Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-16 00:00:00

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що він [PERSON] , народився [INFO] в с. Лука Немирівського району, де на той час проживали його батьки. На початку 2000 року позивач почав проживати та доглядати за своїм двоюрідним дядьком - [PERSON] , 1937 року народження, який проживав одиноко, хворів, своєї сім?ї не мав. Проживаючи разом з ним з вказаного періоду часу, вони вели спільно домашнє господарство, обробляли земельну ділянку, вирощували домашню птицю, тобто проживали фактично однією сім?єю. [INFO] у віці 70 років в с. Никифорівці Немирівського району [PERSON] помер. Позивач, у відповідності до вимог ст. 1268 ЦК України, як спадкоємець четвертої черги за законом, повністю прийняв спадщину після його смерті так як проживав разом з ним в одному житловому будинку, про що є відповідна довідка із виконкому Никифоровецької сільської ради Немирівського району. Як виявилось лише зараз після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається із земельної ділянки, яка розміщена на території колишньої Никифоровецької сільської ради Немирівського району. На відповідний запит відділ N? 2 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин у Вінницькій області надав відповідь про те, що дійсно на ім?я покійного [PERSON] було виписано та видано Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ВН N? 0311649, відповідно до якого за покійним рахується земельна ділянка (з врахуванням матеріалів Технічної документації) загальною площею 1.5350 га., кадастровий номер 0523085900:01:001:0226, яка розміщена на території колишньої Никифоровецької сільської ради Немирівського району. Зазначений вище Сертифікат на право на земельну частку (пай) у позивача відсутній в зв?язку із його втратою. У державного нотаріуса, куди позивач звернувся із наявними у нього документами, йому було повідомлено про те, що відсутність у нього оригіналу Сертифікату на право на земельну частку (пай) унеможливить видачу свідоцтва про право на спадщину у будь-якому разі. Таким чином, позивач змушений був звернутись із позовною заявою до суду. Представник позивача - адвокат Кіцула В.І. просить розглянути справу у підготовчому судовому засіданні та здійснити допит свідків, які у дане засіданні з`явилися. Позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Представник відповідача Немирівської міської ради в судове засідання не з`явився, надіслав заяву, в якій просив суд справу розглянути в його відсутність та прийняти рішення на власний розсуд. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні повідомили, що добре знають позивача та покійного [PERSON] , підтверджують той факт, що позивач з 2000 року і до дня смерті [PERSON] , 2007 року, проживав спільно із ним, доглядав та поховав у с.Никифорівці. Суд, заслухавши учасників судового провадження, дослідивши докази у справі, вважає, що позов підлягає задоволенню, з ухваленням рішення в підготовчому засіданні, оскільки повністю підтверджується показами свідків, а також дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, а саме копіями паспорта [PERSON] , довідкою із Никифоровецької сільської ради про коло спадкоємців від 09.12.2007 р., свідоцтвом про смерть [PERSON] серії [NUMBER] , відповіддю на адвокатський запит відділу № 2 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин від 17.10.2024 р. №1319/14-24 та висновком про вартість (витяг з звіту) земельної частки (паю). За правилами ст.1216 ЦК України\~спадкування є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а в разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265цього Кодексу\~(ч. 2\~ст. 1223 ЦК України). Відповідно до\~ст.1264 ЦК України у четверту\~чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.ч.1,3 ст.1268ЦКУкраїни спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Статтею 293 ЦПК України передбачено, що суд в порядку непозовного цивільного судочинства може розглядати справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Частиною 2\~ст. 315 ЦПК України, визначено, що в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення Факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Суд вивчивши наявні в справі докази та проаналізував вищезазначені факти, приймає до уваги, що заявник позбавлений можливості у здійсненні права на спадкування в інший спосіб, крім встановлення у судовому порядку факту постійного проживання зі спадкодавцем, і приходить до висновку про встановлення факту сумісного проживання [PERSON] , [INFO] , із [PERSON] , який помер [INFO] , не менше 5 років до дня відкриття спадщини. Відповідно до п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року№7 «Про судову практику у справах про спадкування»\~свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У зв`язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача щодо встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом є такими, що засновані на законі, знайшли своє підтвердження вході судового розгляду, в зв`язку з чим підлягають задоволенню. На підставі ст. ст.\~328,\~1216,\~1218,\~1223,\~1264,\~1268-1270 ЦК України, ст.ст.\~12,\~13,\~76,\~81,\~211,\~247,\~258,\~259,\~263-265,\~273,\~293,\~315,\~352,\~354 ЦПК України, суд-

Outcome: approved