Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-09 00:00:00

У грудні 2024 року представник ТОВ «Коллект Центр» звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом про стягнення з\~ [PERSON] заборгованості за договором від 07.04.2017\~ року в сумі 35758,40\~ грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 07.04.2017 року між АТ «Райффайзен банк» та [PERSON] \~ було укладено договір № 010/0216/82/0223231,\~ відповідно до умов якого, банк відкрив позичальнику картковий рахунок, з кредитним лімітом в розмірі 10000, 00 грн., а позичальник зобов`язувався повернути використану суму в строк до 07.04.2021 року та сплатити проценти за користування кредитними коштами в розмірі 45%. Банк належним чином виконав свої зобов`язання і надав відповідачу кредит у визначеному договором порядку та розмірі. Натомість [PERSON] порушив взяті зобов`язання щодо внесення платежів з повернення коштів за договором. 20.09.2019 року між АТ «Райффайзен банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір №114/2-19-F, відповідно до умов якого банк відступив право вимоги до позичальників, в т.ч. за Договором № 010/0216/82/0223231 від 07.04.2017\~ року, що укладений між АТ «Райффайзен банк» та [PERSON] . У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальників\~ позивачу ТОВ «Коллект Центр», в тому числі за Договором № 010/0216/82/0223231 від 07.04.2017\~ року, згідно договору відступлення права вимоги № 10-03/2023 від 10.03.2023 року. Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом грошової вимоги до відповідача. Позивач зазначає, що загальний розмір заборгованості за договором, що підлягає стягненню з відповідача на день звернення до суду становить 35758,40\~ грн., з яких: 14858,15 грн. заборгованість за основним зобов`язанням (тіло кредиту); 20900,25 грн. заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги. Позивач просить стягнути з відповідача\~ заборгованість у вказаному розмірі, а також судові витрати по справі: 2422,40 грн. - витрати по сплаті судового збору та 13000,00 грн. -\~ витрати на правову допомогу. Процесуальні дії та рішення у справі. Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду від 11.12.2024 прийнято позов до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с.87). Сторони у справі про судовий розгляд даного позову були повідомлені належним чином. Відповідач повторно в судове засідання не з`явився, не подав відзив на позовну заяву протягом строку, встановленого суддею відповідно до ч. 1 ст. 278 ЦПК України. Представник позивача подав суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, не заперечив заочний розгляд справи. Згідно ст. 280 ЦПК України суд постановив проводити заочний розгляд справи. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, виходячи із наступного. Судом встановлено, що\~ 07.04.2017 року між АТ «Райффайзен банк» та [PERSON] \~ було укладено договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 010/0216/82/0223231,\~ відповідно\~ до умов якого, Банк відкрив Позичальнику картковий рахунок, з кредитним лімітом в розмірі 10000, 00 грн., а Позичальник зобов`язувався повернути використану суму в строк до 07.04.2021 року та сплатити проценти за користування кредитними коштами у розмірі 45,0\~ % річних\~ (п.1.1.1-1.1.8 Договору). 20.09.2019 року між АТ «Райффайзен банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір №114/2-19-F, відповідно до умов якого банк відступив право вимоги до позичальників, в т.ч. за Договором № 010/0216/82/0223231\~ від 07.04.2017 року, що укладений між АТ «Райффайзен банк» та [PERSON] .\~ Вказане підтверджується Договором про відступлення права вимоги №114/2-19-F, реєстром боржників від 12.12.2019 року до Договору про відступлення права вимоги №114/2-19-F, актом приймання передавання реєстру боржників. Встановлено, що ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до боржників за кредитними договорами позивачу ТОВ «Коллект Центр» відповідно до Договору відступлення права вимоги № 10-03/2023 від 10.03.2023 року, в тому числі за кредитним договором № 010/0216/82/0223231 від 07.04.2017,\~ укладеним між АТ «Райффайзен Банк» та\~ [PERSON] .\~ Загальний розмір заборгованості за Кредитним договором № 010/0216/82/0223231 від 07.04.2017\~ року становить 35758,40\~ грн.,\~ з яких: заборгованість за кредитом (тілом кредиту) 14858,15 грн.;\~ заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги\~ - 20900,25 грн. Позиція суду та оцінка аргументів сторін. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За змістом вимог ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається в письмовій формі, а відповідно частини 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням (ст.610 ЦК України). Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з частиною другоюстатті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно достатті 1048 цього кодексу. За положеннями п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитодавця у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено законом чи договором. У відповідності до ст. 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. З аналізу долучених до матеріалів справи доказів підтверджений факт відступлення права вимоги грошової вимоги АТ «Райффайзен Банк» на користь ТОВ «Вердикт Капітал», яке в свою чергу відступило право вимоги на користь ТОВ «Коллект Центр» до боржника [PERSON] . Зібраними матеріалами справи підтверджується, що відповідач свої зобов`язання перед ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», яке є правонаступником кредитодавця, належним чином не виконує, про що свідчить наявність заборгованості, доказів на спростування доводів позивача і суми заборгованості відповідач суду не надав. За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, суд не погоджується із розрахунком позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості за відсотками за кредитним договором № 010/0216/82/0223231 від 07.04.2017. Так, статтею 251 ЦК України встановлено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду. За змістом ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Аналіз указаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору. Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами. При цьому, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та від 31 жовтня 2018 року (справа №202/4494/16-ц), яка в силу ч. 4 ст. 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 5 квітня 2023 року (справа № 910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду, уточняючи свій правовий висновок, який викладений у постанові від 18 січня 2022 року (справа 910/17048/17), щодо нарахування процентів до дня фактичного повернення кредиту відповідно до умов кредитного договору, незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів, вказала на те, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав). Із розрахунку заборгованості по кредитному договору № 010/0216/82/0223231 від 07.04.2017 (на момент передачі прав вимоги від АТ «Райффайзен Банк» до ТОВ «Вердикт Капітал») заборгованість відповідача перед позивачем становила 15150,35 грн, з яких 14858,15 грн., заборгованість по тілу кредиту та 292,20 грн. заборгованість по процентам (а.с.36). Саме ця сума була предметом договорів відступлення прав вимоги, укладених між АТ «Райффайзен Банк» до ТОВ «Вердикт Капітал». В подальшому ТОВ «Вердикт Капітал» здійснило нарахування відсотків за користування кредитними коштами по договору № 010/0216/82/0223231 від 07.04.2017 за період з 12.12.2019 по 09.01.2023р., в розмірі 20900,25 грн., що підтверджено поданим позивачем розрахунком (а.с.7). Саме ця сума заборгованості за кредитним договором № 010/0216/82/0223231 від 07.04.2017\~ була включена в реєстр боржників по Договору факторингу, укладеному між ТОВ «Вердикт Капітал» та позивачем ТОВ «Коллект Центр». Однак, кредитний договір № 010/0216/82/0223231 від 07.04.2017, укладений між [PERSON] \~ і\~ АТ «Райффайзен Банк», передбачав строк кредитування 48 місяців, тобто до 07.04.2021 (пункт 1.4 Договору). Будь-яких додаткових угод до кредитного договору щодо пролонгації вказаного договору позивач суду не надав. Таким чином, відсотки за умовами договору мають бути нарахованими до 07.04.2021,\~ а не до 09.01.2023, як здйснено ТОВ «Вердикт Капітал». Зважаючи на зазначену вище позицію ВП ВС, суд розцінює вимогу про стягнення відсотків поза межами строку кредитування як фактичне застосування штрафних санкції до боржника, що є мірою відповідальності за неналежне виконання взятих на себе зобов`язань боржником за договором. У зв`язку із цим, нарахування відповідачу\~ попереднім кредитором ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» процентів за період з 07.04.2021 (дата спливу строку дії кредитного договору) по 09.01.2023 процентів договору не обґрунтувано, оскільки вони нараховані поза межами строку кредитування і. Таким чином, суд дійшов висновку, що правомірним є нарахування по договору № 010/0216/82/0223231 від 07.04.2017\~ відсотків за період з 12.12.2019 по 07.04.2021 в розмірі: 8719,39 грн. та\~ 292,20 грн. заборгованість по відсоткам\~ станом на дату відступлення права вимоги першим кредитором, тобто на 20.09.2019р., тобто загальна сума заборгованості по відсоткам складає 9011 грн. 59 коп.\~ (8719,39+292,20). Таким чином, сума заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача за кредитним договором № 010/0216/82/0223231 від 07.04.2017р.,\~ становить 23 869 грн. 74 коп.,\~\~ в тому числі 14858,15 грн.\~ заборгованість по тілу кредиту та 9011,59 грн. заборгованість по процентам. Судові витрати. Позивач ставить вимогу про стягнення судових витрат та витрат на правничу допомогу. Відповідно до ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду з вказаним позовом було сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн, який підлягає стягненню з відповідача пропорційно до розміру задоволених вимог. Вирішуючи питання про відшкодування витрат на правову допомогу, що заявлені позивачем в розмірі 13 000 грн., суд дійшов таких висновків. Відповідно до ч. ч. 1-5 ст. 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надані суду відповідні документи, а саме: договір № 01-07/2024 про надання правової допомоги, укладений 01.07.2024 між ТОВ «Коллект Центр» та Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» (ас.56,58); прайс-лист АО «Лігал Ассістанс»;\~\~ заявка на надання юридичної допомоги № 186;\~ витяг з акту № 2 про надання юридичної допомоги від 08.11.2024. Так, із витягу з акту № 2 про надання юридичної допомоги вбачається, що ТОВ «Коллект Центр» прийняло від Адвокатського об`єднання «Лігал Ассістанс» наступні послуги: надання усної консультації з вивченням документів вартістю 4 000 грн. (2 год.); складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду вартістю 9 000 грн. (3 год.).(а.с.62) Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в Постанові від 01 серпня 2019 року по справі № 915/237/18 дійшов висновку, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial