Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , третя особа: служба у справах дітей Мереф`янської міської ради, про позбавлення батьківських прав, в якій просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] ,стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини заробітку щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви та до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що відповідач [PERSON] є її дочкою. [INFO] у її доньки [PERSON] народився син [PERSON] . Відомості про батька дитини записані відповідно до ст. 135 СК України. Неповнолітній [PERSON] , [INFO] , постійно проживає з позивачем, дідом та старшою сестрою. Матір [PERSON] , [INFO] , повністю самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дитини. Неповнолітній [PERSON] перебуває на утриманні позивача, всі питання щодо виховання, лікування дитини вирішуються позивачем самостійно. Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 26 липня 2010 року відповідач [PERSON] позбавлена батьківських прав відносно старшої дитини [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає,що [PERSON] за час проживання на території м. Мерефа зарекомендувала себе з негативної сторони, зловживає спиртними напоями, ніде не працює, систематично порушує громадський порядок, з сім`єю та сусідами відносини не підтримує, схильна до скоєння адміністративних правопорушень. Позивач посилається на те, що оскільки, відповідач не забезпечує харчування, медичного догляду та лікування своєї дитини, не цікавиться її життям та здоров`ям, її розвитком і вихованням, тобто свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, що є наслідком її винної поведінки та є підставою для позбавлення останньої батьківських прав. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 21 січня 2022 року відкрито провадження у вищевказаній цивільній справі, розгляд справи призначено здійснювати в порядку загального позовного провадження. Розпорядженням Голови Верховного Суду від 08 березня 2022 року №2/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану змінено територіальну підсудність судових справ Харківського районного суду Харківської області та визначено територіальну підсудність справ цього суду Полтавському районному суду Полтавської області. Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 30 жовтня 2023 року справу передано до Харківського районного суду Харківської області за територіальною підсудністю. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15 січня 2024 року, справу передано в провадження судді Харківського районного суду Харківської області Березовської І.В. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 02 лютого 2024 року справу прийнято до провадження судді Харківського районного суду Харківської області Березовської І.В. та призначено справу в порядку загального позовного провадження в підготовче засідання з викликом сторін. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 15 січня 2025 року підготовче провадження у цивільній справі закрито, справу призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні. Позивач у судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги у повному обсязі, просила їх задовольнити, надавши суду пояснення аналогічні викладеним в позові про позбавлення батьківських прав. Крім того зазначила, що відповідач [PERSON] 7 років тому залишила у неї свого сина [PERSON] . З цього часу дитина проживає разом з нею, мати за весь цей час долею дитини не цікавилася, матеріально не забезпечувала. За сім років відповідач жодного разу не відвідала дитину. Відповідач телефонує їй раз на рік, при цьому долею дитини не цікавиться. Представник третьої особи служби у справах дітей та сім`ї Мереф`янської міської ради - Зінченко К.Г. у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про день та час слухання справи була повідомлена своєчасно і належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання відповідно до відомостей з відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України в Харківській області, отриманих судом відповідно до вимог ч.6 ст.187 ЦПК України, причини неявки суду не повідомила. Відповідач відзиву на позов не надала, з будь-якими клопотаннями та заявами до суду не зверталася. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника третьої особи, допитавши свідка [PERSON] , заслухавши неповнолітнього [PERSON] , дослідивши надані докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданим 18 березня 2011 року Мереф`янською міською радою Харківського району Харківської області, актовий запис 63. Матір`ю [PERSON] є громадянка України [PERSON] , батьком записано громадянина України [PERSON] . Відомості про батька дитини в свідоцтві про народження [PERSON] , зазначені на підставі ч. 1 ст. 135 СК України (витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 СК України №00023935502 від 13 вересня 2019 року). Позивач [PERSON] є бабусею неповнолітнього [PERSON] 25 травня 2022 року до служби звернулась позивач [PERSON] , яка повідомила, що її дочка [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до сина [PERSON] , [INFO] . 25 травня 2022 року комісією було здійснено обстеження житлово-побутових умов за місцем мешкання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та з`ясовано, що [PERSON] забезпечений всім необхідним для повноцінного розвитку. Наказом служби у справах дітей та сім`ї Мереф`янскої міської ради, дитину [PERSON] , [INFO] , тимчасово влаштовано до родини баби [PERSON] . 07 червня 2022 року малолітнього [PERSON] , [INFO] , було узято на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах. За час перебування малолітньої дитини [PERSON] на обліку Служби, його матір - громадянка [PERSON] жодного разу не зверталась до служби задля повернення її дитини для проживання разом з нею. Як встановлено службою у справах дітей Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області [PERSON] проживає разом зі [PERSON] з самого народження. Його матір протягом тривалого часу не займається вихованням сина, не цікавиться його життям та здоров`ям, матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Введе аморальний спосіб життя, місце її фактичного проживання невідоме. З довідки-характеристики, виданої ПОГ Сектору Взаємодії з Громадою ВП Харківського районного управління №1 ГУ НП в Харківській області капітаном поліції Журавлем С. на мешканку м. Мерефи громадянку [PERSON] , [INFO] , вбачається, що за час мешкання на території м. Мерефа [PERSON] зарекомендувала себе з негативної сторони, зловживає спиртними напоями, ніде не працює, систематично порушує громадський порядок, з сім`єю та сусідами відносини не підтримує, схильна до скоєння адміністративних правопорушень, участі у вихованні своїх дітей не приймає. До Мереф`янської міської ради неодноразово відносно [PERSON] надходили скарги і заяви. Відповідно до характеристики учня Комунального закладу «Мереф`янський ліцей імені В.П. Мірошниченка №5 з дошкільним підрозділом» [PERSON] , [INFO] , останній проживає за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] навчається у ліцеї з першого класу. Дитина мешкає в приватному будинку разом з бабусею, дідусем та старшою сестрою. За час навчання в ліцеї мати була в школі декілька разів. Навчання і виховання [PERSON] повністю переклала на [PERSON] , яка і займається хлопчиком. Бабуся повністю забезпечує [PERSON] всім необхідним для навчання та відпочинку. В бесідах хлопчик розповідає про свого дідуся, який підключає його до роботи по дому, і який є для нього позитивним прикладом. Про матір говорити не любить і не згадує її. Ставлення до навчання позитивне, вважає, що треба вчитися. Мотивація навчання присутня. На уроках працює активно, любить математику, любить отримувати вербальне схвалення. У [PERSON] розвинений фонематичний слух, він багато читає, самостійно працює, хлопчик відвідує групу продовженого дня, тому домашні завдання виконує. Хлопчик доброзичливо ставиться до дітей, співпрацює з ними, керує своїми емоціями. Дотримується правил поведінки як на уроці, так і на перерві. Настрій рівний, емоційних перепадів не спостерігається. Відвідування без поважних причин - відсутнє. До ліцею ходить із задоволенням і ніколи не запізнюється. У хлопця є все необхідне шкільне приладдя. Згідно інформації, наданої генеральним директором Комунального некомерційного підприємства Південної міської ради «Центр Первинної медичної допомоги №1 Харківського району» Болговим О. за №942 від 01 грудня 2021 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] , проживаючий за адресою: [ADDRESS] , з 2019 року знаходиться на обліку в амбулаторії ЗПСМ м. Мерефа, задекларован у лікаря ЗПСМ м. Мерефа Томіної А.А . Рекомендації сімейного лікаря виконуються повністю. Профілактичні щеплення виконуються згідно до календаря щеплень. КНП «ЦПМД №1 Харківського району» не володіє інформацією щодо осіб, які здійснюють контроль за станом здоров`я дитини, супроводжує дитину на планові щеплення та під час планових медичних оглядів, знаходиться поряд з дитиною під час викликів лікаря додому. Позивач [PERSON] , 1969 року народження, разом з чоловіком [PERSON] , 1963 року народження, онукою [PERSON] , 2009 року народження, та онуком [PERSON] , 2011 року народження, зареєстровані та постійно проживають за адресою: [ADDRESS] . Відповідач по справі [PERSON] зареєстрована за вищезазначеною адресою, однак за місцем реєстрації фактично не проживає, що підтверджується актом депутата Мереф`янської міської ради Панової В.Є. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що є хрещеною старшої онуки позивача. Відповідач по справі [PERSON] покинула свого сина [PERSON] у бабусі коли йому було 7 років, з того часу вона не бачила відповідача по справі. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні наданих доказів, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Згідно зі ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.ч.2,3 ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, повинні забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Процедура, підстави та правові наслідки позбавлення батьківських прав передбачені нормами СК України (статті 164-167). Пунктом 2 ч.1 ст. 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Позивач [PERSON] в обґрунтування своїх позовних вимог щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON] , [INFO] , посилається на те, що підставою для позбавлення батьківських прав відповідача є ухилення її від виконання обов`язків по вихованню дитини. В пункті 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Доводи позивача про те, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, життям та здоров`ям дитини не цікавиться, не спілкується з нею та не проявляє турботи, тобто фактично усунулася від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дитини, відповідачем під час судового розгляду жодним чином не спростовані. Існування обставин, які перешкоджають участі відповідача у матеріальному утриманні та вихованні дитини, судом не встановлено. Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідачем не надано жодних доказів, які б спростовували вищевказані обставини. Частиною 4 ст. 19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів зокрема щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Службою у справах дітей та сім`ї Мереф`янської міської ради наданий висновок від 08 березня 2024 року №50/24 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON] , [INFO] . Допитаний в судовому засіданні [PERSON] , [INFO] , пояснив, що бажає жити зі [PERSON] , зазначив, що матір свою він майже не пам`ятає, він завжди мешкав з бабусею, дідом та сестрою. Приймаючи до уваги обставини справи, враховуючи свідоме нехтування матір`ю своїми батьківськими обов`язками по відношенню до сина [PERSON] , [INFO] , суд прийшов до висновку, що відповідач систематично, протягом тривалого часу не виконує батьківських обов`язків, передбачених ст.ст. 150, 153, 180 Сімейного Кодексу України, по відношенню до дитини, а тому позбавлення батьківських прав відповідача є єдиним можливим засобом забезпечення дитині належного життя та розвитку. Відповідно до преамбули Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України № 789- ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Статті 9, 18 вказаної Конвенції також визначає, що держави -учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в як найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. 3 метою гарантування і сприяння здійсненню прав, викладених у цій Конвенції, Держави-учасниці надають батькам і законним опікунам належну допомогу у виконанні ними своїх обов`язків по вихованню дітей та забезпечують розвиток мережі дитячих установ. З приводу вимог позивача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини суд зазначає наступне. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ч.ч. 2, 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Судом встановлено, що мати неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , [PERSON] матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Відповідачем не надано суду доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення від обов`язку утримувати неповнолітню дитину, заперечень щодо розміру аліментів відповідачами також не надано. У відповідності до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частинами 1,2, 3 ст.182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. В позовній заяві [PERSON] просить суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10 грудня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з відповідача на користь [PERSON] підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908,00 гривень та в дохід держави підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за подання до суду позову з вимогами про стягнення аліментів в розмірі 908,00 гривень (станом на день подання позову 10 грудня 2021 року). На підставі викладеного і

Outcome: approved