Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-13 00:00:00

І. Виклад позиції позивачки та заперечень відповідача. 1. 10.07.2024 року [PERSON] (далі позивачка) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач), в якому просить стягувати аліменти на її користь на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 30% щомісяця з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, до досягнення дитиною повноліття та аліменти в розмірі 30% щомісяця від усіх видів його доходів за минулий час, починаючи з 01.01.2024 року і до моменту подачі цього позову до суду. 2. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що сторони з 2005 року перебувають у шлюбі. Від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] . З 2009 року шлюбні стосунки між сторонами фактично припинені. Межі участі відповідача в питаннях утримання спільної дитини сторони вирішили мирно. Відповідач періодично надавав фінансову допомогу, але останні роки майже її не надає. В зв`язку з тим, що дитина дорослішає, позивачці самостійно важко забезпечувати дитину всім необхідним. Враховуючи вищевикладене позивачка вимушена звернутися до суду з вказаним позовом. 3. В судовому засіданні, яке відбулося 11.03.2025 року позивачка просила суд прийняти її усну заяву про уточнення позовних вимог та стягнути з відповідача 1/4 частку з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, до досягнення дитиною повноліття. (а.с. 29-32) 4. Відповідач відзив на позовну заяву не надав. 5. В судовому засіданні, яке відбулося 11.03.2025 року представник відповідача позовні вимоги позивачки визнала частково та не заперечувала проти стягнення з відповідача 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, до досягнення дитиною повноліття. В іншій частині позовних вимог просила відмовити. (а.с. 29-32) ІІ. Інші процесуальні дії у справі. 6. Згідно автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.07.2024 року, цивільну справу № 496/4644/24, передано до провадження головуючій судді Біляївського районного суду Одеської області Портній О.П. (а.с. 11) 7. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. 8. Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 01.08.2024 року було прийнято позовну заяву та справу призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Окрім того відповідачу був визначений строк для надання відзиву на позовну заяву. (а.с. 14-15) 9. В судовому засіданні, яке відбулося 11.03.2025 року, судом було прийнято усні уточнення позовних вимог позивачки та в подальшому розглядалась справа з урахуванням уточнених позовних вимог. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. 10. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 19.08.2008 року Івашківською сільською радою Кодимського району Одеської області, а/з № 07. (а.с. 5) 11. Відповідно до довідки № 19/08-1, виданої 19.08.2024 року Товариством з обмеженою відповідальністю ТД «БЕЛТРАНС», [PERSON] працює в ТОВ ТД «БЕЛТРАНС» на посаді зварювальника. Заробітна плата складає 8000,00 гривень. (а.с. 26) ІV. Оцінка Суду. 12. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. 13. Положеннями ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція) передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. 14. У відповідності до ст. 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. 15. Статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. 16. Згідно ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. 17. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. 18. За змістом ст.\~180\~Сімейного кодексу\~України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. 19. Відповідно до ст.\~181\~СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. 20. Відповідно до ст.\~182\~СК України розмір\~аліментів має\~бути необхідним\~та достатнім\~для забезпечення\~гармонійного розвитку\~дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 5) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 6) інші обставини, що мають істотне значення. 21. За змістом ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. 22. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. 23. Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. 24. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. 25. За результатами розгляду справи та дослідження наданих доказів, судом встановлено, що відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] , а тому у відповідності до закону повинен нести обов`язок матеріального забезпечення дитини. Суд вважає розмір аліментів, який просить стягнути позивачка, цілком виправданий та необхідний для забезпечення гармонійного розвитку дитини. 26. Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів за минулий час суд дійшов наступного висновку. 27. Відповідно до ч. 2 ст. 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. 28. Аналіз наведеної норми закону дає підстави для висновку, що для стягнення аліментів за минулий час позивач повинен довести: 1) вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача; 2) ухилення відповідача від надання утримання дитині. Вказаних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 18.05.2020 року (справа №215/5867/17). 29. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). 30. Постановою Верховного Суду від 18.05.2020 року (справа № 215/5867/17) сформовано правову позицію, про те, що ч. 2 ст.\~191\~СК України передбачено, що аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Аналіз наведеної норми закону дає підстави для висновку, що для стягнення аліментів за минулий час позивач повинен довести такі обставини як вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача та ухилення відповідача від надання утримання дитині. 31. Стягнення аліментів за час, що передує пред`явленню позову, є можливим у порядку виключення лише за наявності наступних умов: до моменту звернення з позовом до суду аліменти не стягувались; особа, яка вимагає аліментів, приймала заходи щодо одержання аліментів, але вони не були одержані у результаті ухилення особи, зобов`язаної сплачувати аліменти (відповідача), від їх сплати. Заходи, що вживав позивач щодо одержання аліментів можуть бути різноманітними, наприклад, він звертався до батьків відповідача з проханням вплинути на нього, щоб той платив аліменти на дитину або направляв йому листи з такою вимогою чи на адресу його місця роботи тощо). Ухилення може виражатися у тому, що зобов`язана особа - відповідач ухилялась від укладення договору про сплату аліментів на утримання дитини, приховувала своє місцезнаходження або свій заробіток (доходи) та інші подібні дії. Таким чином, ухилення від сплати аліментів є винною протиправною поведінкою, тобто це свідоме невиконання своїх обов`язків в умовах, коли позивач звертався до відповідача особисто або через суд з вимогою про сплату грошової суми, необхідної для утримання дитини. На що неодноразово звертав увагу й Верховий Суд, зокрема в постановах від 19.12.2019 року у справі № 635/6268/18; від 27.01.2020 року у справі № 672/198/19; від 29.01.2020 року у справі № 756/14483/18. Присудження аліментів за минулий час являється правом, а не обов`язком суду, з позовом до якого звернувся позивач (постанова Верховного Суду від 09.04.2020 року (справа №199/3429/18)). 32. Суд, виходячи із конкретних обставин справи, проаналізувавши усі надані докази, може присудити аліменти на утримання дитини за минулий час або відмовити у задоволенні таких позовних вимог. Позивачка просить суд стягнути аліменти з 01.01.2024 року, однак нею не надано до суду належних та допустимих доказів звернення до відповідача з відповідною вимогою, а також доказів ігнорування відповідачем вимоги позивачки про сплату аліментів на утримання дитини. Тоді як, позивачка в позовні заяві зазначає, що відповідач періодично надавав фінансову допомогу, а представник відповідача визнає позовні вимоги в частині стягнення аліментів. У зв`язку з чим суд відмовляє позивачці у стягненні аліментів з 01.01.2024 року за необґрунтованістю вимоги. Вказане узгоджується з правовою позицією ВС у складі колегії суддів Другої судової палати КЦС, викладеної у постанові від 07.12.2022 року по справі № 756/11185/20. 33. Встановивши вказані обставини та врахувавши характер спірних правовідносин, надавши оцінку доказам у їх сукупності та перевіривши їх доказами, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають частковому задоволенню. 34. Також, суд вважає за необхідне на підставі п. 1 ч. 1 ст.\~430\~ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць. V. Розподіл судових витрат між сторонами. 35. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст.\~5\~Закону України\~«Про судовий\~збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. 36. Отже, у зв`язку з тим, що позивачка звільнена від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір на користь держави компенсується за рахунок відповідача.

Outcome: partial