Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-10 00:00:00

13.01.2025 року до Київського районного суду міста Одеси надійшла позовна заява Акціонерного товариства «ОТП БАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором 2019786614 від 27.07.2018 року в розмірі 1157,95 грн. та за кредитним договором №3000015203 від 10.10.2023 року у розмірі 42128,67 грн., що в загальному розмірі складає 43286,62 грн. та судових витрат, з посиланням на невиконання відповідачем взятих на себе грошових зобов`язань. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, цивільну справу за вказаним позовом розподілено судді Калініченко Л.В. Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси від 31.01.2025 року було\~прийнято вказану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням сторін по справі. У судове засідання призначене на 11.03.2025 року сторони по справі не з`явились. Позивач разом з позовом надав до суду заяву про підтримання позовних вимог та здійснення розгляду справи за його відсутності, а також не заперечує проти заочного розгляду справи. Щодо повідомлення відповідача про дату, час і місце розгляду справи, суд зазначає наступне. Згідно з п. 2 ч. 7 ст.128 ЦПК України, у\~разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У відповідності до відповіді адресно-довідкової роботи ГУДМС України в Одеській області, відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Приймаючи наявне зареєстроване місце проживання відповідача, судом здійснювалось повідомлення останнього про дату, час і місце проведення судового засідання шляхом скерування судової повістки, разом з копією ухвали про відкриття провадження по справі, копією позовної заяви з додатками до неї, на вказану адресу місця проживання відповідача, однак уся поштова кореспонденція, яка була скерована для вручення відповідачу, була повернута до суду без вручення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України\~днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Також, у відповідності до правового висновку Верховного Суду викладеного у постанові від 10.05.2023 року у справі №755/17944/18, довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку з «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. Таким чином, відповідач про дату, час і місце проведення розгляду справи повідомлявся належним чином, однак,\~у встановлений судом строк не скористався процесуальним правом на подання відзиву на позовну заяву, не було надано\~заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, про причини неявки до судового засідання суд не повідомив. Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ст. 275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно з ч. 2 ст. 282 ЦПК України, розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. З урахуванням викладеного, судом було ухвалено провести розгляд справи в судовому засіданні за відсутності сторін по справі, на підставі наявних документів в матеріалах справи та у відповідності до ст.ст. 280, 281 ЦПК України Київським районним судом м. Одеси була постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Дослідивши, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд вважає позов підлягаючим задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 27.07.2018 року [PERSON] звернувся до АТ «ОТП БАНК» з анкетою-заявою на отримання кредиту, підписанням якої клієнт підтвердив, що він ознайомлений з Тарифами Банку, а також приєднується до Договору про порядок підписання правочинів, зміст якого йому повністю зрозумілий та з яким він повністю погоджується. Тарифи Банку та Договір про порядок підписання правочинів розміщені на сайті Банку www.otpbank.com.ua. На підставі вказаної заяви, між [PERSON] та АТ «ОТП Банк» 27 липня 2018 року укладено кредитний договір №2019786614, за умовами якого позичальнику надається кредит на придбання товару в сумі 4779,90 гривень, сплату Додаткових послуг Банку, а саме послуга: «СМС+Довідка» в сумі 300,00 гривень, що в загальній сумі складає 5079,90 грн., фіксована процентна ставка у розмірі 0.01% річних, зі строком повернення до 27 липня 2020 року. Тієї ж дати, [PERSON] підписано паспорт споживчого кредиту (інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит), в якому додатково повідомлено про ліміт кредиту в сумі 2500,00 грн., зі строком надання в 36 місяців, зі сплатою 0.01 % річних, реальною річною ставкою 79.58% річних, загальними витратами за кредитом в сумі 13250,42 грн. У відповідності до розписки, наявної в матеріалах справи, [PERSON] підтвердив дійсним отримання картки № [NUMBER] , термін дії до 05/21, яка емітована на його ім`я, з правилами користування якою та діючими тарифами АТ «ОТП Банк» ознайомлений. Підпис наведений у розписці, ідентичний підпису на картці. Згідно з довідкою АТ «ОТП БАНК»» на відкриту на ім`я [PERSON] платіжну картку КД 2019786614_CARD від 27.07.2018 року були встановлені кредитні лінії з наступними лімітами: 27.07.2018 кредитний ліміт в сумі 2500,00 грн.; 01.10.2018 року кредитний ліміт в сумі 5500,00 грн.; 07.12.2018 кредитний ліміт в сумі 14300,00 грн.; 28.05.2019 кредитний ліміт в сумі 17300,00 грн.; 19.09.2019 кредитний ліміт в сумі 22300,00 грн.; 05.03.2020 кредитний ліміт в сумі 27300,00 грн.; 15.06.2020 кредитний ліміт в сумі 32300,00 грн.; 24.09.2020 кредитний ліміт в сумі 37000,00 грн.; 28.12.2020 кредитний ліміт в сумі 42000,00 грн.; 31.03.2021 кредитний ліміт в сумі 50000,00 грн.; 31.05.2021 кредитний ліміт в сумі 58000,00 грн.; 29.07.2021 кредитний ліміт в сумі 60000,00 грн.; 29.10.2021 кредитний ліміт в сумі 68000,00 грн.; 13.05.2022 кредитний ліміт в сумі 48000,00 грн.; 09.09.2022 кредитний ліміт в сумі 38000,00 грн.; 01.11.2023 кредитний ліміт в сумі 1000,00 грн.; 04.03.2024 кредитний ліміт в сумі 1000,00 грн. У відповідності до наданого до суду розрахунку заборгованості вбачається, що у відповідача станом на 01.10.2024 року наявна заборгованість за кредитним договором №2019786614_CARD від 27.07.2018 року у загальному розмірі 1157 гривень 95 копійок. 10 жовтня 2023 року між [PERSON] та АТ «ОТП Банк» укладено кредитний договір №3000015203, за умовами якого позичальнику надається кредит на рефінансування (погашення заборгованості позичальника перед кредитором першої черги (АТ «ОТП БАНК») за кредитним договором першої черги (кредитний договір №2019786614_CARD від 27.07.2018 року) в сумі 41100,00 гривень, фіксована процентна ставка у розмірі 20.00% річних, зі строком повернення до 10.10.2028 року. Договір укладено в електронній формі та підписано удосконаленим електронним підписом [PERSON] , що перевіряється за допомогою відкритого ключа. Також,\~відповідачем,\~шляхом накладення удосконаленого електронного підпису, підписано паспорт споживчого кредиту (інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит),\~який містить: інформацію та контактні дані кредитодавця; інформацію та контактні дані кредитного посередника; основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача; інформацію щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача; порядок повернення кредиту; додаткова інформація; інші важливі правові аспекти платежі. З наданого позивачем до позову меморіального ордеру №12962617 від 10.10.2023 року вбачається, що на рахунок [PERSON] проведено перерахування грошових коштів в розмірі 41100,00 грн. У відповідності до наданого до суду розрахунку заборгованості вбачається, що у відповідача станом на 26.09.2024 року наявна заборгованість за кредитним договором №3000015203 від 10.10.2023 року у загальному розмірі 42128 гривень 67 копійок, яка складається: заборгованості за тілом кредиту 38566,90 грн.; заборгованості за відсотками 3561,77 грн. 16.10.2024 року позивачем скеровано на адресу відповідача [PERSON] вимогу про погашення заборгованості за вих. №13718745, з зазначенням загальної суми заборгованості за кредитними договорами: №2019786614_CARD від 27.07.2018 року та №3000015203 від 10.10.2023 року. Як вказує позивач, відповідачем вказана сума заборгованості за кредитними договорами не погашена, інших доказів до суду не надано. Вказані обставини та невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань, стало підставою для звернення позивача до суду з цим позовом. Частиною 2\~статті 11 ЦК України\~визначено, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є у тому числі договори та інші правочини. Відповідно до\~ч.\~1,\~ст.\~207\~ЦК України,\~правочин\~вважається таким,\~що вчинений\~у письмовій\~формі,\~якщо його\~зміст зафіксований\~в одному\~або кількох\~документах (у\~тому числі\~електронних),\~у листах,\~телеграмах,\~якими обмінялися\~сторони,\~або надсилалися\~ними до\~інформаційно-комунікаційної\~системи,\~що використовується\~сторонами.\~У разі\~якщо зміст\~правочину зафіксований\~у кількох\~документах,\~зміст такого\~правочину також\~може бути\~зафіксовано шляхом\~посилання в\~одному з\~цих документів\~на інші\~документи,\~якщо інше\~не передбачено\~законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є\~домовленість двох\~або більше\~сторін,\~спрямована на\~встановлення,\~зміну або\~припинення цивільних\~прав та\~обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Стаття 627 ЦК України та ст. 6 цього Кодексу визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно\~ст. 634 ЦК України, договором приєднання\~є договір,\~умови якого\~встановлені однією\~із сторін\~у формулярах\~або інших\~стандартних формах,\~який може\~бути укладений\~лише шляхом\~приєднання другої\~сторони до\~запропонованого договору\~в цілому.\~Друга сторона\~не може\~запропонувати свої\~умови договору. Відповідно до\~ч.\~1,\~2\~ст.\~1054\~ЦК України,\~за кредитним\~договором банк\~або інша\~фінансова установа\~(кредитодавець)\~зобов`язується\~надати грошові\~кошти (кредит)\~позичальникові у\~розмірі та\~на умовах,\~встановлених договором,\~а позичальник\~зобов`язується\~повернути кредит\~та сплатити\~проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення\~параграфа 1\~цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі ст. ст.\~1046,\~1047 ЦК України,\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Частиною 1 ст.\~1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України, \~якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу Статтею\~526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~ч. 1 ст. 530 ЦК України,\~якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.\~525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч.1\~ст. 610 ЦК України,\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частинами 1, 2\~ст. 612 ЦК України встановлено, що\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ч. 1 ст.\~1048\~ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України,\~у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки\~грошової суми, яку боржник повинен сплатити кредиторові у разі порушення ним зобов`язання. Згідно з ч. 1, 2\~ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Згідно з\~ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Досліджуючи подані до суду докази, у відповідності до наданого до суду розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачем отримані кредитні кошти. На підставі викладеного суд вважає підтвердженим, що позивачем належним чином виконані свої зобов`язання за умовами кредитного договору №2019786614 від 27.07.2018 року та кредитного договору №3000015203 від 10.10.2023 року з надання відповідачу кредитних коштів. У відповідності до наданих до суду розрахунків заборгованості судом встанволено, що у відповідача станом на 01.10.2024 року наявна заборгованість за кредитним договором №2019786614_CARD від 27.07.2018 року у загальному розмірі 1157 гривень 95 копійок, та станом на 26.09.2024 року наявна заборгованість за кредитним договором №3000015203 від 10.10.2023 року у загальному розмірі 42128 гривень 67 копійок, яка складається: заборгованості за тілом кредиту 38566,90 грн.; заборгованості за відсотками 3561,77 грн. Вказані розрахунки є зрозумілими та доступними, у тому числі містять усю необхідну інформацію щодо періоду та розміру виникнення боргу. Крім того, із вказаних розрахунків заборгованості вбачається, що відповідачем використовувались кредитні кошти, з одночасною сплатою відсотків за наданим кредитом. Отже, наведені обставини підтверджують факт звернення [PERSON] до банку та отримання ним кредитних коштів, що у свою чергу свідчить про виникнення між сторонами прав і обов`язків, які ґрунтуються на кредитних правовідносинах, врегульованих параграфом 2\~глави 71 ЦК України\~«Кредит». Відповідачем не надано до суду жодних доказів на підтвердження пред`явлення АТ «ОТП БАНК» жодних претензій щодо умов взятих в кредит грошових коштів. При цьому, відповідачем не надано до суду жодних доказів на спростування вищенаведених обставин, на які посилається банк як на підставу своїх вимог про стягнення заборгованості, надавши на підтвердження цих обставин належні, допустимі та достовірні докази. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, підлягають задоволенню, стягненню з відповідача, у зв`язку з невиконанням умов кредитного договору _CARD від 27.07.2018 року а також кредитного договору №12962617 від 10.10.2023 року, підлягає на користь АТ «ОТП БАНК» заборгованість, яка станом на 14.10.2024 року у загальному розмірі складає 43286,62 грн. Ухвалюючи рішення суду в цій справі, судом враховується, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Приймаючи задоволення позовних вимог, у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача у відшкодування витрат зі сплати судового збору 3028,00 грн. На підставі вищевикладена

Outcome: approved