Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-09 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , Акціонерного товариства "Дунаєвецьке підприємство сільгосптехніка", Приватного підприємства "Верест Плюс", в якому просив припинити право спільної часткової власності та виділити йому в особисту власність 3/100 часток зі складу спільного комплексу, за адресою: [ADDRESS] , а саме: нежитлове приміщення столової кафе, загальною площею 608,5 кв.м. Позов мотивовано тим, що відповідно до договору купівлі-продажу 3/100 частин комплексу від 13 квітня 2012 року, позивач набув право власності на 3/100 частини комплексу загальною площею 17181,9 кв.м., який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а саме: на приміщення столової загальною площею 569,3 кв.м, що позначене на плані літ. «Ч» та знаходиться на першому поверсі двоповерхового будинку. Право власності позивача на вищевказану частку комплексу зареєстровано в Реєстрі речових прав на нерухоме майно. Згідно з відповідною приміткою у технічному паспорті, при повторній інвентаризації належного позивачу приміщення виявлено збільшення загальної площі на 39,18 кв.м. Дана різниця виникла внаслідок перепланування, які не передбачають втручання в огороджувальні та несучі конструкції зовнішніх стін периметра будівлі без змін геометричних розмірів і не є самочинним будівництвом. Таким чином, загальна площа належного позивачу нежитлового приміщення столової (кафе) становить 608,48 кв.м. Позивач має намір зареєструвати своє право власності на належне йому нежитлове приміщення столової - кафе як на окремий об`єкт нерухомого майна, а відтак, з цією метою вважає за необхідне скористатись своїм правом на виділ у натурі належної йому частки у спільному комплексі. Фактично належне позивачу нежитлове приміщення столової кафе є повністю технічно ізольованим, а відтак, на переконання позивача, може бути виділене в особисту власність зі складу спільного об`єкта. Відповідно до отриманого позивачем висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна, за технічними показниками належна позивачу 3/100 частина об`єкта є відокремлена, має окремий вихід і може бути виділена в натурі. Позивач не зміг досягти з іншими співвласниками комплексу згоди щодо укладення договору про виділ зазначеного майна та його нотаріального посвідчення, тому вимушений звернутись із даним позовом до суду з метою практичної реалізації свого гарантованого законом права. Згідно з ухвалою судді від 16.12.2024 відкрито провадження у справі за даним позовом та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження, надано відповідачам строк для подання відзиву на позов, позивачу відповіді на відзив, відповідачам заперечень. В підготовчому провадженні від відповідача [PERSON] до суду надійшли заяви, у яких позов визнала, просила розгляд справи проводити за своєї відсутності, вирішити питання у позасудовому порядку не можливо через необхідність приведення правовстановлюючих документів та технічних паспортів інших співвласників в складі загального комплексу до сучасних вимог, що потребує коштів. Від відповідачів Акціонерного товариства "Дунаєвецьке підприємство сільгосптехніка" та Приватного підприємства " Верест Плюс" до суду надійшли заяви, у яких вони позов визнали та не заперечили щодо його задоволення судом. В підготовчому судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Вказав про неможливість здійснення виділу частки у майні у позасудовому порядку, оскільки відповідачі ухиляються від укладення нотаріально посвідченого договору, натомість фактично не заперечують щодо виділу частки позивачем. Представник відповідача Акціонерного товариства "Дунаєвецьке підприємство сільгосптехніка" в підготовчому судовому засіданні 11.02.2025 заяву про визнання позову підтримав, вказав, що підприємство є збитковим, тому не має можливості укласти нотаріально посвідчений договір про виділ частки у спільному майні [PERSON] , оскільки для приведення технічної документації на майновий комплекс у відповідність до чинного законодавства необхідно витратити значні кошти, яких у підприємства немає. Представник відповідача приватного підприємства "Верест Плюс" в підготовчому судовому засіданні заяву про визнання позову підтримала, та пояснила суду, що дійсно як співвласник майна не має заперечень щодо виділу в натурі позивачу 3/100 частки у спільному майні. Ій відомо, що позивачу належить нежитлове приміщення столової кафе, фактично вказане приміщення є ізольованим. Без згоди співвласників [PERSON] будь-яких змін у будівлі не здійснював. Нормами ч.1, ч.4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, дослідивши зміст заяв про визнання позову, заслухавши пояснення представників відповідачів щодо вказаних заяв, представника позивача, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про можливість ухвалення рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно із ч. 3\~ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Так, судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач [PERSON] придбав 3/100 частки у складі комплексу за адресою [ADDRESS] , а саме: нежитлове приміщення столової загальною площею 569,3 кв.м. ,на підставі договору купівлі - продажу від 13.04.2012 року, що посвідчений приватним нотаріусом Дунаєвецького районного нотаріального округу. Право власності позивача зареєстровано у КП «Інвентарбюро» Дунаєвецької районної ради, що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 25.04.2024, співвласниками комплексу за адресою [ADDRESS] (реєстраційний номер майна 14340311) є: [PERSON] у розмірі 4/100 частки, акціонерне товариство "Дунаєвецьке підприємство сільгосптехніка" у розмірі 876/1000 частки, приватне підприємство " Верест Плюс" у розмірі 9/100 частки, [PERSON] 3/100 частки. Відомості про інші речові права відсутні, у реєстрі іпотек відомості відсутні. У технічному паспорті від 21.10.2024 на об`єкт столової (кафе) за адресою [ADDRESS] , оформленому сертифікованим інженером [PERSON] на замовлення позивача [PERSON] вказано, що загальна площа приміщення становить 608, 48 кв.м. При повторній інвентаризації виявлено, що нежитлова будівля кафе сумарно збільшена на 39,18 кв.м. Дана різниця викликана внаслідок перепланування приміщень, які не передбачають втручання в огороджувальні та несучі конструкції зовнішніх стін периметру та без змін геометричних розмірів не є самочинним будівництвом. Згідно висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкту нерухомого майна №93 від 23.10.2024, складеному ФОП [PERSON] , за технічними характеристиками 3/100 частина об`єкта комплексу будівель по [ADDRESS] , а саме нежитлова будівля столова-кафе , загальною площею 608, 5 кв.м., розташована на 1-му поверсі двоповерхової будівлі (на другому поверсі квартири, належні окремим громадянам), є відокремлена, має окремий вихід і може бути виділена в натурі. Неможливість у позасудовому порядку вирішити питання при виділ в натурі частки у спільній часткові власності позивача, стало підставою для звернення до суду з позовом. При застосуванні норм права до спірних правовідносин, судом враховується наступне. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. За правилами частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Згідно частин першої-третьої статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності (частина перша статті 364 ЦК України). За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна - це перехід частини майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частці у праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні. Оскільки після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку статті 364 ЦК України право спільної власності такого співвласника припиняється, а тому при виділі частки зі спільного нерухомого майна власнику, частка якого виділяється, має бути виділено окреме приміщення, яке повинно бути ізольованими від приміщень іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, підведену систему водопостачання, водовідведення, опалення тощо, тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 ЦК України Тобто, виділ частки нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо співвласнику виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру частки такого співвласника у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Визначальним для виділу частки нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є розмір частки співвласника та технічна можливість виділу частки. Згідно відомостей технічного паспорта, площа столової-кафе, яка є предметом спору в казаній справі, збільшилась на 39,18 кв.м. та становить 608, 5 кв.м. Проте, дана різниця викликана внаслідок перепланувань, які не передбачають втручання в огороджувальні та несучі конструкції зовнішніх стін периметру та без змін геометричних розмірів не є самочинним будівництвом. Частки співвласників можуть бути змінені на підставі договору між співвласниками або на підставі судового рішення. За відсутності хоча б однієї із наведених умов, зміна площі приміщення за рахунок проведення внутрішніх робіт, не впливає на зміну часток у праві спільної часткової власності. Одночасно згідно ч. 3. ст. 364 ЦК України у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Оскільки між сторонами не досягнуто домовленості про виділ в натурі позивачу 3/100 частки у праві спільної часткової власності, шляхом укладення нотаріально посвідченого договору, позивач має право на звернення до суду за захистом свого майнового права, шляхом здійснення виділу в натурі належної йому частки, з метою припинення права спільної часткової власності на це майно. Як випливає з технічного паспорту та висновку про технічну можливість виділу, приміщення кафе-столової є відокремлене, має окремий вихід і може бути виділено в натурі зі спільної часткової власності. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України). За таких обставин, дослідивши матеріали справи, суд суд приходить до висновку, що позов є законним, обґрунтованим та підлягає задоволенню. Відповідно до ст.\~141,142 ЦПК України, враховуючи визнання відповідачами позову до початку розгляду справи по суті, а також те, що позивач на користь якого ухвалено рішення, звільнений від сплати судових витрат, то з відповідачів необхідно стягнути в дохід бюджету судовий збір у розмірі 50 % від встановленого\~Законом України «Про судовий збір»\~розміру судового збору за подання до суду позову майнового характеру, виходячи з розміру вартості майна на час розгляду справи.

Outcome: approved