Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-16 00:00:00

20.12.2024 АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», в особі представника Киричук Г.М., звернулося із позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути із відповідача на користь АТ «ПУМБ» заборгованість в сумі 69 374 грн. та витрати зі сплати судового збору в сумі 2422,40 грн. В обґрунтування позову вказує на те, що між АТ «ПУМБ» та [PERSON] 22.05.2023 укладено договір споживчого кредиту «Рефінансування» №1011898083 (шляхом приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб), за яким позичальнику видано кредит у сумі 57162,06 грн. з метою погашення заборгованості 57162,06 грн., строком на 36 місяців з процентною ставкою 0,01% річних. За обслуговування кредитної заборгованості встановлено комісію 1,6%. Схема повернення кредиту ануїтетна рівними платежами відповідно до графіку платежів. Позивач перерахував 57162,06 грн. за реквізитами для погашення заборгованості за договором №1002080944101 на рахунок № [NUMBER] . Відповідач не виконував свої кредитні зобов`язання належним чином, у зв`язку з чим позивач звернувся до відповідача про дострокове погашення заборгованості, яке [PERSON] не виконала. Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем станом на 06.10.2024 склала 69\~374 грн., з яких: 55\~557,13 грн. - заборгованість за кредитом; 6,58 грн. заборгованість за процентами; 13 810 грн. заборгованість за комісією. Посилаючись на зазначене, позивач просить стягнути з відповідача вказану заборгованість та судові витрати. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії Ухвалою від 30.12.2024 у справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечив проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. З урахуванням викладеного, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у справі матеріалами без участі сторін на підставі ст.ст. 211, 223 ЦПК України. Оскільки зі сторони позивача не вбачається заперечень проти заочного розгляду справи, а відповідач відзив не подавав, повідомлений належним чином, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України. 17.03.2025 суд оголосив про перехід до стадії винесення рішення, повідомив про оголошення повного заочного рішення 17.03.2025 о 14 годині 00 хвилин. Фактичні обставини встановлені судом Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 22.05.2023 [PERSON] підписала заяву №1011898083 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «ПУМБ», за якою АТ «ПУМБ» надав їй споживчий кредит «Рефінансування» на суму\~57\~162,06 грн., зі сплатою відсотків за користування коштами у розмірі 0,01% річних та сплатою комісії за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 1,6%, строк кредитування - 36 місяців, схема повернення ануїтетна; спосіб надання банківський переказ за реквізитами; призначення на погашення заборгованості за кредитом №1002080944101 за реквізитами для погашення 29092115052038. Підписанням заяви [PERSON] беззастережно підтвердила, що приймає Публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (ДКБО), яка розміщена на сайті АТ «ПУМБ»: pumb.ua (а.с.7-8, 14-15, 21-27). Договір підписано ОТР-паролем на номер телефону. Відповідачка ознайомилася з інформацією, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит та підписала паспорт споживчого кредиту ОТР-паролем на номер телефону (а.с.9) Видача відповідачу кредитних коштів за договором №1011898083 від 22.05.2023 підтверджується платіжною інструкцією TR.65067132.61849.25578 від 22.05.2023 (а.с.30). З копії виписок за особовими рахунками [PERSON] встановлено, що останній було перераховано 57162,06 грн. на рахунок № [NUMBER] з призначенням «перерахування кредитних коштів за договором №1002080944101 від 29.01.2022 за позикою [PERSON] ». 16.06.2023 рахунок відповідача було поповнено на суму 2520 грн. та 22.06.2023 дані кошти було зараховано на погашення суми кредиту, процентів та комісії (а.с.32-33) Згідно із розрахунками заборгованості [PERSON] , 22.06.2023 відбулося часткове фактичне погашення заборгованості: 1604,93 грн. по сумі кредиту, 914,59 грн. по комісії, 0,48 грн. за процентами. В наступних періодах з 22.07.2023 по 22.09.2024 жодних погашень заборгованості не відбувалося, що призвело до утворення заборгованості на суму 23808,25 грн. по сумі кредиту, 13810,29 грн. по комісії та 6,58 грн. за процентами. Також, за періоди з 22.10.2024 по 22.10.2025 за відповідачем рахується несплачена сума кредиту 31748,88 грн. (а.с.30 зв.-31) Згідно з письмовою вимогою АТ «ПУМБ» від 07.10.2024, позивач звернувся до відповідача із вимогою погасити всю заборгованість у сумі 69374 грн. у зв`язку із невиконанням відповідачем зобов`язань більше ніж один календарний місяць, а саме: за період з 22.07.2023 по 22.09.2024 (а.с.27 зв.28) Інших доказів суду надано не було, клопотань про їх витребування не надійшло. Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог чинного законодавства. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч.1 ст.638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша ст. 1048 ЦК України). Згідно з ч.2 ст.1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст.1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно з ч.1 ст.633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Відповідно до\~ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. З огляду на зміст ст.ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно зі ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Вимогами ч.1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини четвертої ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування», у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі. Якщо кредитодавець, відповідно до умов договору про споживчий кредит, вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Частиною другою ст. 1050 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) передбачено: якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то, в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому, відповідно до статті 1048 ЦК України. Воєнний стан, введений указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, не звільняє позичальників від обов`язку виконання своїх грошових зобов`язань за кредитними договорами. Як вбачається із заяви №1011898083 від 22.05.2023 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, [PERSON] , підписавши заяву, підтвердила, що ознайомлена з умовами кредитування та прийняла їх. Виконання позивачем зобов`язань із перерахування коштів на рахунок № [NUMBER] підтверджено платіжною інструкцією TR.65067132.61849.25578 від 22.05.2023 та виписками з особових рахунків [PERSON] за 22.05.2023. Погашення відповідачем заборгованості на суму 2520 грн. є доведеним виписками з особових рахунків та розрахунками заборгованості [PERSON] .. Вимога АТ «ПУМБ» до [PERSON] про дострокове погашення заборгованості і зв`язку з допущенням останньою заборгованості за кредитом в розмірі, який перевищує розмір платежу за один календарний місяць та звернення із позовом про стягнення заборгованості до закінчення 36-місячного терміну дії договору відповідає п.2.4.4, п.2.4.5, п.2.4.10 та п.4.2.13 Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 24.02.2023 Відповідачем не представлено суду жодних доказів щодо безпідставності вимог позивача, а також доказів, що свідчать про повне погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку, право на подання відзиву не використано. Враховуючи, що фактично перераховані та використані за цільовим призначенням кошти в добровільному порядку відповідачем позивачу не повернуті, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь АТ «ПУМБ» заборгованість за кредитним договором від 22.05.2023 №1011898083. Стягненню підлягає 54649,12 грн, з яких: 54642,54 грн. заборгованість за сумою кредиту; 6,58 грн. заборгованість за процентами. Тобто загальна сума заборгованості за вищевказаними кредитними договорами (за тілом кредиту та відсотками) станомна 06.10.2024 склала 54649,12 грн. Щодо вимог в частині стягнення заборгованості по комісії 10 червня 2017 року набрав чинності\~Закон України «Про споживче кредитування» від 15 листопада 2016 року № 1734-VІІІ. Цей Закон визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері. Відповідно до частин першої та другої\~статті 11 Закону України «Про споживче кредитування»\~(у редакції, чинній на момент укладення договору) після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. У разі якщо розмір майбутніх платежів і строки їх сплати не можуть бути встановлені у договорі про споживчий кредит (кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії тощо), споживачу також у строк, визначений цим договором, надається виписка з рахунку/рахунків (за їх наявності), у якій зазначаються: стан рахунку на певну дату, оборот коштів на рахунку за період часу, за який зроблена виписка з рахунку (з описом проведених операцій), баланс рахунку на початок періоду, за який зроблена виписка, баланс рахунку на кінець періоду, за який зроблена виписка, дати і суми здійснення операцій за рахунком споживача, застосована до проведених споживачем операцій процентна ставка, будь-які інші платежі, застосовані до проведених споживачем операцій за рахунком, та/або будь-яка інша інформація, передбачена договором про споживчий кредит. Відповідно до частини п`ятої\~статті 12 Закону України «Про споживче кредитування»\~умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним. Згідно частини другої\~статті 215 ЦК України\~недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності\~Законом України «Про споживче кредитування»\~(10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті\~11, частини п`ятої статті\~12 Закону України «Про споживче кредитування». Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у пункті 31.29 постанови від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19. За обставин цієї справи пунктом 5 кредитних договорів встановлено комісію за обслуговування кредитної заборгованості, тобто фактично встановлено плату позичальника за надання інформації щодо його кредиту, безоплатність надання якої прямо передбачена частиною першою\~статті 11 ЗУ «Про споживче кредитування». У пункті 5 заяви № 1011898083 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 22.05.2023 встановлено комісію за обслуговування кредитної заборгованості, тобто фактично встановлено плату позичальника за надання інформації щодо його кредиту, безоплатність надання якої прямо передбачена частиною першою\~статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Враховуючи наведене, оскільки відповідачу було встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, суд дійшов висновку, що положення пункту 5 заяви № 1011898083 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 22.05.2023 щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемними. Пунктом 5.7.3 Банк на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (а.с.21 на звороті) комісія за обслуговування кредитної заборгованості за Споживчим кредитом встановлюється за послуги Банку щодо списання та зарахування коштів з метою повернення Споживчого кредиту, розрахунково-касове обслуговування щодо Споживчого кредиту, надання консультаційних та інформаційних послуг щодо Споживчого кредиту. При цьому у постанові ВС від 25.01.2023 у справі №752/4008/20, в якій надавалася оцінка дійсності положень кредитного договору з АТ «ПУМБ», аналогічно як у цій справі, вказано про те, щовідповідно до частин першої та другої\~статті 11 ЗУ «Про споживче кредитування»\~після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Відповідно до частини п`ятої\~статті 12 ЗУ «Про споживче кредитування»\~умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Згідно частини другої\~статті 215 ЦК України\~недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності\~ЗУ «Про споживче кредитування»\~(10.06.2017), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті\~11, частини п`ятої статті\~12 ЗУ «Про споживче кредитування». Враховуючи вищевикладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за комісією за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 13\~810,29 грн є безпідставними, а тому задоволенню не підлягають. Таким чином, сплачені відповідачем 16.06.2025 кошти були безпідставно зараховані позивачем 20.06.2023 на погашення комісії (в сумі 914,59 грн.), тому повинні бути зараховані на погашення суми кредиту. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 54\~649,12 грн. заборгованості за кредитним договором (57\~162,06 +7,06 2\~520, де 57\~162,06 грн. сума наданого кредиту, 7,06 грн. сума нарахованих відсотків за період з 22.05.2023 по 23.09.2024, 2\~520 грн. сума погашеної відповідачем заборгованості) Таким чином, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову. Розподіл судових витрат Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені та документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 1 908,24 грн. (54 649,12 грн. * 2 422,4 грн. / 69 374 грн., де 54 649,12 грн. сума задоволених судом вимог до стягнення, 2422,4 грн. сума сплаченого судового збору, 69 374 грн. сума заявлених позовних вимог).

Outcome: partial