Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-06 00:00:00

Короткий зміст позовної заяви. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, мають малолітню дочку [PERSON] , 2011 року народження, яка проживає з позивачем. З жовтня 2023 року шлюбні відносини між ними припинені, спільно господарство не ведуть, проживають окремо. Після спливу часу сімейні стосунки погіршилися, сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, мають різні погляди на життя, спільне проживання не є можливим. Миритись позивач не бажає, подальше збереження сім`ї неможливо і суперечить її інтересам. Процесуальні дії у справі. 27.12.2024 позовна заява отримана судом. 06.01.2025 судом отримана інформація щодо зареєстрованого місця проживання відповідача. 07.01.2025 позовна заява прийнята до розгляду; провадження у справі відкрито. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювались. Заяви, клопотання. Заяв/клопотань від сторін не надходило. У зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Фактичні обставини, встановлені судом. [PERSON] та [PERSON] з 19 серпня 2011 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Широківського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №90. Мають спільну дочку [PERSON] , [INFO] . З жовтня 2023 року шлюбні відносини між сторонами припинені, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Зміст спірних правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з волевиявленням дружини припинити шлюб шляхом його розірвання на підставі рішення суду. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до\~статті 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з приписами\~статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частиною 3, 4 ст.56 Сімейного кодексу України\~передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до статті 5 Протоколу №7 до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікований\~Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», який є частиною національного законодавства України, як чинний міжнародний договір, який регулює цивільні відносини, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, відповідно до\~статті 10 Цивільного кодексу України, кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Стаття 8 Конвенції декларує, що кожен має право на повагу до його приватного i сімейного життя, до житла і до таємниці кореспонденції. За частиною 2 вказаної статті, органи державної влади не можуть втручатися у здійснення цього права інакше ніж згідно із законом, і коли це необхідно в демократичному суспільстві в інтересах національної i громадської безпеки або економічного добробуту країни, з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав i свобод інших осіб. Як проголошено положеннями статті 12 Конвенції, чоловік і жінка, що досягли шлюбного віку, мають право на шлюб і створення сім`ї згідно з національними законами, які регулюють здійснення цього права, так і безумовним правом чоловіка і жінки є право на розірвання шлюбу, через призму зокрема статей 5, 8 вказаного міжнародного договору. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Висновок суду. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів приходить до висновку, що шлюбно-сімейні відносини сторони не підтримують, шлюб між ними фактично розпався, сім`я носить формальний характер, рішення позивача про звернення до суду із даним позовом є виваженим та відповідає волевиявленню дружини, відповідач правом надання відзиву на позов не скористався, а тому позов підлягає задоволенню. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до\~ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача документально підтверджена сплачена сума судового збору у розмірі 1211,20 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved