збору. На підтвердження вказаних вище витрат [PERSON] додала до заяви наступні документи: Договір про надання експертних послуг від 27.03.2024, рахунок № 067/24 від 29.03.2024 на суму 3000 грн., квитанцію № 171550850 від 02.04.2024 про оплату за проведення транспортно-товарознавчої експертизи на суму 3000 грн., а також Акт наданих послуг від 01.04.2024; Договір про надання правничої допомоги № 01/03/2024 від 05.03.2024, рахунок від 22.07.2024 у розмірі 5\~000 грн., квитанція № 185039374 від 30.07.2024; рахунок від 15.08.2024 за участь у судовому засіданні на суму 2000 грн., квитанцію № 187115142 від 17.08.2024, рахунок від 23.10.2024 за участь у судовому засіданні 23.10.2024 на суму 2000 грн., квитанція № 196396421 від 06.11.2024 на суму 2000 грн., рахунок за участь у судовому засіданні 11.12.2024 на суму 2000 грн., квитанція № 200840227 від 13.12.2024 на суму 2000 грн.; квитанція № 4781-0212-7658-6785 від 16.07.2024 про сплату судового збору на суму 2\~326,90 грн. За змістом частини 3 статті 175 ЦПК України позовна заява повинна містити: попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Відповідно до частини 4 статті 141 ЦПК України якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку. До зустрічної позовної заяви [PERSON] додала попередній розрахунок суми судових витрат, з якого вбачається, що крім суми сплаченого судового збору, остання очікує понести витрати на правову допомогу у розмірі 5000 грн. Однак, у заяві про стягнення судових витрат на правову допомогу, що подана до суду 28 січня 2025 року, [PERSON] просить стягнути із [PERSON] 16\~000 грн. витрат на правову допомогу, з яких 8\~000 грн. за участь адвоката у чотирьох судових засіданнях. Таким чином, заявлена сума витрат на правову допомогу більш ніж утричі перевищує суму, визначену у попередньому розрахунку, і позивачем не наведено обґрунтування того, що вона не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку в зустрічній позовній заяві. Суд звертає увагу на те, що документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, на користь якої ухвалене рішення, за рахунок іншої сторони. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин до суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку. Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21 березня 2018 року у справі № 815/4300/17, від 11 квітня 2018 року у справі № 814/698/16. При цьому, з урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову, суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Така позиція узгоджується із висновками Постанови Верховного Суду від 02 липня 2020 року (справа № 362/3912/18). Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved