Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-12 00:00:00

05.02.2025 року позивачка звернулася з позовом до відповідача в якому просить змінити розмір аліментів, який був встановлений на підставі рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 21.03.2012 року. Свої вимоги позивачка мотивувала тим, що з відповідачем [PERSON] вона перебувала в зареєстрованому шлюбі. Згідно рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 24.04.2012 року по справі № 1421/973/12 шлюб між ними, зареєстрований 08.11.2008 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Первомайську Первомайського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 443, розірвано. Від шлюбу у них [INFO] народилася дитина: син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 18.03.2011 року. За виконавчим листом Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 22.03.2012 року у справі № 1421/834/12 провадження № 2-1421/495/12 відповідач на користь позивачки сплачує аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21.02.2012 р. і до повноліття дитини, тобто до [INFO] . Вказаний виконавчий лист знаходиться на примусовому виконанні в Долинському відділі державної виконавчої служби у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) згідно постанови від 27.04.2024 року про прийняття до виконання виконавчого провадження № 31918275 (копія інформації про виконавче провадження № 31918275 додається). Їх спільний з відповідачем син проживає разом з [PERSON] в квартирі [ADDRESS] , де і зареєстрований, що підтверджується копією витягу з реєстру територіальної громади від 18.11.2024 року та копією довідки № 1509 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 18.11.2024 року. Відповідач має змогу сплачувати аліменти у більшому розмірі, оскільки єдиною причиною щодо визначення розміру аліментів в розмірі 1/6 частки всіх видів його заробітку (доходу) за рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 21.03.2012 у справі № 1421/834/12 є сплата аліментів в розмірі 1/4 частини на утримання сина [PERSON] , [INFO] згідно виконавчого листа № 2-176 від 13.05.2002 р., який станом на момент подання позовної заяви вже досяг 23 річного віку. Відповідач є особою працездатного віку, фізично здоровим, інших власних дітей не має, проходить військову службу в Збройних Силах України, а саме у військовій частині [NUMBER] , та отримує грошове забезпечення, що підтверджується копією відповіді ПФУ на запит Долинського ДВС № 180342188 від 06.11.2023. За даними ВП № 31918275 у 2021 році відповідач здійснив купівлю транспортного засобу марки NISSAN QASHQAI, 2021 р.в., д.н.з. [NUMBER] , який перебуває у його власності, однак жодної гривні не надав для забезпечення хоча б мінімальних потреб на харчування, одяг, засоби гігієни і канцелярського приладдя для навчання дитини, оплати додаткових занять чи спортивних секцій їхнього спільного сина (копія відповіді на запит ДВС №: 184769478 від 14.12.2023 до Міністерства внутрішніх справ України щодо зареєстрованих за боржником транспортних засобів). Крім цього, він має у власності ще один автомобіль марки ВАЗ 2121, 1986 р.н., д.н.з. [NUMBER] . Згідно акту державного виконавця від 17.11.2023 року відсутнє майно, на яке можливо накласти стягнення, що не відповідає дійсності згідно вищевказаної інформації про реєстрацію за ним транспортних засобів. Станом на 01.05.2002 року заборгованість відповідача зі сплати аліментів становила 6496, 15 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості за 2021-2022 року, що додається. Будь-якої іншої інформації про наявність заборгованості у 2023 році та у 20224 році додати до позову позивачка не може, оскільки відсутні відповіді відділів ДВС, до яких вона зверталася згідно заяв про надання інформації про хід виконання виконавчого провадження № 31918275 та розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 28.04.2023 року та від 06.11.2024 року. Враховуючи вищезазначене, відповідач спроможний надавати сину матеріальну допомогу у більшому розмірі, ніж 1/6 частки його заробітку, як розмір аліментів, який ним сплачується за рішенням суду. Відповідно, позивачку, як матір, обурює таке пасивне відношення до дитини, відповідач не несе аж ніякої відповідальності за розвиток їх спільної дитини, не бере участі в додаткових витратах на дитину. Всі речі, необхідні для дитини позивачка купує самостійно, оплачує рахунки за комунальні послуги, додаткові витрати на навчання та виховання сина. Тому і змушена звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів та зміну способу їх стягнення. Виховуючи дитину віком до шістнадцяти років, позивачка працює та отримує дохід в розмірі мінімальної заробітної плати, що дійсно не вистачає для її повноцінного утримання без матеріальної підтримки з боку відповідача. Згідно з частиною першою статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів, беручи до уваги розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та дохід відповідача вважає, що, може подати до суду заяву про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітнього сина. Оскільки, на момент звернення до суду з цим позовом, між ними не досягнуто згоди з приводу способу виконання та не дійшли домовленості з Відповідачем свого обов`язку утримувати неповнолітню дитину, позивач вважає за доцільне збільшити розмір стягуваних з Відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частки доходу платника, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття, оскільки на даний час вона не може повністю забезпечити та задовольнити потреби неповнолітнього сина. На підставі ст.ст. 278-279 ЦПК України, справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідач про час і місце слухання справи оповіщений відповідно до вимог ст. 130 ЦПК України. Відзив на позов не надав. Вирішуючи справу на підставі наявних у ній письмових доказів, суд приходить до висновку про те, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що згідно виконавчого листа Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 22.03.2012 року у справі № 1421/834/12 провадження № 2-1421/495/12 [PERSON] на користь [PERSON] сплачує аліменти на утримання їх сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21.02.2012 р. і до повноліття дитини, тобто до [INFO] . Причиною щодо визначення розміру аліментів в розмірі 1/6 частки всіх видів його заробітку (доходу) за рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 21.03.2012 у справі № 1421/834/12 є сплата аліментів в розмірі 1/4 частини на утримання сина [PERSON] , [INFO] згідно виконавчого листа № 2-176 від 13.05.2002 р., який станом на момент подання позовної заяви вже досяг 23 річного віку. Згідно інформаційної довідки про виконавче провадження від 16.12.2024, вказаний виконавчий лист знаходиться на примусовому виконанні в Долинському відділі державної виконавчої служби у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), де згідно постанови від 27.04.2024 року прийнято до виконання виконавчого провадження № 31918275 та проведено нарахування та утримання аліментів на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку боржника. [PERSON] не вистачає коштів на утримання сина, тому вона змушена звернутися до суду щодо порядку стягнення аліментів. Згідно ст. 180, ч. 3 ст. 181 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Ч. 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Крім цього, статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Ураховуючи положення ч. 1 ст. З Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Положеннями ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 5 Протоколу N 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до принципу N 4 Декларації прав дитини - дитині мають належати права: на здорове зростання і розвиток, на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Аналогічні положення закріплені частиною першою ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", згідно якої батьки мають право та зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний, моральний розвиток. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У відповідності до ч.2 ст.12, ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 1 cт.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Суд враховує, що за останні роки в країні збільшився розмір прожиткового мінімуму на дитину, зросли ціни на споживчі товари та продукти харчування, крім того законодавством встановлено мінімальний розмір аліментів на дитину, який не може бути менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У ч. 2 ст. 182 СК України визначено, що мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. З огляду на викладене, суд вважає за необхідне змінити розмір аліментів, визначений судовим рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 21.03.2012 року у справі № 1421/834/12 провадження № 2-1421/495/12, та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання їх сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з моменту набрання рішенням законної сили, до повноліття дитини. Судові витрати відносяться на рахунок відповідача відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved