Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-09 00:00:00

21 січня 2025 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. В обгрунтування позову вказував, що за судовим наказом Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 16 лютого 2018 року з нього стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі 1/4 частки всіх видів доходу щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. щомісячно, починаючи з 07 лютого 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Від фактичних шлюбних відносин із [PERSON] народилися четверо дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . За рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 02 вересня 2024 року з нього на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання вищезазначених дітей у розмірі 1/2 частки заробітку ( доходу ) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму дія дитини відповідного віку на кожну дитину, до досягнення кожною дитиною повноліття, починаючи стягнення з 06 серпня 2024 року. Згідно рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 11 грудня 2024 року йому відмовлено в задоволенні позову про зменшення розміру аліментів стягуваних на користь [PERSON] на утримання чотирьох дітей, оскільки батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Виходячи з вищезазначених рішення та судового наказу з нього стягуються аліменти в розмірі 75 % від заробітку ( доходу ) щомісячно, тобто 3/4 частки, крім того старша дитина з п`ятьох дітей в порівнянні з чотирма іншими є більш забезпечена аліментами, що не відповідає принципу справедливості, тому у нього виникла необхідність звернення до суду зданим позовом. Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 28 січня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В поданому 11.02.2025 відзиві, відповідач просила відмовити в задоволенні позову. Вказувала, що дійсно судовим наказом Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 16 лютого 2018 року з позивача стягуються аліменти на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі 1/4 частки всіх видів доходу щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, однак позивачем не надано суду будь яких належних та допустимих доказів того, що у нього матеріальний стан погіршився, через що він не має змоги виплачувати аліменти у визначеному судом розмірі. Зменшення розміру аліментів у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні дітей, які народилась в іншому шлюбі, а також дружину, без доведення погіршення майнового становища, самі по собі не є підставою для зменшення розміру аліментів. Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити з підстав викладених в позові. Представник відповідача, адвокат Данильчук С.Г. підтримав позицію викладену у відзиві на позовну заяву та вважав, о позов не підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони по справі є батьками неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого 06.06.2012 (а.с.6). За судовим наказом Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 16 лютого 2018 року по справі № 541/296/2018 з [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] в розмірі 1/4 частки всіх видів доходу, щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 07 лютого 2018 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 4-5). Відповідач та [PERSON] є батьками неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с. 7-10). За рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 02 вересня 2024 року по справі №541/2855//24 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/2 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму дія дитини відповідного віку на кожну дитину, до досягнення кожною дитиною повноліття, починаючи стягнення з 06 серпня 2024 року (а.с. 11-12). Згідно рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 11 грудня 2024 року по справі №541/3827/24 [PERSON] відмовлено в задоволенні позовних вимог про зменшення розміру аліментів стягуваних на користь [PERSON] на утримання дітей , оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження зміни істотних обставин, які впливають на спосіб та порядок стягнення аліментів, які відповідно до ст. 192 СК України, є підставою для зменшення розміру аліментів (а.с. 13-14). Статтею 141 СК України передбачається, що мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Відповідно до положень ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Ч. 2 ст. 18 СК України передбачено, що суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 3 Закону України "Про охорону дитинства" всі діти на території України, незалежно від раси, кольору шкіри, статі, мови, релігії, політичних або інших переконань, національного, етнічного або соціального походження, майнового стану, стану здоров`я та народження дітей і їх батьків (чи осіб, які їх замінюють) або будь-яких інших обставин, мають рівні права і свободи, визначені цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Згідно зі статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Ст. 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Так, із аналізу наведеної вище норми, розмір аліментів не вважається незмінним. У зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів, а значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. З аналізу зазначених правових норм також вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів слід з`ясовувати, чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. За судовим наказом Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 16 лютого 2018 року по справі № 541/296/2018 з [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] в розмірі 1/4 частки всіх видів доходу, щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 07 лютого 2018 року і до досягнення дитиною повноліття Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився сімейний і матеріальний стан, оскільки він має неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , на утримання яких за рішенням суду стягуються з нього аліменти в розмірі 1/2 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину. В загальному розмір аліментів становить 75% від його заробітку (доходу) щомісячно, що є порушенням ст. 70 ЗУ «Про виконавче провадження», відповідно до якої загальний розмір усіх відрахувань під час кожної витати заробітної плати та інших доходів боржника (у разі стягнення аліментів на неповнолітніх дітей) не може перевищувати 70 відсотків заробітної плати. Відповідно до ч. 3 ст. 70 ЦПК України ЗУ «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Верховний Суд у постанові від 21 липня 2021 року по справі № 691/926/20, провадження №61-7627св21 зробив висновок, що статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: зміни і сімейного, і матеріального стану. Однак зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану, підставою для зміни розміру аліментів. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Досліджені в судовому засіданні докази та встановлені судом факти свідчать, що після винесення судового наказу Миргородським міськрайонним судом Полтавської області від 16 лютого 2018 року про стягнення із [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] в розмірі 1/4 частки всіх видів доходу, щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, відбулася зміна сімейного стану, відповідач став батьком чотирьох дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , на утримання яких з нього стягуються аліменти в розмірі частини усіх видів його доходу. Загальний розмір аліментів, що підлягають стягненню з [PERSON] становить 75% його заробітку, Діти, народжені в різних шлюбах від різних матерів, мають абсолютно рівні права на матеріальну допомогу. За таких обставин, суд погоджується з твердженням позивач, що розмір аліментів повинен відповідати принципу справедливості для усіх дітей, тому на переконання суду, розмір аліментів, встановлених судовим наказом Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 16 лютого 2018 року по справі № 541/296/18, які стягуються із [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , підлягає зменшенню з 1/4 частини до 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно. На переконання суду, аліменти в такому розмірі забезпечать належні умови життя, які необхідні для гармонічного розвитку дитини. У відповідності до частини 1 статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суду повинен вирішити питання розподілу судових витрат між сторонами. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне із відповідача на користь позивача стягнути судові витрати в сумі 1211 гривень 20 копійок, які складаються із сплаченого позивачем судового збору за подачу позову до суду.

Outcome: partial