Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-04 00:00:00

23.12.2024 року до Охтирського міськрайонного суду Сумської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, в якій позивачка просить позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги мотивує тим, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Після припинення шлюбних відносин між сторонами діти проживають разом з позивачкою та перебувають на її утриманні. З 2019 року позивачка самостійно піклується про здоров`я доньок, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, всіляко сприяє здобуттю дітьми освіти, готує їх до самостійного життя та повністю їх утримує. Натомість відповідач з 2019 р. і до теперішнього часу ухиляється від виконання своєї батьківських обов`язків по відношенню до своїх дітей: не піклується про здоров`я доньок, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, не переймається здобуттям дітьми освіти, не готує їх до самостійного життя, не забезпечує їх необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не надає донькам доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню дітьми загальноприйнятих норм моралі, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу й навіть не бажає добровільно виконувати свій обов`язок по утриманню доньок, хоча має таку можливість, не виявляє до дітей щонайменшої батьківської турботи, жодних стосунків з ними не підтримує. Вважає, що інтересах дітей буде доцільним позбавити відповідача батьківських прав, тому позивачка звернулася до суду з вказаним позовом. Позивачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав, наведених у позовній заяві, просять їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав, справа розглядається в порядку заочного провадження. Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Ладижинської міської ради Вінницької області в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, в письмовій заяві просить справу розглянути у відсутності представника органу опіки та піклування Ладижинської міської ради. Заслухавши пояснення позивачки та її представника, покази свідків, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 11.11.2015 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 04.11.2019 р. було розірвано, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян від 21.03.2023 р. та копією рішення Ладижинського міського суду Вінницької області № 135/1012/19 від 04.11.2019 р. (а.с. 8, 16-17). [INFO] у сторін народилася донька [PERSON] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 02.12.2014 року (а.с. 10). [INFO] у сторін народилася донька [PERSON] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 14.07.2017 року (а.с. 11). \~ \~ \~ \~28.04.2022 року [PERSON] уклала шлюбу з [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 03.02.2023 р. Малолітні [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та проживають разом з матір`ю [PERSON] за адресою [ADDRESS] , що підтверджується витягами з реєстру територіальної громади від 19.07.2024 р., від 22.07.2024 р. (а.с. 7, 14,15). Відповідно до судового наказу Ладижинського міського суду Вінницької області № 135/873/22 , виданого 17.04.2023 р., з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання малолітньої дитини доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини від усіх виді заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, що підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження № 74951318 від 08.05.2024 р. (а.с. 24). Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] станом на липень 2024 року становить 72821,21 грн. (а.с 25). Відповідно до судового наказу Ладижинського міського суду Вінницької області № 135/439/22 , виданого 14.07.2023 р., з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання малолітньої дитини доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини від усіх виді заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, що підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження № 74951242 від 08.05.2024 р. (а.с. 26). Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] станом на липень 2024 року становить 49327,07 грн. (а.с 27). Відповідно до довідок Відділу освіти ліцею № 3 Ладижинської міської ради Вінницької області № 01-39/359 та № 01-39/359 від 19.09.2024 р. Батько [PERSON] та [PERSON] участі у вихованні житини не бере, не відвідує батьківські збори та шкільним життя дітей не цікавиться (а.с. 21, 22). Відповідно до частини третьої\~статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною першою\~статті 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша\~статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною сьомою\~статті 7 СК України\~передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених\~Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою\~Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII\~(далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно з частинами першою-четвертою\~статті 150 СК України\~батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (частина перша\~статті 155 СК України). Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Європейський суд з прав людини, практика якого відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» і частини четвертої статті 10 ЦПК України застосовується судами України як джерело права, зазначав, що при визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у найкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року в справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09, рішення ЄСПЛ від 11 липня 2017 року в справі «М. С. проти України», заява № 2091/13). Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року у справі за заявою\~«Хант проти України», № 31111/04, § 54). Аналіз релевантної практики ЄСПЛ, норм національного та міжнародного права дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання. Похідний характер означає відсутність пріоритету інтересів батьків над інтересами дитини та переважність захисту прав дитини, а тому насамперед повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин кожної конкретно взятої справи, а вже тільки потім права її батьків. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою\~статті 164 СК України. Зокрема, вказаною нормою визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Статтею 165 СК України\~визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має один із батьків. Звертаючись до суду із позовною вимогою про позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовного його неповнолітніх доньок [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] посилається, на те, що відповідач протягом тривалого часу, починаючи з 2019 року ухиляється від виконання своїх обов`язків по догляду, вихованню, утриманню доньок, взагалі не спілкується з ними. Свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що знають [PERSON] , яка була одружена з [PERSON] та має від шлюбу з ним двох дітей [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] самостійно піклується про здоров`я та розвиток дітей та повністю їх утримує, [PERSON] не піклується про здоров`я доньок, не переймається здобуттям дітьми освіти, жодних стосунків з ним не підтримує, не готує їх до самостійного життя, не забезпечує необхідним харчування, не спілкується з дітьми. Відповідно до\~статті 171 СК України\~дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 квітня 2022 року у справі № 359/6726/20 (провадження № 61-17922св21), зроблено висновок, що «відповідно до статті 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє їм належну увагу. З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою під час будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що стосується дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Закріплення цього права підкреслює, що дитина є особистістю, з думкою якої потрібно рахуватися, особливо при вирішенні питань, які безпосередньо її стосуються. Система правосуддя прислухається до дітей, серйозно ставиться до їх думок і гарантує, що інтереси дітей захищені. Належна увага повинна приділятися поглядам та думці дитини згідно з її віком і зрілістю. Закріплення вказаними вище міжнародними документами та актами внутрішнього законодавства України право дитини бути почутою передбачає, що думка дитини повинна враховуватися при вирішенні питань, які її безпосередньо стосуються.» Опитана у судовому засіданні за участю психолога малолітня [PERSON] пояснила, що з рідним батьком не знайома та ніколи його не бачила, він з нею не спілкується, жодного разу не телефонував. Зазначила, що проживає з матір`ю та сестрами. Не заперечує проти позбавлення її батька батьківських прав. Тлумачення пункту 2 частини першої\~статті 164 СК України\~дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно зі\~статтею 166 СК України\~позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Крім того, зазначені чинники, повинні мати систематичний та постійних характер. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків. Судом встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, про що свідчать ті обставини, що протягом тривалого часу (більше п`яти років) відповідач не піклується про своїх дітей, не бачиться з ними, не спілкується, не цікавиться їх здоров`ям, навчанням, не утримує їх матеріально. Відповідно до ч. 5, 6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Ладижинської міської ради Вінницької області, затвердженого рішенням виконавчого комітету Ладижинсько міської ради № 36 від 22.01.2025 р. орган опіки та піклування Ладижинської міської ради вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с. 61-68). Досліджені судом докази свідчать про свідоме нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками, він не цікавиться своїми дітьми, матеріально не утримує їх, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, не забезпечує необхідного харчування, медичного огляду, лікування дітей, взагалі не спілкується з дітьми, не створює умов для отримання ними освіти. Таким чином, судом встановлено, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, а тому згідно п.2 ч. 1 ст. 164 СК України його необхідно позбавити батьківських прав відносно неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Суд вважає, що такий крайній захід впливу на відповідача, який ухиляється від виконання батьківських обов`язків, є доцільним та необхідним для захисту інтересів дітей. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в сумі 1211,20 грн. На підставі викладеного, ст. ст. 150, 164, 165 СК України, Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року (ратифікована 27.02.1991 року),\~Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: approved