Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-12 00:00:00

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна заява [PERSON] до Київської міської ради, третя особа яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мойсюк Зоя Юріївна про визнання особи такою, що проживала однією сім`єю із спадкодавцем та визнання права на майно в порядку спадкування. Свої вимоги обґрунтовує тим, що починаючи з 1996 року вона постійно проживала за адресою: [ADDRESS] , зі своїм опікуном [PERSON] та її чоловіком - [PERSON] , який помер [INFO] , однією сім`єю. Вони вели спільне господарство, мали спільні витрати, права і обов`язки. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на 7/40 (сім сорокових) часток у праві спільної власності на земельну ділянку площею 0,0980 га, кадастровий номер: 8000000000:88:077:0028, цільове призначення: 02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: [ADDRESS] ; 7/40 (сім сорокових) часток у праві спільної власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] ; 1/2 частку нижчеперерахованих грошових вкладів: грошового вкладу у сумі 175 257,22 (сто сімдесят п`ять тисяч двісті п`ятдесят сім) гривень 22 копійки з усіма відсотками і компенсаціями, що знаходиться на картковому рахунку в Акціонерному товаристві "СЕНС БАНК" [NUMBER], дата відкриття 30.11.2015 року; грошового вкладу у сумі 20 000 (двадцять тисяч) гривень 00 копійок з усіма відсотками і компенсаціями, що знаходиться на рахунку в Акціонерному товаристві «СЕНС БАНК» [NUMBER] , договір банківського вкладу №ТDRМ000598101 від 08.12.2020 року; грошового вкладу у сумі 10 705,04 (десять тисяч сімсот п`ять) гривень 04 копійки з усіма відсотками і компенсаціями, що знаходиться на рахунку в Публічному акціонерному товаристві Акціонерний банк "УКРГАЗБАНК" [NUMBER] , внутрішній [NUMBER], дата відкриття 23.10.2017 р.; грошового вкладу у сумі 60 000,00 (шістдесят тисяч) гривень 00 копійки з усіма відсотками і компенсаціями, що знаходиться на рахунку в Публічному акціонерному товаристві Акціонерний "УКРГАЗБАНК" [NUMBER] , внутрішній [NUMBER], дата відкриття 17.11.2021 р.; грошового вкладу у сумі 14 015,03 (чотирнадцять тисяч п`ятнадцять) гривень 03 копійки з усіма відсотками і компенсаціями, що знаходиться на рахунку [NUMBER] Головного управління по м. Києву та Київській області Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України", дата відкриття 27.02.2015 р. у ТВБВ № 10026/0126; грошового вкладу у сумі 120 000,00 (сто двадцять тисяч) гривень 00 копійки з усіма відсотками і компенсаціями, що знаходиться на рахунку [NUMBER] Головного управління по м. Києву та Київській області Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України", дата відкриття 16.05.2021 р. у ТВБВ № 10026/0126. За життя, [PERSON] заповіт не складався. Нотаріусом Мойсюк З.Ю., 06.10.2023 року на підставі зави [PERSON] про прийняття спадщини за законом було заведено спадкову справу №7/2023 до майна [PERSON] , померлого [INFO] . Інші спадкоємці [PERSON] з заявами про прийняття спадщини до нотаріуса у встановлений законом строк не звертались. А тому, позивач має право на прийняття спадщини після смерті [PERSON] , як спадкоємець четвертої черги, так як є особою, що проживала із спадкодавцем однією сім`єю в одному приміщені більше п`яти років до часу відкриття спадщини. В березні 2024 року вона звернулась з заявою до Приватного нотаріуса Мойсюк Зої Юріївни про прийняття спадщини, після померлого [INFO] [PERSON] . Однак, для встановлення факту проживання однією сім`єю з померлим не менше 5 років, їй було рекомендовано звернутися до суду. Оскільки, для оформлення спадщини після померлого [PERSON] їй необхідно встановити факт спільного проживання однією сім`єю із спадкодавцем понад п`ять років до часу відкриття спадщини, а тому вона змушена звернутися до суду. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.04.2024 матеріали позову передані на розгляд судді Мальцева Д.О. 12.04.2024 ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Києва Мальцева Д.О. позовну заяву залишено без руху та наданий строк позивачу для усунення недоліків. 29.04.2024 на адресу суду від позивача надійшла заява на виконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 01.05.2024 року було відкрито провадження у справі, призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. Почато підготовче провадження з моменту відкриття провадження по справі. 01.08.2024 року ухвалою судді Шевченківського районного суду м.Києва Мальцева Д.О. клопотання представника позивача про допит свідків задоволено та викликано в якості свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , для їх допиту у судовому засіданні. 11.09.2024 ухвалою суду занесеною до протоколу судового засідання витребувано від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Мойсюк Зої Юріївни, матеріали спадкової справи № 7/2023 відкритої після померлого [INFO] [PERSON] . 11.10.2024 на адресу суду від відповідача надійшов відзив. 15.10.2024 на адресу суду на виконання вимог ухвали від 11.09.2024 від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Мойсюк Зої Юріївни надійшла копія спадкової справи №7/2023. Ухвалою суду від 22.01.2024 закрито підготовче провадження за позовом [PERSON] до Київської міської ради, третя особа яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мойсюк Зоя Юріївна про визнання особи такою, що проживала однією сім`єю із спадкодавцем та визнання права на майно в порядку спадкування. Призначено справу до судового розгляду по суті. 22.01.2025 року в судовому засіданні була допитана свідок, а саме: [PERSON] , яка працює разом з позивачем з 2014 року та є її подругою, яка зазначила, що з телефонних розмов позивача дізналась, що позивач піклувалась та проживала разом з своїм опікуном [PERSON] та її чоловіком - [PERSON] . У позивача в гостях була після смерті [PERSON] . 20.02.2025 року в судовому засіданні була допитана свідок, а саме: [PERSON] , яка повідомила суду, що часто була вдома у позивача яка проживала за адресою: [ADDRESS] , зі своїм опікуном [PERSON] та її чоловіком - [PERSON] та підтвердила, факт, що [PERSON] та [PERSON] виховували [PERSON] як свою онуку, та те що, [PERSON] піклувалась про [PERSON] до самої смерті. Представник позивача та позивач у судове засідання не з`явились, про дату та час повідомлені належним чином, від представника позивача на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності та відповідно до якої позовні вимоги підтримали, просили задовольнити їх у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату та час повідомлений належним чином, у надісланому відзиві просив справу розглядати без його участі. Третя особа у судове засідання не з`явилися, про дату та час повідомлена належним чином, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. За таких обставин, судом вжиті достатні заходи щодо належного повідомлення учасників та забезпечення їх участі в розгляді справи. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Щодо вимоги про визнання особи тако, що проживала однією сім`єю із спадкодавцем не меньше як п`ять років до часу відкриття його спадщини, судом встановлено наступне. Згідно з ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Для позивача встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, має юридичне значення, оскільки дозволить реалізувати її право на прийняття спадщини у встановленому законом порядку. Так, відповідно до ст. 293, 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що з 25.08.1959 року [PERSON] та [PERSON] перебували в шлюбі який був зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м.Києві 25.08.1959 року, актовий запис № 1284. [PERSON] з 1996 року знаходилась під опікою [PERSON] , яка була опікуном позивача, згідно з розпорядженням Радянської районної державної адміністрації м.Києва від 15.10.1996 року №993. 05.08.2017 року Печерським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м.Києві зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що зроблено відповідний актовий запис №2142, що підтверджується копією Свідоцтва про реєстрацію шлюбу серії [NUMBER] . Прізвище після державної реєстрації шлюбу дружини - [PERSON] . [PERSON] видала на [PERSON] довіреність від 23 липня 2020 року (копія додається), згідно з якою довірила їй представляти свої інтереси у всіх державних та адміністративних організаціях, банках, поштових установах тощо та надала право оформляти, переоформляти, користуватися нарахованою їй пенсією, користуватися її рахунками тощо. Крім цього, [PERSON] 17 вересня 2014 року уклала заповіт, згідно з яким усе належне їй майно після її смерті заповідалось [PERSON] (копія додається). [PERSON] , уклав договір дарування на користь [PERSON] належного йому майна, а саме земельної ділянки (копія додається). [INFO] [PERSON] померла. Судом досліджено копію спадкової справи № 8/2022, заведеної після смерті [PERSON] та встановлено, що відповідно до копії свідоцтв про право на спадщину за заповітом, [PERSON] отримала усе належне майно [PERSON] . 28 жовтня 2022 року орган опіки та піклування Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації видав висновок №109-4753, у якому зазначено, Шевченківською районною в місті Києві державною адміністрацією на засіданні опікунської ради 19.10.2022 (протокол засідання №8) розглянута заява [PERSON] , 1988 року народження, яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , щодо призначення її опікуном над [PERSON] , 1933 року народження, який зареєстрований за тією ж адресою, у разі визнання його останнього судом недієздатним. Згідно вказаного висновку орган опіки та піклування Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації не заперечує проти призначення [PERSON] опікуном над [PERSON] , у разі визнання його останнього недієздатним. Надалі, орган опіки звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва із заявою про визнання особи недієздатною та встановлення опіки над [PERSON] (справа №761/24698/22). Також, була подана заяви про проведення у справі судово-психіатричної експертизи. Згідно з листом ДУ «Інституту психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я України» №04-05/1881 від 07.09.2023 року, проведення експертного огляду [PERSON] було призначено на 03 жовтня 2023 року. Однак, [INFO] [PERSON] , [INFO] помер, про що свідчить копія свідоцтва про смерть, видана 26.08.2023 року Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управлінням Міністерства юстиції (м.Київ), Серія [NUMBER] . Відповідно до ч.1 ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. 04.03.2024 року [PERSON] звернулась до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Мойсюк З.Ю. з заявою про прийняття спадщини після смерті [INFO] [PERSON] , [INFO] , з яким вона проживала однією сім?єю не менш, як п?ять років до дня його смерті. Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мойсюк З.Ю. від 04 березня 2024 року за №18/02-31 на заяву [PERSON] , останній було повідомлено, що для оформлення спадщини після померлого [PERSON] їй необхідно встановити факт спільного проживання однією сім`єю із спадкодавцем понад п`ять років до часу відкриття спадщини. Як вбачається з матеріалів справи, всі витрати, пов`язані з похованням [PERSON] взяла на себе [PERSON] , що підтверджується наступними документами, копії яких були надані заявницею, зокрема: копія Договору -Замовлення №122 на організацію поховання та надання суміжних ритуальних послуг від 26.08.2023. Для встановлення факту проживання однією сім?єю з померлим не менше 5 років, згідно зі ст. 1264 ЦК України, [PERSON] було запропоновано звернутися до суду. В судовому засіданні заявниця зазначила, що встановлення факту постійного (спільного) проживання із спадкодавцем ( [PERSON] ) однією сім`єю протягом п`яти років, до дня його смерті, є необхідним для оформлення нею спадкових прав після померлого [PERSON] , зокрема, підтвердження її права на спадкування, як спадкоємця четвертої черги. Однак, аналізуючи показання свідків [PERSON] та [PERSON] суд вважає, що в їх поясненнях відсутні відомості про обставини, які б беззаперечно засвідчували реальність проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] протягом більше п`яти років до дня смерті останнього, а саме: наявність спільного бюджету та понесення витрат з нього на потреби сім`ї, купівлі майна для спільного користування, порядку користування квартирою, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги. Разом з тим, позивачем на підтвердження факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, спільної участі в утриманні житла, надано письмові докази, які підтверджують факт спільного проживання позивача з [PERSON] , а саме: копія висновку органу та піклування Шевченківської РДА №109-4753 від 28.10.2022 року, фіскальні чеки, квитанції, про оплату житлово-комунальних послуг та видаткових накладних про оплату засобів гігієни, копію довідки про місце реєстрації позивача. Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно із статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Судом досліджено копію спадкової справи № 7/2023, заведеної після смерті [PERSON] та встановлено, що за життя спадкодавець заповіту не складав, спадщину за законом прийняла позивач [PERSON] , в спадковій справі наявна відповідна заява. Інших спадкоємців у [PERSON] немає. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до п. 23 Постанови № 7 від 30 травня 2007 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно зі ст. 1264 Цивільного кодексу України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Тобто, основною ознакою проживання спадкоємця однією сім`єю зі спадкодавцем є систематичне ведення з ним спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім`ї. Ч. 1, 2 ст. 21 СК України визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Пленум Верховного Суду України в пункті 23 постанови від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», роз`яснено наступне, при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 Сімейного Кодексу про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Як зазначив Верховний Суд у постанові від 20 березня 2023 року у справі № 372/3321/19 (провадження № 61-10538св22) належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з господарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2020 року у справі №695/1732/16-ц (провадження №61-38901св18) вказав, що обов`язковою умовою для визначення чоловіка та жінки такими, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, є наявність спільного бюджету, спільної участі у придбанні майна для спільного користування, у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Згідно з вимогами ч.1 та ч.3 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За правилами ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до положення ч.1 та ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України Необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини може сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. Як встановлено судом, підтвердження факту проживання із спадкодавцем на момент відкриття спадщини позивачу необхідне для оформлення спадкових прав. За таких обставин справи та відповідно до зазначених норм процесуального права, надані позивачем докази на підтвердження факту постійного проживання із спадкодавцем [PERSON] у контексті положень статей 77-80 ЦПК України є належними, допустимими, достовірними та достатніми, а тому суд дійшов до висновку, що позовна вимога [PERSON] про визнання особи такою, що проживала однією сім`єю із спадкодавцем більш як п`ять років на час відкриття спадщини є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Щодо вимоги про визнання права власності на майно, у порядку спадкування за законом. Згідно ст.1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1216 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до п.6 ч.1 ст.3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008р. сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Згідно ч.1 ст.80 ЦПКУ достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно ч.1 ст.81 ЦПКУ кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У відповідності до ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 319 Цивільного кодексу України гарантовано власнику здійснення його прав власності: володіти, користуватися, розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, та право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч.1 ст.15 ЦКУ кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч.2 ст. 15 ЦКУ кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до п.1 ч.1 ст.16 ЦКУ способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Статтею 392 Цивільного кодексу України встановлено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до ч.20 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 р. справи про спадкування за законом мають вирішуватись на основі правил глави 86 ЦКУ Спадкування за законом здійснюється почергово. За відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги. Зокрема, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. У п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно. Враховуючи вищевикладене, те що у день смерті [PERSON] відкрилася спадщина у виді 7/40 (сім сорокових) часток у праві спільної власності на земельну ділянку площею 0,0980 га, кадастровий номер: 8000000000:88:077:0028, цільове призначення: 02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: [ADDRESS] ; 7/40 (сім сорокових) часток у праві спільної власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] ; 1/2 частку нижчеперерахованих грошових вкладів: грошового вкладу у сумі 175 257,22 (сто сімдесят п`ять тисяч двісті п`ятдесят сім) гривень 22 копійки з усіма відсотками і компенсаціями, що знаходиться на картковому рахунку в Акціонерному товаристві "СЕНС БАНК" [NUMBER], дата відкриття 30.11.2015 року; грошового вкладу у сумі 20 000 (двадцять тисяч) гривень 00 копійок з усіма відсотками і компенсаціями, що знаходиться на рахунку в Акціонерному товаристві «СЕНС БАНК» [NUMBER] , договір банківського вкладу №ТDRМ000598101 від 08.12.2020 року; грошового вкладу у сумі 10 705,04 (десять тисяч сімсот п`ять) гривень 04 копійки з усіма відсотками і компенсаціями, що знаходиться на рахунку в Публічному акціонерному товаристві Акціонерний банк "УКРГАЗБАНК" [NUMBER] , внутрішній [NUMBER], дата відкриття 23.10.2017 р.; грошового вкладу у сумі 60 000,00 (шістдесят тисяч) гривень 00 копійки з усіма відсотками і компенсаціями, що знаходиться на рахунку в Публічному акціонерному товаристві Акціонерний "УКРГАЗБАНК" [NUMBER] , внутрішній [NUMBER], дата відкриття 17.11.2021 р.; грошового вкладу у сумі 14 015,03 (чотирнадцять тисяч п`ятнадцять) гривень 03 копійки з усіма відсотками і компенсаціями, що знаходиться на рахунку [NUMBER] Головного управління по м. Києву та Київській області Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України", дата відкриття 27.02.2015 р. у ТВБВ № 10026/0126; грошового вкладу у сумі 120 000,00 (сто двадцять тисяч) гривень 00 копійки з усіма відсотками і компенсаціями, що знаходиться на рахунку [NUMBER] Головного управління по м. Києву та Київській області Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України", дата відкриття 16.05.2021 р. у ТВБВ № 10026/0126, а також те, що позивач є єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину в установленому законом порядку, однак у позасудовому порядку не має можливості реалізувати своє право на спадщину, суд вважає, що позовні вимоги в частині визнання права власності на вище вказане майно в порядку спадкування підлягає задоволенню. Таким чином позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а відтак, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 10 001,62 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved