Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-12 00:00:00

У лютому 2024 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: районна адміністрація Запорізької міської ради по Заводському району як орган опіки та піклування, служба у справах дітей Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради, про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з онуком, встановлення порядку участі у вихованні онука. Позов обґрунтований тим, що вона є рідною бабусею малолітнього [PERSON] , [INFO] . Мати малолітнього [PERSON] , її донька, померла. Вона бажає бачитись зі своїм онуком, спілкуватись з ним, брати участь у його вихованні та розвитку. Вона не може домовитися із [PERSON] та врегулювати стосунки щодо визначення порядку спілкування з онуком, оскільки [PERSON] ухиляється від її участі у вихованні та розвитку внука. Її неодноразові звернення з цього питання до нього залишаються без належного реагування та відповіді. Вказує, що батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Вона намагалася вирішити спірні питання з відповідачем у позасудовому порядку, проте він ухиляється від їх обговорення. Просила зобов`язати відповідача [PERSON] не чинити їй перешкод у вихованні та вільному спілкуванні з онуком, [PERSON] , [INFO] , шляхом визначення наступних способів участі бабусі у вихованні та спілкуванні з онуком: - встановити позивачу необмежене спілкування та побачення з онуком, [PERSON] , [INFO] , за місцем його навчання або за місцем перебування/проживання позивача та дозволити під час його канікул тимчасові виїзди онука разом із бабусею у період всіх канікул дитини (не менше ніж на тиждень) як у межах України, так і за кордоном (без обмежень), під час літніх канікул не менше ніж на два місяці (будь-який період з початку червня до кінця серпня); - встановити позивачу [PERSON] необмежене спілкування з онуком, особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між нею та онуком; 2.Зобов`язати відповідача, [PERSON] надавати їй актуальну інформацію щодо перебування, проживання, навчання, номери засобів зв`язку онука, [PERSON] , [INFO] ,особисто на наступний день з дня настання таких обставин та надавати нотаріально посвідчений дозвіл на виїзд дитини за кордон за необхідності такого виїзду. Також просить стягнути з відповідача на її користь судові витрати. Ухвалою Заводського районного суду м.Запоріжжя від 22 лютого 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Заводського районного суду м.Запоріжжя від 22 січня 2025 року закрито підготовче судове засідання та справу призначено до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] адвокат Трачук Н.І. позовні вимоги підтримала в повному обсязі, наполягала на їх задоволенні. Також зазначила, що на даний час позивачка [PERSON] перебуває в Сполучених Штатах Америки, однак документального підтвердження цього не надала. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не заперечував проти спілкування дитини з бабусею, однак на умовах, визначених у висновку органу опіки та піклування, затвердженого рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 25.01.2023 № 90, а саме не більше трьох годин у визначені дні за домовленістю сторін у місті Тернополі. Побачення повинні відбуватися в присутності батька за бажанням дитини. Його позиція обумовлена тим, що дитина ображена на бабусю та взагалі на бажає спілкуватися з нею особисто, і навіть надавати номер свого телефону. Після побачень з бабусею Арсеній казав, що вона говорить погане про батьків (позивача та його дружину), постійно нагадує про померлу маму, ставить йому у провину, що він не сумує за матір`ю та не їздить на кладовище. Крім того також зазначив, що позивачка тривалий час проживала в Криму, має громадянство РФ та може вивезти туди дитину. Він не відмовляв позивачці у побаченнях з сином, однак останній час позивачка до нього не дзвонить та не звертається з такими проханнями; він перешкод у спілкуванні не чинить. В судовому засіданні малолітній [PERSON] , [INFO] , зазначив, що він не бажає спілкуватися з бабусею, ані особисто, ані засобами телефонного зв`язку, оскільки на неї ображений. Він дуже багато разів просив бабусю не говорити поганого про батьків, а батькам про нього, але бабуся продовжує говорити погане про батьків. Крім того, при особистих зустрічах бабуся говорить, щоб він жив з нею, а не просто бачився, а він цього не хоче. Свій номер телефону він надавати бабусі наразі не хоче. Він говорить, що любить бабусю, однак зараз спілкуватись не хоче. Якщо бабуся хоче з ним примиритися, вона може подзвонити батькові і він, коли буде готовий її пробачити, поговорить з нею. В разі, якщо він вибачить бабусю, то хоче з нею спілкуватися тільки в присутності батька. Представник служби у справах дітей Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради Паславська О.І. підтримала раніше наданий висновок органу опіки та піклування та зазначила, що він відповідає інтересам дитини, оскільки на даний час дитина взагалі не бажає спілкуватися з бабусею. Тому визначені у висновку умови в повній мірі відповідають інтересам дитини. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району, яка про час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином, у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Вислухавши сторони, представника третьої особи та малолітнього [PERSON] , [INFO] , дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до статей\~12,\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України). Відповідно до положень статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Єдиного державного реєстру судових рішень. Встановлено, що з 08 листопада 2013 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Заводського районного суду м.Запоріжжя від 30 жовтня 2017 року було розірвано. У шлюбі у подружжя народився син [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 29.04.2014), що сторонами не оспорюється. Місце проживання дитини у судовому порядку не визначалось. 11 вересня 2018 року [PERSON] , [INFO] , змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про зміну імені (повторним) серії [NUMBER] . [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Олександрівським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро). [PERSON] є матір`ю померлої [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] ; свідоцтвом про укладення шлюбу [PERSON] серії [NUMBER] . Батько дитини [PERSON] та малолітній [PERSON] , 2014 року народження, проживають за адресою: [ADDRESS] . За повідомленням служби (управління) у справах дітей відділу по Вознесенівському району Запорізької міської ради від 21.03.2024 за № 199/09-24 про обстеження умов проживання [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , 06.03.2024 відділом по Вознесенівському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради здійснений вихід за вищевказаною адресою, проте потрапити до житла не виявилось можливим, при розмові з охоронцем з`ясовано, що [PERSON] на даний час в кв. [ADDRESS] не проживає, контактний номер телефону [PERSON] , зазначений у листі, на дзвінки не відповідає. Залишено запрошення до відділу. 14.03.2024 до відділу по району зателефонувала представник [PERSON] , яка повідомила, що [PERSON] перебуває в м.Одеса, де доглядає за хворим родичем, проте доступ до житла може надати її сусідка, у якої є ключі від квартири і яка доглядає за житлом на момент відсутності [PERSON] 20.03.2024 відділу по району вдалось потрапити до помешкання та обстежити умови проживання. За підсумками виходу встановлено, що умови проживання добрі, в помешканні створені належні умови для малолітнього [PERSON] » [INFO] . Згідно з актом від 20.03.2024 обстеження умов проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , умови проживання добрі, в квартирі зроблений сучасний ремонт, для малолітнього [PERSON] є місце для сну, одяг, все необхідне для життя та розвитку. [PERSON] мешкає за вищезазначеною адресою сама. За повідомленням Запорізького міського центру соціальних служб за № 533/03-03 від 13.03.2024, 11.03.2024р. спеціалістами відділу соціальної роботи по Заводському району ЗМЦСС здійснено вихід до родини [PERSON] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] з метою здійснення оцінки потреб родини. Двері квартири відчинив гр. [PERSON] , який повідомив, що його син [PERSON] разом з онуком [PERSON] вже близько 3 років мешкає в м. Тернопіль. У зв`язку з вищевикладеним провести будь-яку роботу з родиною неможливо. Згідно з актом від 12.03.2024 обстеження умов проживання дідуся малолітнього [PERSON] , 2014 року народження, - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , встановлено, що двері квартири зачинені, вдома нікого не було. Рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 13.11.2024 за № 1765 «Про затвердження висновку щодо усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною» затверджено висновок органу опіки та піклування щодо усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною [PERSON] , [INFO] . У висновку за № 1705 від 13.11.2024 органу опіки та піклування щодо усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною [PERSON] , [INFO] зазначено, що органом опіки та піклування розглянуто позовну заяву та матеріали цивільної справи № 332/785/24, які надійшли із Заводського районного суду міста Запоріжжя, за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи Районна адміністрація Запорізької міської ради по Заводському району, як орган опіки та піклування, Служба у справах дітей Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з онуком та встановлення порядку участі у вихованні онука [PERSON] , [INFO] . Позивачка у справі, бабуся дитини, [PERSON] на засідання комісії не з`явилась, від її представника - адвоката Трачук Наталії Іванівни надійшла заява про розгляд справи без участі бабусі. Також адвокат просила прийняти до уваги безмежну любов бабусі до онука, який протягом семи років проживав разом із бабусею та мамою, в той час як батька тривалий час поряд не було, оскільки він проживав із іншою жінкою, яка і до тепер налаштовує онука проти бабусі, руйнуючи їхні стосунки. Батько дитини, [PERSON] , на засіданні комісії з питань захисту прав дитини повідомив, що у м.Тернопіль він разом із сином переїхав із м.Запоріжжя, через повномасштабне вторгнення Російської Федерації в Україну. Вказав, що не заперечує щодо побачень бабусі з дитиною у м.Тернополі, однак син не виявляє бажання з нею спілкуватись. Малолітній [PERSON] , [INFO] , на засіданні комісії повідомив, що востаннє спілкувався, із бабусею у лютому 2024 року, проте не хоче з нею спілкуватись через її постійні повідомлення та розмови про покійну матір та про те, чого він не відвідує могилу матері у м.Запоріжжя. До того ж зазначив, що вважає, що м.Запоріжжя не є безпечним місцем, у зв`язку із тим, що дуже близько ведуться бойові дії та можливі часті обстріли. Рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 25.01.2023 № 90 затверджено висновок органу опіки та піклування щодо усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною, відповідно до якого рекомендовано [PERSON] здійснювати свою участь у вихованні онука [PERSON] , [INFO] , відповідно до графіку спілкування: не більше трьох годин у визначені дні за домовленістю сторін у місті Тернополі. Побачення повинні відбуватися в присутності батька, за бажанням дитини. Відповідно до статті 257 Сімейного кодексу України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. Відповідно до статті 263 СК України спір щодо участі баби та діда у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 СК України. За змістом частини 2 статті 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні, побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Положеннями частини 5 статті 19 СК України встановлено, що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитись з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. З пояснень представника позивача та матеріалів справи встановлено, що позивачка прагне спілкуватися з онуком, підтримувати із ним родинні стосунки та приймати участь у його вихованні. Суд вважає, що дитина має право на спілкування з бабусею та на збереження сімейних зв`язків. Разом з тим, при визначенні способів участі позивача у вихованні та спілкуванні з онуком, суд вважає за необхідне врахувати наступне. Ст.171 СК України\~закріплює, що дитина має право бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. При визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Крім того, у ст.12 Конвенції про права дитини закріплені положення, згідно з якими держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 року під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє їм належну увагу. З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Закріплення цього права підкреслює, що дитина є особистістю, з думкою якої потрібно рахуватись, особливо при вирішенні питань, які безпосередньо її стосуються. Згідно з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, наведеним у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18), право не тільки бути вислуханою і почутою, але й право брати активну участь у вирішенні своєї долі з`являється у дитини з досягненням віку 10 років. Малолітній [PERSON] , [INFO] , в судовому засіданні зазначив про своє категоричне небажання спілкуватись з бабусею та надавати їй свій номер телефону. Спілкуватися з бабусею бажає тоді, як буде до цього готовий, та тільки в присутності батька, за умови, що бабуся вибачиться та він її пробачить. Позиція [PERSON] з приводу вказаного була чіткою, даючи відповіді на запитання суду сумніву остання не виявила. З огляду на думку дитини, суд вважає, що задля забезпечення інтересів дитини, забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, участь позивача у спілкуванні з онуком повинна відбуватись поступово, та лише за згодою останнього на таке спілкування. Враховуючи викладене суд, з урахуванням віку дитини (10 років), вважає за можливе погодитись з вказаним вище висновком органу опіки та піклування щодо участі у вихованні малолітнього [PERSON] , який є обґрунтованим та відповідає інтересам дитини. Судом також враховується те, що згідно з ч.1 ст.151 СК України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Тому суд приймає до уваги вищезазначений висновок органу опіки та піклування при вирішенні справи та вважає доцільним встановити наступний порядок участі позивача у спілкуванні з онуком, а саме: не більше трьох годин у визначені дні за домовленістю сторін у місті Тернополі. Побачення повинні відбуватися в присутності батька за бажанням дитини, за попередньою домовленістю сторін. Саме такий порядок та спосіб участі позивачки у спілкуванні з онуком відповідатиме якнайкращим інтересам дитини, а саме: його безпеці, здоров`ю, дозвіллю тощо. Разом з тим, суд вважає, що доводи та порядок зустрічі позивачки з онуком, які остання просить встановити у поданому позові суперечить інтересам дитини, виходячи з його віку, психічного та фізичного розвитку. З матеріалів справи та пояснень учасників судового розгляду вбачається, що дитина на даний час не має з бабою стійкого психоемоційного зв`язку. У такому випадку, встановлення довірливих стосунків з дитиною має бути поступовим та в присутності близької людини. За таких обставин, вирішуючи питання про способи участі баби у житті дитини, враховуючи необхідність поступового відновлення їх відносин, суд вважає, що участь позивачки у вихованні онука має відбуватись в присутності батька дитини. В свою чергу, суд не знаходить підстав для задоволення позову в частині визначення порядку участі позивача у спілкуванні з онуком щодо зобов`язання відповідача: - встановити позивачу необмежене спілкування та побачення з онуком [PERSON] , [INFO] , за місцем його навчання або за місцем перебування/проживання позивача та дозволити під час його канікул тимчасові виїзди онука разом із бабусею у період всіх канікул дитини (не менше ніж на тиждень) як у межах України, так і за кордоном(без обмежень), під час літніх канікул не менше ніж на дна місяці (будь-який період з початку червня до кінця серпня); - встановити позивачу, [PERSON] , [INFO] необмежене спілкування з онуком, особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між нею та онуком; - зобов`язання відповідача [PERSON] надавати їй актуальну інформацію щодо номерів засобів зв`язку онука, [PERSON] , [INFO] , особисто на наступний день з дня настання таких обставин та надавати нотаріально посвідчений дозвіл на виїзд дитини за кордон за необхідності такого виїзду. При цьому суд враховує, що позивачем не зазначені місця (держави), куди саме вона хоче вивозити онука під час канікул; позивачкою не доведено, а судом не встановлено доцільності тимчасового достатньо тривалого (згідно змісту позовних вимог) вилучення дитини із звичного для нього середовища за місцем постійного проживання із батьком. Позивачкою не доведено, що вказані вимоги відповідають інтересам дитини. Наведені способи участі позивачки у спілкуванні та вихованні онука, на думку суду, є обтяжливими для дитини, ґрунтуються на переважанні власних інтересів баби над інтересами дитини, яка має найбільш тісний психоемоційний зв`язок з відповідачем. Крім того, дитина в такому віці має налагоджений щоденний режим і його дотримання має значення для розвитку дитини та її емоційного стану. Також суд враховує, що відповідач також має право проводити особистий час з дитиною та влаштовувати своє життя. Згідно з вимогами ст. ст.\~76,\~77,\~79,\~80 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. 21 січня 2025 року відповідачем на адресу суду направлена заява про долучення до матеріалів справи письмових доказів, до якої додано наступне: копія «Приложения №1 к Административному регламенту ФМС России по выдаче и замене паспорта гражданина Российской Федерации Форма 1П [PERSON] , [INFO] » «Решение Керченского городского суда РФ от [INFO] в отношении [PERSON] » та судова картка до нього, а також скріншоти переписки. Суд вважає за необхідне зазначити, що статтею 10 Конституції України\~встановлено, що державною мовою в Україні є українська мова. Як зазначив Конституційний Суд України у рішенні від 14 грудня 1999 року у справі № 10-рп/99, українська мова як державна є обов`язковим засобом спілкування на всій території України при здійсненні повноважень органами державної влади та органами місцевого самоврядування (мова актів, роботи, діловодства, документації, тощо), а також в інших публічних сферах суспільного життя, які визначаються законом (ч.5\~ст.10 Конституції України). Відповідно до\~ст.9 ЦПК України\~цивільне судочинство в судах провадиться державною мовою. Згідно з ч.1 ст.12 Закону України «Про судоустрій та статус судів» судочинство і діловодство в судах України провадиться державною мовою. Відповідно до ч.1\~ст.14 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної»\~у судах України судочинство провадиться, а діловодство здійснюється державною мовою. Згідно з ч.ч. 1, 2, 4, 5\~ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. При цьому до письмових доказів, викладених іноземною мовою, повинні додаватися переклади українською мовою, засвідчені належним чином. Вірність перекладу документів юридичного характеру повинна бути нотаріально засвідченою в порядку\~ст.79 Закону України «Про нотаріат». Пунктом 2.1. глави 8 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України №296/5 від 22.02.2012, визначено, якщо нотаріус не знає відповідних мов (однієї з них), переклад документа може бути зроблено перекладачем, справжність підпису якого засвідчує нотаріус за правилами, передбаченими цим Порядком. Переклад має бути зроблений з усього тексту документа, що перекладається, і закінчуватися підписами. Під текстами оригіналу та перекладу вміщується підпис перекладача у разі здійснення перекладу перекладачем. Посвідчувальний напис викладається під текстами документа і перекладу з нього. Переклад, розміщений на окремому від оригіналу чи копії аркуші, прикріплюється до нього, прошнуровується і скріплюється підписом нотаріуса і його печаткою. У ст.ст.77,78 ЦПК України нормовано, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Таким чином, докази, не перекладені з російської мови на українську мову та не засвідчені належним чином в порядку\~ст. 79 Закону України «Про нотаріат»\~не є належними, оскільки не оформлені в установленому законом порядку. Дана правова позиція відповідає висновкам, викладеним Верховним Судом у постанові від 20 червня 2019 року у справі №910/4473/17. Відтак, відсутність належним чином засвідченого перекладу на українську мову документу, складеного іноземною мовою, унеможливлює встановлення судом змісту такого документу, дії, яка вчинена на підставі вказаного документу, особи, якою вона була вчинена, на користь кого тощо. Відповідно копія «Приложения №1 к Административному регламенту ФМС России по выдаче и замене паспорта гражданина Российской Федерации Форма 1П [PERSON] , [INFO] » «Решение Керченского городского суда РФ от [INFO] в отношении [PERSON] » та судова картка до нього, а також скріншоти переписки не є належним та допустимим доказом у даній справі. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування (частина друга\~статті 159 СК України). Конструкція\~статті 159 СК України\~свідчить про те, що законодавець розмежовує вимоги про встановлення способу участі у вихованні дитини та про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні. Вимога про зобов`язання відповідача не чинити позивачці перешкоди у спілкуванні з онуком задоволенню не підлягає, оскільки судом встановлено, що сторони у добровільному порядку не змогли узгодити порядок спілкування баби з онуком, що не доводить факту створення саме відповідачем перешкод для такого спілкування. Верховний Суд у постанові від 25.03.2024 справа № 742/1716/23 (провадження № 61-17035сво23) дійшов висновку про те, що відмова у задоволенні позовної вимоги про усунення перешкод у вихованні дитини і спілкуванні з нею (у випадку не встановлення таких перешкод) не є підставою для відмови судом у визначенні способів і порядку участі баби та діда у вихованні дитини. Інше призводило б до формальних перешкод у реалізації дідом і бабою прав, передбачених частиною другою статті\~159, частиною першою статті\~263 СК України, а також могло б призвести до порушення гарантій, передбачених\~статтею 8 Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод. Верховний Суд наголошує, що дитина є найбільш вразливою стороною у будь-яких сімейних конфліктах, оскільки на її долю припадає найбільше страждань та втрат. Судовий розгляд сімейних спорів, у яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним, оскільки в його процесі вирішуються не лише спірні питання між батьками та іншими особами, а фактично визначається доля дитини, а тому результат судового розгляду повинен бути спрямований на захист найкращих інтересів дитини. Враховуючи викладене, вік та найкращі інтереси дитини, суд вважає за необхідне частково задовольнити позовні вимоги, визначивши спосіб участі баби у спілкуванні з онуком, беручи до уваги висновок органу опіки та піклування, приймаючи до уваги вік дитини, особливості її розвитку, навчання та виховання, необхідності дотримання розпорядку дня та відпочинку, суд приходить до висновку, що вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню та вважає за доцільне визначити способи участі [PERSON] у спілкуванні з онуком [PERSON] , 2014 року народження, з врахуванням бажання дитини на зустріч та за попередньою домовленістю сторін, не більше трьох годин у визначені дні, у місті Тернополі, в присутності батька дитини. Крім того, для реалізації участі [PERSON] у спілкуванні з онуком, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача [PERSON] надавати позивачу актуальну інформацію щодо свого номеру мобільного телефону, а також щодо перебування, проживання, навчання онука, [PERSON] , [INFO] , особисто шляхом мобільного телефонного зв`язку протягом трьох днів з дня настання таких обставин. В іншій частині позовних вимог та запропонованого способу участі баби у спілкуванні із онуком, суд вважає за необхідне відмовити з огляду на їх передчасність та недоцільність на даний час з огляду на вік дитини. Крім того, суд роз`яснює, що сторони не позбавлені в майбутньому права змінити встановлений судом спосіб участі у вихованні дитини, з урахуванням особистих відносин, вікових змін, розвитку та потреб дитини, що буде відповідати його інтересам. Відповідно до ч.1 ст.141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial