Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-12 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Представник позивача звернувся до суду з вищевказаним позовом, у якому просить визнати в порядку спадкування за [PERSON] право власності на 1/12 частки будинковолодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування\~позовних вимог\~представник позивача\~послався на\~те,\~що 03.02.1976\~року батькові\~сторін [PERSON] \~згідно з\~рішенням виконкому\~Гірницької селищної\~ради \~було видано\~свідоцтво про\~право приватної\~власності на\~житловий будинок\~ [ADDRESS] ,\~яке у\~відповідному порядку\~було зареєстроване\~у Червоноградському\~міжміському бюро\~технічної інвентаризації.\~Під час\~отримання права\~власності на\~вказаний будинок\~батько перебував\~у шлюбі\~із матір`ю\~ [PERSON] ,\~а отже\~спірний будинок\~перебував у\~спільній сумісній\~власності батьків.\~Мати [PERSON] \~померла [INFO] \~та після\~своєї смерті\~своє майно\~(спірний\~будинок)\~заповіла своєму\~синові [PERSON] .\~ [INFO] \~помер батько\~сторін [PERSON] .\~Після смерті\~батька спадкоємцями\~були його\~діти.\~Відповідно до\~заповіту від\~23.04.1999,\~посвідченого державним\~нотаріусом Червоноградської\~державної нотаріальної\~контори,\~батько [PERSON] \~заповів належний\~йому на\~праві власності\~житловий будинок\~з господарськими\~будівлями та\~прибудинковою територією\~за адресою:\~ [ADDRESS] \~ сину\~ [PERSON] .\~Після смерті\~батька усі\~спадкоємці звернулись\~із заявами\~про прийняття\~спадщини в\~Червоноградську державну\~нотаріальну контору,\~однак державним\~нотаріусом їм\~було відмовлено\~у зв`язку\~із відсутністю\~оригіналів правовстановлюючих\~документів,\~ які\~підтверджують право\~власності спадкодавця.\~Рішенням Червоноградського\~міського суду\~Львівської від\~24.03.2016\~за [PERSON] \~визнано право\~власності на\~11/12\~часток будинковолодіння\~по [ADDRESS] в\~порядку спадкування\~після смерті\~батька.\~Представник зауважив,\~що [PERSON] \~являється інвалідом\~ІІІ групи\~з 11.09.2013\~року безтерміново.\~Частка,\~яка підлягає\~спадкуванню після\~смерті її\~батька незалежно\~від наявності\~заповіту становить\~половину від\~1/6\~спадкового майна\~батька,\~тобто 1/12.\~В нотаріальній\~конторі отримати\~свідоцтво про\~право на\~спадщину позивачка\~не має\~змоги через\~відсутність оригіналів\~правовстановлюючих документів, які підтверджують право власності спадкодавця. Тому позивачка була змушена звернутися до суду, оскільки не має можливості зареєструвати своє право власності. Таким чином, просить задовольнити позовну заяву. Ухвалою від 30.01.2025 у даній справі було відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. 24.02.2025 сторони в підготовче судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Представник позивача подав заяву про розгляд справи у його відсутності, вказавши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Від відповідача [PERSON] до суду надійшла заява, в якій останній просив проводити розгляд даної справи без його участі, зазначивши, що позовні вимоги визнає повністю. Відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на зазначені обставини, суд, у відповідності до ст. 247 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснив на підставі наявних матеріалів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Частиною 4 ст. 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки усіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його оголошення. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Оскільки повне рішення виготовлено 13 березня 2025 року, то незважаючи на те, що судове засідання відбулося 24.02.2025 березня 2025 року, датою ухвалення рішення є саме 13 березня 2025 року в силу ч. 5\~ст. 268 ЦПК України. Відповідно до положень ч. ч. 3, 4\~ст. 200 ЦПК України\~за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення суду у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями\~206,\~207\~цього\~Кодексу. Відповідно до\~ст. 206 ЦПК України\~позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє. Згідно роз`яснень, що містяться в пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», … у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Оскільки визнання відповідачем позову у даному випадку не суперечить закону та не порушує права свободи та інтереси інших осіб, тому суд приходить до висновку про прийняття визнання позову відповідачем та про винесення рішення по суті справи у підготовчому засіданні. Суд, дослідивши матеріали справи та копію спадкової справи № 466/2013,\~ всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] являлись батьками позивачки [PERSON] , [INFO] , та відповідача [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження, які містяться у матеріалах спадкової справи. [PERSON] на підставі рішення виконкому Гірницької селищної ради №99 від 11.12.1975 належало будинковолодіння у [ADDRESS] , про що у реєстровій книзі зроблено запис №85, що підтверджується копією свідоцтва про право приватної власності на будівлю від 03.02.1976 (а. с. 23), Даний факт також встановлено рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 24.03.2016 у справі 459/3282/15-ц та підтверджується копією довідки КП ЛОР «Червоноградське МБТІ» №2116 від 29.04.2014 (а. с.10-11, 15). [PERSON] 23.04.1999 було складено заповіт, відповідно до якого останній на випадок своєї смерті робить таке розпорядження: належний йому на праві власності житловий будинок з господарськими будівлями та прибудинковою територією, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а також предмети домашньої обстановки та вжитку, що знаходяться в цьому будинку заповідає [PERSON] (а. с. 19). Із копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] встановлено, що матір сторін [PERSON] померла [INFO] (а. с. 22). [INFO] помер батько сторін [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Гірницької селищної ради (а. с. 20). Як вбачається з копії посвідчення серії [NUMBER] від 09.02.2005, виданого Управлінням Пенсійного фонду України в м. Червонограді [PERSON] являється інвалідом ІІІ групи безтерміново (а. с. 6). Із спадкової справи №466/2013, оглянутої судом, встановлено, що після смерті [PERSON] 21.11.2013 відкрито спадкову справу. Із витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 3582737375 від 21.11.2013 встановлено, що в Спадковому реєстрі була зареєстрована спадкова справа за № 55349542, номер у нотаріуса: 466/2013. У спадковій справ наявний заповіт №42511892, складений [PERSON] та який посвідчений 23.04.1999 державним нотаріусом Червоноградської державної нотаріальної контори. Із заяви про прийняття обов`язкової частки у спадщині від 06.12.2013 вбачається, що [PERSON] та [PERSON] було подано заяву до державного нотаріуса про прийняття обов`язкової частки у спадщині (а. с. 16). Як убачається із копії заяви про відмову від обов`язкової частки у спадщині від 27.03.2014 донька померлого [PERSON] відмовилась від належної їй обов`язкової частки спадкового майна в користь [PERSON] . Із постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій №1251-02-31 від 11.09.2015 встановлено, що державним нотаріусом Червоноградської державної нотаріальної контори відмовлено [PERSON] та [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , що помер [INFO] на житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] оскільки необхідно подати оригінали правовстановлюючих документів, які підтверджують право власності спадкодавця (а. с. 18). Згідно копії актового запису про смерть №25 від 07.10.2015 брат сторін [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] (а. с. 21), тому його право на обов`язкову частку у спірному будинковолодінні після смерті його батька припинилось. Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 24.03.2016 позов [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування було задоволено та визнано за [PERSON] право власності на 11/12 часток будинковолодіння, що по [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті батька [PERSON] (а. с. 10-11). Відповідно до висновку про вартість майна від 29.01.2025 ринкова вартість об`єкта оцінки, а саме житлового будинку [ADDRESS] станом на 29.01.2025 становить 641 028 грн, а варість 1/12 частини заокруглено становить 53\~419 грн (а. с. 34). Представник позивачки зазначає, що відповідно до норм чинного законодавства у [PERSON] виникло право 1/12 частки житлового будинку по [ADDRESS] , проте у зв`язку із відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів, які підтверджують право власності спадкодавця [PERSON] , позивачка не має можливості реалізувати своє право на спадщину, що слугувало звернення до суду з даним позовом. При ухваленні рішення суд керується наступним. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідності до вимог ст. ст. 12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 2 ст. 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд немає обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Виходячи із змісту ст. 392 ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. У силу положень статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358\~ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі щодо захисту права спільної часткової власності. Судом встановлено, що [PERSON] , який помер [INFO] , на праві приватної власності належав будинок [ADDRESS] . На час отримання права власності на вказаний будинок [PERSON] перебував у шлюбі із [PERSON] , що пітверджується копією свідоцтва про право приватної власності на будівлю від 03.02.1976. Як регламентовано ст. 22 КпШС України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Аналогічна норма міститься і у ст. 60 СК України. Із рішення Червоноградського міського суду від 24.03.2016, ухваленого у справі №459/3282/15-ц,\~ вбачається, що спірне будинковолодіння було передане у власність [PERSON] у період перебування у шлюбі із [PERSON] , зазначене майно належало подружжю на праві спільної сумісної власності, де кожному із них належало по частки будинковолодіння. Мати сторін померла [INFO] , а свою частку (1/2) у спірному майні заповіла [PERSON] , що встановлено із рішення суду від 24.03.2016. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на 1\\2 вищевказаного будинку. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України. Відповідно до положень статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до\~\~ст.\~1217\~ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ст. 1233 ЦК заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частиною 1 статті 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до заповіту, посвідченого 23.04.1999 державним нотаріусом Червоноградської нотаріальної контори, що зареєстрований в реєстрі №1-1413 [PERSON] на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження: належний йому на праві власності житловий будинок з господарськими будівлями та прибудинковою територією, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а також предмети домашньої обстановки та вжитку, що знаходяться в цьому будинку заповів [PERSON] . Згідно ст.\~1218\~ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. В силу ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. З матеріалів спадкової справи, вбачається, що спадкоємцями першої черги померлого були [PERSON] (за заповітом), [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] (за законом). Як вже зазначалося вище, [PERSON] склав заповіт, яким своє майно заповів своєму сину - [PERSON] . Донька померлого [PERSON] відмовилась від належної їй обов`язкової частки спадкового майна в користь [PERSON] , що встановлено із заяви про відмову від обов`язкової частки у спадщині від 27.03.2014. Тобто, після смерті [PERSON] спадкоємцями першої черги залишилися троє дітей: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Позивачка [PERSON] має право на обов`язкову частку, оскільки являється інвалідом ІІІ групи загального захворювання безтерміново, що підтверджується копією посвідчення серії [NUMBER] від 09.02.2005, виданого Управлінням Пенсійного фонду України в м. Червонограді з 04.01.2007. Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Коло осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, визначене статтею 1241 ЦК України, є вичерпним і розширювальному тлумаченню не підлягає. При з`ясуванні чи відноситься певний суб`єкт до кола осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині слід враховувати, що непрацездатність особи повинна підтверджуватися відповідними документами. При цьому відповідна особа для віднесення її до кола суб`єктів, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, має бути непрацездатною саме на момент відкриття спадщини. Аналогічні правові позиції викладені у постановах Верховного Суду від 10 листопада 2021 року (справа №\~607/24365/19), від 08 грудня 2021 року (справа №\~552/3281/20). У рішенні Конституційного Суду України у справі про право на обов`язкову частку у спадщині повнолітніх непрацездатних дітей спадкодавця від 11.02.2014р. №1-рп/2014 вказано, що «в аспекті конституційного звернення положення частини першої т статті 1241 ЦК України щодо права повнолітніх непрацездатних дітей спадкодавця на обов`язкову частку у спадщині необхідно розуміти так, що таке право мають, зокрема, повнолітні діти спадкодавця, визнані інвалідами. Таким чином, позивачка після смерті батька [PERSON] є спадкоємицею першої черги за законом та має право на обов`язкову частку у спадщині як непрацездатна дитина померлої особи. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частини перша, третя статті 1296 ЦК України). За змістом ч. 1 ст.\~1297\~ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). З матеріалів спадкової справи судом встановлено, що після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , у визначений чинним законодавством строк позивачка [PERSON] та її брат [PERSON] звернулись до Червоноградської державної нотаріальної контори із заявою від 06.12.2013, відповідно до якої останні повідомили про бажання прийняти спадщину після смерті їх батька [PERSON] . Також цією заявою [PERSON] та її брат [PERSON] повідомили, що крім них спадкоємцем за заповітом є син померлого [PERSON] . Разом з тим, із копії матеріалів спадкової справи вбачається, що син спадкодавця [PERSON] помер [INFO] , а після його смерті відсутні спадкоємці, які б претендували на спірне майно, тому його право на обов`язкову частку у спірному будинковолодінні після смерті батька припинилось. Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 24.03.2016 у справі №459/3282/15-ц позов [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування було задоволено та визнано за [PERSON] право власності на 11/12 часток будинковолодіння, що по [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті батька [PERSON] . Дане рішення набрало законної сили 24.05.2016 (а. с. 10-11). У вищевказаному рішенні суду зазначено, що оскільки [PERSON] являється інвалідом 3-ї групи, у разі спадкування за законом їй би належала третина частки спірного будинковолодіння, тобто 1/6. Таким чином, обов`язкова частка позивачки, яка підлягає спадкуванню нею після смерті її батька, незалежно від наявності заповіту, становить половину від 1/6 спадкового майна, тобто 1/12. Згідно положень пункту 23 постанови Пленуму Верховного суду № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, в установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до матеріалів справи нотаріус відмовив позивачці, яка звернулась в межах строку на прийняття спадщини, у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом через відсутність у оригіналів правовстановлюючих документів на майно, яке вона хотіла успадкувати. Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності,

Outcome: approved