Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-04 00:00:00

Представник позивача Пушкарьов О.О. звернувся до суду з позовною заявою в інтересах [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» про захист прав споживача та визнання недійсними умов кредитного договору посилаючись на те, що 14.01.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено Договір № 3389649 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. 19.10.2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу № 19102023. Відповідно до умов даного Договору факторингу відбулося відступлення права вимоги в тому числі і за кредитним договором № 3389649 від 14.01.2023 року, що укладений між ТОВ «Лінеура Україна» та позивачем, що підтверджується Витягом з Реєстру боржників до Договору факторингу № 19102023 від 19.10.2023р. Відповідно до п.1.2. Кредитного договору, на умовах встановлених Договором, ТОВ «Лінеура Україна» зобов`язується надати позивачу грошові кошти в гривні (кредит) на умовах строковості, зворотності, платності. Сума кредиту (загальний розмір) складає 20 000,00 грн. У відповідності до п.1.3. Кредитного договору, строк кредиту становить 360 днів. Відповідно до п.1.4.1. Кредитного договору, стандартна процентна ставка становить 1,99% в та застосовується в межах всього строку кредиту, вказаного в п. 1.3. кредитного договору. Відповідно до п.1.4.2. Кредитного договору, знижена процентна ставка становить 1,99% в день. Відповідно до п.1.5. орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладання Договору складає: за стандартною ставкою за весь строк кредиту 29 653,85 % річних (п.1.5.1.) та за стандартною процентною ставкою з урахування періоду застосування зниженої процентної ставки 29 653,85 % річних (п.1.5.2.) Відповідно до п.1.6 Кредитного договору, орієнтована загальна вартість кредиту на дату укладання Договору складає: за стандартною ставкою 163 280,00 грн. (п.1.6.1.) та за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої ставки 163 280,00 грн. (п.1.6.2.) У відповідності до п.2.1. Кредитного договору, ТОВ «Лінеура Україна» надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за використанням реквізитів платіжної картки позивача. Позивач не заперечує, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та [PERSON] 14.01.2023 укладено Договір № 3389649 про надання коштів на умовах споживчого кредиту в електронному вигляді, разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Тому, враховуючи викладене, а також з урахуванням судової практики Великої Палати Верховного Суду, умови Кредитного договору про реальну процентну ставку в розмірі 29 653,85 % річних, тобто у розмірі 81,24 % за кожен день прострочення, а також процентної ставки у розмірі 1,99% в день, що становить 726,35 % річних відповідно, що перевищує тіло кредиту більше ніж в 7 раз, є несправедливим в сенсі ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» та суперечить таким загальним засадам цивільного законодавства, яка справедливість добросовісність та розумність, в зв`язку з чим позивач змушений звернутися до суду з даним позовом. Представник відповідача ТОВ «Лінеура Україна» скориставшись своїм правом, надіслав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти задоволення позовних вимог, з огляду на їх необґрунтованість та безпідставність. Зокрема відповідач вказав у відзиві, що сторони при укладенні договору досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі, а оспорювані позивачем умови договору позики не суперечать нормам чинного законодавства України та погоджені сторонами договору. Представник відповідача також зазначив, що позивач не скористався своїм правом, передбаченим\~ст.15 ЗУ «Про споживче кредитування»\~та не відмовився від договору про споживчий кредит протягом 14 календарних днів з дня його укладення. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Представник позивача надав до суду відповідь на відзив, в якому зазначив, що ТОВ «Лінеура Україна» був пропущений процесуальний строк наданий судом для подання відзиву на три тижні, а отже поданий ТОВ «Лінеура Україна» відзив на позовну заяву підлягає залишенню судом без розгляду. Просить задовольнити позовні вимоги. Враховуючи положення ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, відзив на позовну заяву, відповідь на відзив, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 14.01.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено Договір № 3389649 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. 19.10.2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу № 19102023. Відповідно до умов даного Договору факторингу відбулося відступлення права вимоги в тому числі і за кредитним договором № 3389649 від 14.01.2023 року, що укладений між ТОВ «Лінеура Україна» та позивачем, що підтверджується Витягом з Реєстру боржників до Договору факторингу № 19102023 від 19.10.2023р. Згідно з п.1 ч.2 ст.\~11, ч.1 ст.\~202 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, є договори та інші правочини, тобто дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно\~ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Положеннями\~ст. 204 ЦК України\~закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені\~ст. 203 ЦК України. Статтею 18 Закону України «Про захист прав споживачів»\~встановлено підстави визнання недійсними умов договорів, що обмежують права споживача. Так, продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Перелік несправедливих умов у договорах із споживачами встановлений частиною третьою цієї статті, проте він не є вичерпним. У постанові Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2766цс15 зроблено висновок, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (п. 6 ч. 1 ст.\~3, ч. 3 ст.\~509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві. Несправедливими є, зокрема, умови договору про: виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобов`язань, включаючи умови про взаємозалік, зобов`язання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника); встановлення жорстких обов`язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; (п. 2, 3 ч. 3 ст. 18 Закону «Про захист прав споживачів); надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв`язку з розірвання або невиконанням ним договору (п. 4 ч. 3 ст. 18 Закону); встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором (п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону); установлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору (п. 10 ч. 3 ст. 18 Закону); надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; визначення ціни товару на момент його поставки споживачеві або надання продавцю (виконавцю, виробнику) можливості збільшувати ціну без надання споживачеві права розірвати договір у разі збільшення ціни порівняно з тією, що була погоджена на момент укладення договору (п. 11, 13 ч. 3 ст. 18 Закону). Згідно ч. 5\~ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Відповідно до ч. 1\~ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Частиною 1\~ст. 1054 ЦК України\~встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. (ч.ч. 1,2\~ст.1056-1 ЦК України). Відповідно до п.1.2. Кредитного договору, на умовах встановлених Договором, ТОВ «Лінеура Україна» зобов`язується надати позивачу грошові кошти в гривні (кредит) на умовах строковості, зворотності, платності. Сума кредиту (загальний розмір) складає 20 000,00 грн. У відповідності до п.1.3. Кредитного договору, строк кредиту становить 360 днів. Відповідно до п.1.4.1. Кредитного договору, стандартна процентна ставка становить 1,99% в та застосовується в межах всього строку кредиту, вказаного в п. 1.3. кредитного договору. Відповідно до п.1.4.2. Кредитного договору, знижена процентна ставка становить 1,99% в день. Відповідно до п.1.5. орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладання Договору складає: за стандартною ставкою за весь строк кредиту 29 653,85 % річних (п.1.5.1.) та за стандартною процентною ставкою з урахування періоду застосування зниженої процентної ставки 29 653,85 % річних (п.1.5.2.) Відповідно до п.1.6 Кредитного договору, орієнтована загальна вартість кредиту на дату укладання Договору складає: за стандартною ставкою 163 280,00 грн. (п.1.6.1.) та за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої ставки 163 280,00 грн. (п.1.6.2.) У відповідності до п.2.1. Кредитного договору, ТОВ «Лінеура Україна» надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за використанням реквізитів платіжної картки позивача. Відповідно до п.6.4. Договору, у випадку невиконання та/або неналежного виконання Клієнтом зобов`язань щодо повернення суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом Товариство має право нарахувати, а Клієнт зобов`язаний на вимогу Товариства сплатити Товариству штраф: у розмірі 15,00% від суми кредиту, що становить 3 000,00 гривень, на 4-й день такого невиконання та/або неналежного виконання; (п. 6.4.1.) та у розмірі 1.10% від суми кредиту, що становить 220,20 гривень, починаючи з 5 (п`ятого) дня за кожен факт такого порушення, тобто за кожен день невиконання та/або неналежного виконання. (п. 6.4.2.). Згідно з позовною заявою, наведеним в обґрунтування заявлених вимог, є наявність в Договорі несправедливих умов у вигляді встановлення розміру процентів на рівні процентної ставки у розмірі 1,99% в день, що становить 726,35 % річних відповідно та реальною річною процентною ставкою в розмірі 29 653,85 % річних, що становить 81,24 % в день, які є недійсними. Однак, позивач на момент укладення договору була ознайомлена з усіма умовами договору, розуміла їх зміст, не заявляла додаткових вимог щодо них, що свідчить про її згоду з умовами спірного договору. Тобто, позивач розумів розмір процентів, надаючи свою згоду на отримання кредитних коштів, що ним під сумнів не ставиться. У постанові від 02 грудня 2015 року у справі № 6-1341 цс 15 Верховний Суд України наголосив, що\~Закон України «Про захист прав споживачів»\~застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору. Судом не встановлено обставин, які б свідчили про несправедливість умов кредитного договору чи наявність положень, які б вводили позивачку в оману щодо змісту правочину та наслідків його невиконання. Оспорювані позивачкою умови договору не суперечать нормам чинного законодавства, а також були погоджені сторонами. Також, умови договору не суперечать вимогам\~Закону України «Про захист прав споживачів», а сам договір укладений у письмовій формі відповідно до вимог\~Закону України «Про електронну комерцію»\~та ч. 2\~ст. 639 ЦК України. Крім того, суду не надано доказів, що відповідач покладає на позивачку обов`язок сплачувати борг в більшому розмірі, ніж передбачено Договором. Оскільки сума кредиту є незначною і відповідно позивач, детально ознайомившись з умовами договору, мав змогу зрозуміти, що розмір відсотків на пряму буде залежати від строку за який він поверне кредит, підстави визнавати несправедливими умови договору у суду відсутні. З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку про безпідставність доводів позивача про порушення положень\~ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів»\~та про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог про визнання недійсними окремих умов спірного кредитного договору.

Outcome: dismissed