Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-16 00:00:00

14 серпня 2024 року через підсистему "Електронний суд" системи ЄСІТС до Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області звернувся представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Юніт Капітал" Тараненко\~А.І. з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов обґрунтований тим, що 23 лютого 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Манівео швидка фінансова допомога" і [PERSON] укладений кредитний договір №417900046 у формі електронного документа, відповідно до умов якого останній отримав кредит в сумі 22\~000,00\~грн. на умовах строковості,платності і повернення. 27 квітня 2021 року на підставі договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018\~року ТОВ\~"Манівео швидка фінансова допомога" відступило Товариству з обмеженою відповідальністю "Таліон Плюс" права вимоги за кредитним договором №417900046 від 23.02.2021\~року. 30 травня 2023 року на підставі договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020\~року Товариство з обмеженою відповідальністю "Таліон Плюс" відступило Товариству з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" права вимоги за кредитним договором №417900046 від 23.02.2021\~року. 05 серпня 2024 року на підставі договору факторингу №05/07/24 від 05.07.2024\~року Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" відступило права вимоги за кредитним договором №417900046 від 23.02.2021\~року Товариству з обмеженою відповідальністю "Юніт Капітал". Ухвалою суду від 19 серпня 2024 року відкрите провадження у справі, ухвалено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін, судове засідання призначене на 17.09.2024\~року о 09:15\~год. у залі судових засідань Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області №6, а також встановлений відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позов. 17 вересня 2024 року Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області ухвалене заочне рішення у справі, яким позов задоволений повністю і з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Юніт Капітал" стягнуто 78\~254,00\~грн. заборгованості за кредитним договором №417900046 від 23.02.2021\~року, а також судові витрати 2422,40\~грн. судового збору і 6000,00\~грн витрат на надання професійної правничої допомоги. 27 листопада 2024\~року через підсистему "Електронний суд" системи ЄСІТС на адресу суду від представника відповідача адвоката Яресько Тараса Віталійовича надійшла заява про перегляд заочного рішення, ухваленого 17.09.2024\~року у справі №345/4688/24. Ухвалою суду від 19 грудня 2024\~року заява представника [PERSON] адвоката Яреська Тараса Віталійовича задоволена, заочне рішення від 17.09.2024\~року у справі №345/4688/24 скасоване, а справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 29.01.2025\~року о 09:00\~год. 23 грудня 2024\~року через підсистему "Електронний суд" системи ЄСІТС на адресу суду від представника відповідача адвоката Яресько Тараса Віталійовича надійшов відзив на позовну заяву, у якому позовні вимоги заперечуються повністю. На думку представника відповідача позов не підлягає задоволенню, так як позивач не набув права вимоги за кредитним договором №417900046 від 23.02.2021\~року на підставі наданих ним договорів факторингу, а тому не може пред`являти такі вимоги, також позивач не надав доказів видачі кредитних коштів відповідачу і, відповідно, виникнення у нього зобов`язань з повернення кредиту, а також позивачем не надані докази здійснення оплати за договорами факторингу. На підставі викладеного у відзиві представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позову повністю і стягнути з позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 14\~000,00\~грн. 05 лютого 2024 року через підсистему "Електронний суд" системи ЄСІТС на адресу суду від представника позивача надійшли додаткові пояснення у справі, у яких він стверджує про обґрунтованість і доведеність позовних вимог, зазначає, що факт видачі кредитних коштів підтверджується платіжним дорученням №a3587bce-b32e-43ac-909e-50b5d31e3b40 від 23.02.2021\~року. У поясненнях позивач також вказує, що володіє правами вимоги до відповідача за кредитним договором №417900046 від 23.02.2021\~року, оскільки відповідно до умов договорів факторингу момент переходу прав вимоги визначався підписанням відповідного реєстру прав вимог або акту прийому-передачі реєстру. 29 січня 2025 року розгляд справи №345/4688/24 не відбувся у зв`язку із перебуванням судді у нарадчій кімнаті у кримінальній справі, справа призначені до розгляду на 25.02.2025\~року о 10:00\~год. з повторним викликом сторін. 25.02.2025\~року судом оголошена перерва до 11:00\~год. 17.03.2025\~року. Представник відповідача Яресько Т.В., який бере участь у розгляді справи в режимі відеоконференції, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог повністю, а також стягнути понесені витрати на правничу допомогу. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив розглядати справу здійснювати за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Вивчивши зміст позовної заяви, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 23.02.2021\~року відповідач і ТОВ\~"Манівео швидка фінансова допомога" уклали кредитний договір №417900046 у формі електронного документа шляхом його підписання електронним цифровим підписом, що не заперечується відповідачем. Пунктом 1.1. кредитного договору №417900046 від 23.02.2021\~року передбачено, що за цим договором кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит, на суму 22\~000,00\~грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту "СМАРТ" Товариства з обмеженою відповідальністю "Манівео швидка фінансова допомога". Відповідно до пункту 1.2. кредитного договору №417900046 від 23.02.2021\~року кредит надається строком на 30 (тридцять) днів від дати отримання кредиту позичальником. Укладаючи вищевказаний кредитний договір його сторони погодили, що строк дії цього договору, вказаний в п. 1.2. договору, продовжується на весь період, протягом якого сторони здійснюють свої права і виконують свої обов`язки за цим договором, та визначається як період від дати отримання позичальником кредиту до фактичної дати повернення кредиту, процентів за дисконтною та/або базовою процентними ставками, компенсаціях, яка має бути сплачена у разі невиконання умов договору (пені) та інших нарахувань, передбачених договором. В п.п. 1.4.1. договору визначено, що на період строку, визначеного п. 1.2 договору, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за Дисконтною процентною ставкою в розмірі 0,60% від суми кредиту за кожний день користування кредиту. У випадку користування кредитом понад строк, встановлений п. 1.2. договору, нарахування процентів здійснюється за Індивідуальною процентною ставкою в розмірі 310,25% річних, що становить 0,85% від суми кредиту за кожен день користування кредитними коштами (п.п. 1.4.2. договору). Згідно з п.п. 1.4.3. договору у випадку користування кредитом з боку позичальника після закінчення дисконтного періоду без своєчасної сплати процентів в порядку, визначеному п. 1.3. договору, умови щодо нарахування процентів за Дисконтною та Індивідуальною процентною ставкою за весь строк Дисконтного періоду скасовуються з дати надання кредиту і до взаємовідносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за Базовою процентною ставкою в розмірі 620,50% річних, що становить 1,70% від суми кредиту за кожен день користування кредитними коштами. Базова процентна ставка за користування кредитом не застосовується протягом строку Дисконтного періоду, виключно за умови, якщо розмір базової процентної ставки більший, ніж 1,70% від суми кредиту за кожен день користування кредитом. В усіх інших випадках нарахування процентів за базовою процентною ставкою здійснюється відповідно до умов цього пункту договору. В п. 1.7. договору сторони погодили, що факт користування позичальником сумою наданого кредиту після закінчення Дисконтного періоду є відкладальною обставиною в розумінні ст.212 Цивільного кодексу України, яка має наслідком продовження строку користування кредитом (продовження загального строку дії договору) на наступних умовах: зобов`язання щодо повернення основної суми кредиту переносяться на наступний день після закінчення Дисконтного періоду, однак при ненадходженні платежу зобов`язання позичальника по оплаті основної суми кредиту знову відкладається кожен раз на один календарний день, але не більше ніж на 90 (дев`яносто) календарних днів від дати закінчення Дисконтного періоду; з наступного дня після закінчення Дисконтного періоду позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати кредитодавцю проценти з розрахунку 839,50% річних, що становить 2,30% в день від суми кредиту за кожен день користування ним. Як вбачається з п. 4.4. кредитного договору, сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником і кредитодавцем в якості підпису позичальника буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором відповідно до правил та Закону України "Про електронну комерцію", що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис. В якості підпису позичальника буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором. Відповідно до п. 4.15 договору цей договір є електронним документом, створеним і збереженим в інформаційно-телекомунікаційній система товариства та перетвореним електронними засобами у візуальну форму. У наданій позивачем заявці на отримання грошових коштів в кредит від 23.02.2021\~року міститься інформація про кредит, персональні дані позичальника, а також вказаний номер банківської картки [NUMBER] . На підтвердження укладення вищевказаного кредитного договору та надання кредитних коштів до позовної заяви долучено довідку щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога", графік розрахунків за кредитним договором, а також платіжне доручення №a3587bce-b32e-43ac-909e-50b5d31e3b40 від 23.02.2021\~року про здійснення грошового переказу відповідачу на суму 22\~000,00\~грн. на картку 4149-49ХХ-ХХХХ-6940. Також в матеріалах справи міститься довідка №06_2/2024, видана ПАТ\~КБ\~"ПриватБанк" відповідно до договору №1336 від 26.09.2013\~року про те, що за дорученням ТОВ\~"Манівео швидка фінансова допомога" 23.02.2021\~року, зокрема, було здійснено успішний платіж через платіжний сервіс LiqPay ПриватБанку на картку клієнта 4149-49ХХ-ХХХХ-6940 на суму 22\~000,00\~грн. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України "Про електронну комерцію". Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України "Про електронну комерцію"). Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України "Про електронну комерцію"). Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини восьмої статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного підпису, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Зазначене відповідає висновкам, що викладені Верховним Судом у постановах від 07.10.2020 у справі № 132/1006/19 (провадження № 61-1602св20), від 28.04.2021 у справі №234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01.11.2021 у справі №234/8084/20 (провадження № 61-2303св21), від 14.06.2022 у справі №757/40395/20 (провадження № 61-16059св21), від 08.08.2022 у справі №234/7298/20 (провадження № 61-2902св21). Відповідно до розрахунку заборгованості первісного кредитора ТОВ\~"Манівео швидка фінансова допомога" за кредитним договором №417900046 від 23.02.2021\~року станом на 27.04.2021\~року заборгованість відповідача за цим договором складала 49\~412,00\~грн., з яких 22\~000,00\~грн. заборгованість за тілом кредиту і 27\~918,00\~грн. заборгованість за процентами. За таких обставин суд вважає доведеним факт укладання між ТОВ\~"Манівео швидка фінансова допомога" і відповідачем кредитного договору №417900046 від 23.02.2021\~року та отримання останнім кредиту в сумі 22\~000,00\~грн., що також свідчить про належне і повне виконання кредитодавцем своїх зобов`язань за договором. Водночас, суд відхиляє доводи представника відповідача про відсутність у матеріалах справи належного доказу факту перерахування відповідачу кредитних коштів, оскільки такі доводи спростовуються вищевказаними обставинами і письмовими доказами, відповідачем не надані доказ на підтвердження відсутності у нього банківської картки [NUMBER] , ним не надана виписка з банківського рахунку, зокрема за 23.02.2021\~року, яка б свідчила про ненадходження кредитних коштів. Також стороною відповідача не наданий контррозрахунок заборгованість на спростування наявних у матеріалах справи розрахунків заборгованості. В п.2.1.1.5. договору визначено, що кредитодавець має право укласти договір відступлення права вимоги за договором або договір факторингу з будь-якою третьою особою, відповідно до чого кредитодавець в будь-який час, в тому числі після закінчення Дисконтного періоду, має прав відступити право вимоги до позичальника будь-якій третій особі. Відповідно до положень статей 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, у тому числі внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). При цьому, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина перша статті 1077 ЦК України). Згідно з статті 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). 28 листопада 2018 року між ТОВ "Таліон Плюс" (фактор) та ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" (клієнт) укладено Договір факторингу № 28/1118-01 (далі Договір) пунктом 2.1 якого передбачено, що згідно умов цього договору клієнт зобов`язується відступити фактору прав вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. У п.п.1.3 Договору визначено, що "право вимоги" - означає всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржника по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строку платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть у майбутньому. Пунктом 1.2 Договору визначено, що перелік кредитних договорів наводиться у відповідних додатках до договору, в саме Реєстрах прав вимоги. Право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог по формі, встановленій у відповідному додатку (п. 4.1 Договору). Цей договір набуває чинності та всі права та обов`язки сторін за цим договором набувають повної юридичної сили з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками (за наявності її у сторони) (п. 8.1 Договору). Строк цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 8.1 договору та закінчується 28 листопада 2019 року, але у будь-якому разі до моменту належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором (п. 8.2). Відповідно до додаткових угод №19, №26, №27 до договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2019\~року, 31 грудня 2020 року та від 31 грудня 2021 року укладених між ТОВ "Таліон Плюс" та ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" домовилися продовжити строк дії договору до 31 грудня 2020 року, до 31 грудня 2021 року, а потім до 31 грудня 2022 року. Відповідно витягу з реєстру прав вимоги №131 від 27 квітня 2021 року, на виконання договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року укладеного між ТОВ "Таліон Плюс" та ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога", за №562 значиться боржник [PERSON] , кредитний договір №417900046 від 23.02.2021\~року, загальна заборгованість 49\~918,00\~грн. Згідно з договором факторингу №05/0820-01 від 05 серпня 2020\~року ТОВ "Таліон Плюс" відступило ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" право вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги (п.2.1. Договору). Строк дії договору факторингу №05/0820-01 від 05 серпня 2020\~року сторонами визначений до 04 серпня 2021 року. Додатковими угодами №2 від 03.08.2021\~року і №3 від 30.12.2024\~року ТОВ "Таліон Плюс" відступило ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" строк дії договору факторингу №05/0820-01 від 05 серпня 2020\~року продовжений до 31 грудня 2022\~року і до 31 грудня 2024\~року відповідно. Відповідно витягу з реєстру прав вимоги №9 від 30.05.2023\~року, на виконання договору факторингу №05/0820-01 від 05 серпня 2020\~року укладеного між ТОВ "Таліон Плюс" і ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс", за №3346 значиться боржник [PERSON] , кредитний договір №417900046 від 23.02.2021\~року, загальна заборгованість 78\~254,00\~грн. Згідно з договором факторингу №05/07/24\~від 05 липня 2024 року ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" відступило ТОВ "Юніт Капітал" право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників. Перелік боржників зазначені в Реєстрі боржників, який формується згідно з Додатком №1 п. 1.1 Договору). Відповідно до реєстру боржників від 05 липня 2024 року до договору факторингу №05/07/24\~від 05 липня 2024 року укладеного між ТОВ "Юніт Капітал"та ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" за №83 значиться боржник [PERSON] , кредитний договір №417900046 від 23.02.2021\~року, загальна заборгованість 78\~254,00\~грн. Також у матеріалах справи наявна копія акту прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу №05/07/24\~від 05 липня 2024 року укладеного між ТОВ "Юніт Капітал" та ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс", який підписаний також 05 липня 2024\~року. Зі змісту вищевказаних договір факторингу вбачається, що їх умовами передбачений перехід права вимоги з моменту підписання відповідного реєстру права вимоги та/або акту прийому-передачі реєстру боржників і не пов`язано з оплатою за договором факторингу, проведення якої відтерміновано на визначений договором строк. Отже, з огляду на наведені обставини та докази у справі, вбачається, що відбулася заміна кредитодавця, на підставі укладених договорів, а тому до ТОВ "Юніт Капітал", перейшло право вимоги за кредитним договором від 23.02.2021 року №417900046, укладеного між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та [PERSON] . Щодо суми боргу за кредитним договором суд зазначає наступне. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором. Отже, припис абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. За змістом ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Як визначено ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до положень статей 77-80 ЦПК України докази мають бути належними, допустимим, достовірними та достатніми. Статтею 79 ЦПК України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Відповідно до наявного у справі розрахунку заборгованості і №131 від 27 квітня 2021 року, підписаного ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон Плюс", загальна заборгованість відступленої грошової вимоги до відповідача становить 49\~918,00\~грн., в той час як з реєстру прав вимоги №9 від 30.05.2023\~року, підписаного уже ТОВ "Таліон Плюс" та ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" загальна заборгованість відступленої грошової вимоги до [PERSON] вже становить 78\~254,00\~грн. Однак, жодного обґрунтування збільшення розміру заборгованості відповідача за кредитним договором позивачем не надано. Водночас, даних, що відповідач у добровільному порядку нараховану заборгованість за кредитним договором погасив, матеріали справи не містять. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ "Юніт Капітал" підлягають частковому задоволенню і з [PERSON] слід стягнути заборгованість за кредитним договором від 23.02.2021 року №417900046 в сумі 49\~918,00\~грн., яка складається з 22\~000,00\~грн. заборгованості за тілом кредиту і 27\~918,00\~грн. заборгованості за нарахованими процентами. Відповідно до ст. 141 ЦПК України із відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання позову 2422,40\~грн. Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме (63,79%), то з відповідача підлягає стягненню судовий збір у сумі 1545,24\~грн. (2422,40\~грн. х 49\~918,00\~грн. / 78\~254,00\~грн.). Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Із положень ч.ч. 1-5 ст. 137 ЦПК України слідує, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. В силу ч.ч. 2, 3, 8 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що сторона, на користь якої ухвалене судове рішення, має право на відшкодування понесених судових витрат, у тому числі витрат на професійну правничу допомогу. До складу витрат на професійну правничу допомогу включаються витрати з оплати винагороди адвоката за здійснення представництва інтересів учасника справи в суді та надання інших видів правової допомоги клієнту. Склад і розмір судових витрат входить до предмета доказування у справі, тому особа, яка заявила про витрати на професійну правничу допомогу, має документально підтвердити та довести, що такі витрати є дійсними, необхідними та розумними. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування. Такий правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №\~826/1216/16\~(провадження № 11-562ас18) та в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 червня 2020 року у справі №\~757/16448/17-ц (провадження № 61-48191св18). На підтвердження відповідних витрат на правову допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг, акт прийому-передачі наданих послуг). Отже, у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Водночас, у разі, якщо понесені особою витрати на професійну правничу допомогу не відповідають критеріям співмірності, то за обґрунтованим клопотанням іншої сторони суд може зменшити розмір указаних судових витрат. Велика Палата Верховного Суду вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, враховуючи з конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №\~755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі №\~904/4507/18, провадження № 12-171гс19). Вартість виконаних робіт згідно акту прийому-передачі наданих послуг до договору про надання правничої допомоги №\~05/07/24-02 від 05.07.2024 року становить 6000,00 грн. У відзиві на позовну заяву від 23.12.2024\~року представник відповідача [PERSON] заявив вимогу про стягнення з позивача витрат на надання професійної правничої допомоги в розмірі 14\~000,00\~грн., на підтвердження чого надані копія договору про надання правничої (правової) допомоги №24209 від 15.11.2024\~року, додаток №1 до договору про надання правничої (правової) допомоги №24209 від 15.11.2024\~року, копія акту №1 приймання-передачі послуг від 23.12.2024\~року і копія розрахункової квитанції №23/12/24 від 23.12.2024\~року. У додаткових поясненнях від 05.02.2025\~року позивач заперечив проти заявленого відповідачем розмір витрат на надання професійної правничої допомоги, посилаючись на їх завищений розмір і необґрунтованість у такій категорії справи. Враховуючи те, що справи про стягнення кредитної заборгованості не становлять значної складності, судова практика у них є давно усталеною, а також з урахуванням обсягу виконаної представником відповідача роботи у даній справі і виходячи з критерію розумності, суд вважає необхідним зменшити витрати на надання відповідачу правничої (правової) допомоги до 5000,00\~грн., які стягнути з позивача на користь відповідача. При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат (ч. 10\~ст. 141 ЦПК України). На підставі приписів п. 10 ч. 2 ст. 141 ЦПК України суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача різницю у судових витратах на професійну правничу допомогу в сумі 1000,00 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: partial