Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-04 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Каленіченко С.М., звернувся до суду з позовом до АТ КБ «Приватбанк» про стягнення 3% річних та інфляційних втрат. Позовні вимоги мотивовані тим, що 04.08.2022 Печерський районний суд м. Києва ухвалив рішення у цивільній справі № 757/41017/20-ц за позовом позивача до відповідача про стягнення коштів за договорами банківського вкладу, яким стягнув з відповідача на користь позивача за договором банківського вкладу «Стандарт» № SAMDNWFD0070088345200 від 07.03.2014 8% річних за період з 16.05.2018 по 07.10.2019 у розмірі 3 912, 33 доларів США. Як було встановлено судом першої інстанції, позовні вимоги позивача обґрунтовувались тим, що 07.03.2014 між сторонами було укладено договір банківського вкладу, за яким позивачем внесено на депозитний рахунок 35000,00 доларів США під 8% річних. За рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 07.10.2019 у справі № 754/2093/16-ц договір банківського вкладу розірвано та стягнуто з відповідача на користь позивача суму вкладу у розмірі 35000,00 доларів США та 8% річних за період з 07.03.2014 до 15.05.2018, що складає 11752,33 доларів США, три проценти річних від простроченої суми за період з 07.03.2014 до 15.05.2018, що складає 4407,12 доларів США; 8% річних за період з 16.05.2018 по дату розірвання договору банківського вкладу «Стандарт» № SAMDNWFD0070088345200 від 07.03.2014. Деснянським районним судом м. Києва - 07.10.2019 залишалися несплаченими відповідачем, а відтак, позовна вимога позивача про стягнення розрахованих 8% річних за період 16.05.2018 по 07.10.2019 була правомірно задоволена судом першої інстанції. Разом з тим, позивач просив суд стягнути з відповідача пеню у розмірі 3% вартості послуги (суми неповернутих коштів) за кожний день прострочення за період з 08.10.2019 по 08.06.2020, проте в задоволенні цієї вимоги судом було відмовлено на підставі того, що позивач помилково вважав суму банківського вкладу вартістю роботи (послуги) в розумінні ч. 5 ст. 10 ЗУ «Про захист прав споживачів». 14.09.2023 Київський апеляційний суд скасував рішення Печерського районного суду міста Києва від 04.08.2022 в частині відмови у стягненні пені та ухвалив в цій частині нове судове рішення, яким стягнув з АТ КБ «Приватбанк» на користь [PERSON] пеню за період з 18.09.2019 по 07.11.2019 у розмірі 673938,08 грн. На даний час заборгованість в сумі 3912,33 доларів США відповідачем не сплачена, а заборгованість у сумі 673938,08 грн. була сплачена відповідачем тільки 18.12.2023, а тому позивач звертається до суду з позовом про стягнення інфляційних витрат та 3% річних нарахованих на суму боргу відповідного до ч. 2 ст. 625 ЦК України. Таким чином, згідно результатів розрахунку 3% річних на прострочене відповідачем грошове зобов`язання щодо несвоєчасного виконання відповідачем грошового зобов`язання по виплаті 8% річних за договором банківського вкладу «Стандарт» № SAMDNWFD0070088345200 від 07.03.2014 за період з 12.09.2021 по 12.09.2024 становить 14519,04 грн.; 3% річних на прострочене відповідачем грошове зобов`язання щодо несвоєчасної виплати пені у розмірі 3% вартості послуги, яке виникло у відповідача 18.09.2019 у зв`язку з порушенням ним строку повернення відсотків по банківському вкладу за договором «Стандарт» № SAMDNWFD0070088345200 від 07.03.2014 за період з 18.12.2020 по 18.12.2023 становить 60 707,70 грн.; інфляційні втрати за період з 18.12.2020 по 18.12.2023 становлять 312463,68 грн. Ухвалою від 18.09.2024 заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. 23.09.2024 до суду надійшла заява про усунення недоліків, з якої вбачається, що виявлені недоліки позивачем усунуто. Ухвалою від 25.09.2024 у справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. 11.10.2024 представник відповідача АТ КБ «Приватбанк» - Штронда А.М. подав до суду відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечував. В обгрунтування своїх заперечень проти позову сторона відповідача зазначає, що як зазначалось при розгляді справи 757/41017/20-ц 17.11.2014 між ПАТ КБ «Приватбанк» та ТОВ ФК «Фінілон» укладено договір про переведення боргу з подальшим укладенням 18.11.2014 Додаткової угоди до цього договору, АТ КБ «Приватбанк» з 17.11.2014 не несе зобов`язань за договором за яким позивачем нараховані 3% річних, а ТОВ «ФК «Фінілон» є новим боржником за даним договором. Кім того, позивач у своїх позовних вимогах зазначає, що АТ КБ «Приватбанк» рішення суду в частині стягнення пені було виконано 1812.2023, а тому є всі підстави для стягнення нарахувань відповідно до ст. 625 ЦК України, за період з 18.09.2019. Проте, як було зазначено, зобов`язання можуть виникати з договірних відносин, а також за рішенням суду. В АТ КБ «Приватбанк» відповідно до умов договору між сторонами не було передбачено з будь-яких зобов`язань відповідно до ст. 625 ЦК України як і по пені. Вказані зобов`язання у відповідача виникли лише на підставі рішення судів в справі 757/41017/20-ц. Оскільки рішення набрало законної сили лише в момент винесення постанови Київським апеляційним судом, зобов`язання АТ КБ «Приватбанк» за ним виникло лише 14.09.2023. Більш того, представник відповідача зазначав, що період стягнення 3% річних та інфляційних втрат починається з моменту пред`явлення документу до виконання 27.10.2023, вказана позиція узгоджується з правовою позицією викладеною Великою Палатою Верховного Суду від 19.06.2019 в справі 646/14523/15-ц. 07.11.2024 представник відповідача АТ КБ «Приватбанк» - Штронда А.М. подав до суду клопотання про необхідність врахування судом під час ухвалення рішення у справі індивідуальної податкової консультації Державної податкової служби України від 13.09.2024. 22.01.2025 представник позивача [PERSON] - адвокат Каленіченко С.М. подав до суду заперечення щодо клопотання АТ КБ «Приватбанк» про необхідність врахування судом під час ухвалення рішення у справі індивідуальної податкової консультації Державної податкової служби України від 13.09.2024 22.01.2025 представник позивача [PERSON] - адвокат Каленіченко С.М. подав до суду про проведення засідання у відсутність особи, яка бере участь у справі. Позивач, представник позивача в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, представник позивача - адвокат Каленіченко С.М. подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги просив задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача АТ КБ «Приватбанк» - Штронда А.М. подав до суду заяву відповідно до яких, у зв`язку з неявкою позивача та його представника, просив провести судове засідання без фіксації технічними засобами, в задоволенні позову просив відмовити з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 04.08.2022 Печерський районний суд м. Києва ухвалив рішення у цивільній справі № 757/41017/20-ц за позовом [PERSON] до АТ КБ «Приватбанк» про стягнення коштів за договорами банківського вкладу, яким стягнув з АТ КБ «Приватбанк» на користь [PERSON] за договором банківського вкладу «Стандарт» № SAMDNWFD0070088345200 від 07.03.2014 8% річних за період з 16.05.2018 по 07.10.2019 у розмірі 3912,33 доларів США (а.с. 12-18). 14.09.2023 Київський апеляційний суд скасував рішення Печерського районного суду міста Києва від 04.08.2022 в частині відмови у стягненні пені та ухвалив в цій частині нове судове рішення, яким стягнув з АТ КБ «Приватбанк» на користь [PERSON] пеню за період з 18.09.2019 по 07.11.2019 у розмірі 673938,08 грн. (а.с. 19-26). На час подання позову заборгованість в сумі 3912,33 доларів США відповідачем не сплачена, а заборгованість у сумі 673938,08 грн. була сплачена відповідачем 18.12.2023 (а.с. 27). У частині першій статті 509 ЦК України закріплено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу. У ч. 5 ст. 11 ЦК України визначено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникнути з рішення суду. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України у разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 30 березня 2016 року у справі № 6-2168цс15. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. На підставі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до положень ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 04.08.2022, частково скасованим постановою Київського апеляційного суду 14.09.2023 в частині відмови у стягненні пені, та ухвалив в цій частині нове судове рішення, яким стягнув з АТ КБ «Приватбанк» на користь [PERSON] за договором банківського вкладу «Стандарт» № SAMDNWFD0070088345200 від 07.03.2014 8% річних за період з 16.05.2018 по 07.10.2019 у розмірі 3912,33 доларів США та пеню за період з 18.09.2019 по 07.11.2019 у розмірі 673938,08 грн. і таке зобов`язання полягає у сплаті грошових коштів, а отже, є грошовим зобов`язанням, з огляду на що між сторонами існують грошові зобов`язання на підставі рішення суду, які АТ КБ «ПриватБанк» виконало лише 18.12.2023 в частині сплати пені у розмірі 673938,08 грн. Враховуючи викладене, з відповідача підлягають стягненню 3 % річних від простроченої суми та інфляційні втрати від знецінення неповернутих коштів за час виконання рішення суду про стягнення грошових коштів. Звертаючись до суду позивач просить стягнути з відповідача: 3% річних на прострочене відповідачем грошове зобов`язання щодо несвоєчасного виконання відповідачем грошового зобов`язання по виплаті 8% річних за договором банківського вкладу «Стандарт» № SAMDNWFD0070088345200 від 07.03.2014 за період з 12.09.2021 по 12.09.2024 становить 14519,04 грн.; 3% річних на прострочене відповідачем грошове зобов`язання щодо несвоєчасної виплати пені у розмірі 3% вартості послуги, яке виникло у відповідача 18.09.2019 у зв`язку з порушенням ним строку повернення відсотків по банківському вкладу за договором «Стандарт» № SAMDNWFD0070088345200 від 07.03.2014 за період з 18.12.2020 по 18.12.2023 становить 60 707,70 грн.; інфляційні втрати за період з 18.12.2020 по 18.12.2023 становлять 312463,68 грн. Суд не може погодитись з даним розрахунком, оскільки обов`язок відповідача сплатити визначену в рішенні суду суму грошових коштів виник з моменту набрання рішенням законної сили, оскільки підставою застосування положень ст. 625 ЦК України за пред`явленим позовом є саме невиконання судового рішення. Рішення Печерського районного суду міста Києва (справа № 757/41017/20-ц) від 04.08.2022 набрало законної сили 14.09.2023, а тому нарахування 3% річних та інфляційних втрат повинно здійснюватись з 15.09.2023 (першого дня коли настало прострочення грошового зобов`язання. 3 % річних розраховуються з урахуванням простроченої суми, визначеної у відповідній валюті, помноженої на кількість днів прострочення, які вираховуються з дня, наступного за днем, передбаченим у договорі для його виконання до дня ухвалення рішення, помноженого на 3, поділеного на 100 та поділеного на 365 (днів у році). Відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі № 6-1286цс16 по валютним вкладам сума валютного вкладу та проценти стягуються у валюті, а 3% річних - у національній валюті України. На день подання позовної заяви (12.09.2024) офіційний курс гривні щодо долару США становить 41,1855, тобто 3912,33 дол. США становить 161131,27 грн. Відповідно до проведеного судом розрахунку період прострочення з 15.09.2023 по 12.09.2024 (3% річних на прострочене відповідачем грошове зобов`язання щодо несвоєчасного виконання відповідачем грошового зобов`язання по виплаті 8% річних за договором банківського вкладу «Стандарт» № SAMDNWFD0070088345200) становить 364 днів, а отже до стягнення підлягає сума в розмірі 4820,70 грн. (161131,27х3х364/365/100). Відповідно до проведеного судом розрахунку період прострочення з 15.09.2023 по 18.12.2023 (3% річних на прострочене відповідачем грошове зобов`язання щодо несвоєчасної виплати пені) становить 95 днів, а отже до стягнення підлягає сума в розмірі 5262,26 грн. (673938,08х3х95/365/100). Індекс інфляції розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. Для визначення індексу інфляції за будь-який період необхідно помісячні індекси, які складають відповідний період, перемножити між собою з урахуванням відповідних оплат. Таким чином, інфляційні втрати в даному випадку слід розраховувати: - з 15.09.2023 по 12.09.2024 (на прострочене відповідачем грошове зобов`язання щодо несвоєчасного виконання відповідачем грошового зобов`язання по виплаті 8% річних за договором банківського вкладу «Стандарт» № SAMDNWFD0070088345200); - з 15.09.2023 по 18.12.2023 (на прострочене відповідачем грошове зобов`язання щодо несвоєчасної виплати пені). Відповідно до проведеного судом розрахунку інфляційні втрати: - за період з 15.09.2023 по 12.09.2024 (на прострочене відповідачем грошове зобов`язання щодо несвоєчасного виконання відповідачем грошового зобов`язання по виплаті 8% річних за договором банківського вкладу «Стандарт» № SAMDNWFD0070088345200) становлять 12136,28 грн.; - за період з 15.09.2023 по 18.12.2023 (на прострочене відповідачем грошове зобов`язання щодо несвоєчасної виплати пені) становлять 17004,76 грн. Щодо клопотання представника відповідача про необхідність врахування судом під час ухвалення рішення у справі індивідуальної податкової консультації Державної податкової служби України від 13.09.2024 суд зазначає наступне. Відповідно до позиції Верховного Суду сформульованої в постановах Великої Палати від 19.06.2019 у справі № 646/14523/15-ц, від 18.03.2020 у справі № 902/417/18, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Отже, позивач звільняється від оподаткування доходу, як додаткового блага, згідно з цим розділом, а саме пп. «б» пп. 162.2.14 п. 164.2 ст. 164 ПК України, оскільки отримує від боржника (відповідача) відсотки внаслідок прострочення виконання ним договірного зобов`язання. Щодо тверджень представника відповідача про те, що належним відповідачем по справі № 757/41017/20 є ТОВ «ФК «Фінілон», як новий боржник за договором, який є предметом спору та особа, яка повинна виконувати всі договірні зобов`язання. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішення Печерського районного суду м. Києва від 04.08.2022 встановлено, що договір про переведення боргу між новим та первісним боржниками не породив правових наслідків для кредитора - позивача, тобто не відбулося переведення боргу, а тому саме АТ КБ «Приватбанк» є належним відповідачем у справі. Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Звертаючись до суду з позовом позивач сплатив судовий збір в сумі 3101,52 грн. Оскільки, до задоволення підлягають позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в розмірі 39224,00 грн., що складає 10,12%. З відповідача на користь позивача слід стягнути витрати з оплати судового збору в сумі 313,87 грн. пропорційно до задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial