Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-03 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з вище вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що 26.06.2020 року [PERSON] встановив мобільний додаток monobank. Monobank це мобільний банк в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. Пройшовши реєстрацію відповідач підписав Анкету-заяву Клієнта до Договору про надання банківських послуг «Monobank» шляхом засотування цифрового власноручного підпису. Положеннями Анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з Умовами і правилами обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. На підставі укладеного договору відповідач отримав кредит у розмірі 18000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка. Банк свої зобов`язання перед відповідачем відповідно до укладеного договору виконав у повному обсязі. Відповідач свої зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконує, у зв`язку із чим станом на 25.08.2024 року виникла заборгованість в сумі 36501,30 грн., яка складається з загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) в розмірі 36501,30 грн. Станом на 02.06.2023 року у відповідача прострочення зобов`язання із сплати щомісячного мінімального платежу за Договором сягнуло понад 90 днів, у зв`язку з чим, на підставі положення п.п.5.17 п.5 Розділу II Умов, відбулось Істотне порушення Клієнтом зобов`язань, вся заборгованість за кредитом стала простроченою. Банк 02.06.2023 року направив повідомлення «пуш» про істотне порушення умов Договору та про необхідність погасити суму заборгованості. Проте відповідач на контакт не виходить та не вчинилв жодної дії, направленої на погашення заборгованості. В зв`язку з чим представник просить стягнути з відповідача вище вказану заборгованість та судові витрати у розмірі 3028 грн. Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 10.12.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. Не погодившись з позовом відповідач подав до суду відзив, в якому просив у задоволенні позовних вимог відмовити, мотивуючи тим, що позивачем надано до суду Таблицю розрахунку заборгованості, яка лише зображує наявність заборгованості, а не нарахування боргу. Оскільки умови договорів приєднання розробляються Позивачем (банком), тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що споживач послуг банку лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Позивач пред`явивши вимоги про погашення кредиту, просить стягнути суму, яка фактично ніби то отримана у борг. На підтвердження наявної заборгованості має бути надано розрахунок виконаний та підписаний належним чином, з якого би чітко вбачалось наявність складових заборгованості за кредитним договором, наведених в позовній заяві та в підсумку сум заборгованості зазначених під розрахунком. З урахуванням викладеного вважає, що виконаний позивачем розрахунок заборгованості не є належним доказом, який доводить обґрунтованість вимог останнього та як наслідок, не може бути прийнятим судом до уваги при вирішення справи по сутті. Крім того, Позивачем не надано жодних первинних документів, платіжних доручень, тощо щодо отримання відповідачем кредиту у сумі 18000 грн., банківських виписок з рахунку позичальника, розрахунку заборгованості за кредитом первісним кредитором, оформлених відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», які підтверджують наявність заборгованості відповідача за кредитним договором. Надані Позивачем у якості доказів документи не містять підтверджень, що саме ці Витяг умов і правил обслуговування в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» відповідач розумів та ознайомився і погодився з ними, підписуючи Анкету-заяву про приєднання до Договору про надання банківських послуг, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати відсотків за користування кредитними коштами. Наданий позивачем Витяг з Умов та правил обслуговування в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім. Представником позивача було надано відповідь на відзив, у якому останній просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, посилаючись на те, що договір з відповідачем було укладено та приєднано боржника до Умов обслуговування рахунків фізичної особи в АТ УНІВЕРСАЛ БАНК, Тарифів за карткою Monobank шляхом підписання Анкети -заяви. Умови є доступними на сайті в їх поточній редакції та попередні редакції також залишаються в публічному доступі, що свідчить про можливість відповідача ознайомлюватися з ними, відповідно до викладеного в Анкеті -заяві. Також, представник вказав, що відсоткова ставка з [PERSON] погоджена в підписаній ним Анкеті-заяві. Щодо розрахунку, представник позивача зазначив, що він є належним доказом та відповідає деталізованій виписці. Факт отримання кредитного ліміту повністю підтверджується випискою, долученою до відповіді. Представник АТ УНІВЕРСАЛ БАНК вказав, що кредит відповідно до умов збільшується на суму заборгованості за Договором по відсоткам до погашення, по неустойці, якщо на рахунку клієнта не вистачає власних коштів для оплати вказаної заборгованості. Відповідачем було надано заперечення на відповідь на відзив, у якому зазначив, що позивачем разом із позовною заявою не було долучено жодних заяв стосовно надання додаткових доказів, в зв`язку з чим просив не приймати до розгляду докази, які були долучені позивачем до відповіді на відзив. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача. Позовні вимоги АТ «Універсал Банк» підтримують в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився. Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та запереченні. Суд, дослідивши надані докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 26.06.2020 відповідач звернувся до АТ «Універсал Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг від 26.06.2020. Положеннями анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з Умовами і правилами обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг Між сторонами укладався електронний договір. Відповідно до умов підписаної анкети-заяви клієнт просив відкрити поточний рахунок [NUMBER] та встановити кредитний ліміт на суму, вказану у додатку відповідно до умов Договору та наведених у анкеті-заяві умов. До позову банком долучено витяг з Умов обслуговування рахунків фізичної особи, Умов і правил обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів, довідка по картці «Чорна картка monоbank», паспорт споживчого кредиту . До позовної заяви Банком долучено Умови і правила обслуговування в АТ «УНІВЕРСАЛБАНК» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank/ Universal Bank, Тарифи з користування Чорною карткою monobank і Паспорт споживчого кредиту Чорної картки monobank. Пунктом 5.3, розділу І Умов обслуговування рахунків фізичної особи встановлено, що клієнт погоджується, що операції, здійснені з використанням коду доступу до додатку, визнаються вчиненими клієнтом і оскарженню не підлягають, за винятком випадків, прямо передбачених законодавством України. Підпунктами 2.1, 2.4, 2.5 пункту 2 розділу ІІ Умов визначено, що для надання послуг банк видає клієнту картку. Підписанням анкети-заяви клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг «Мonоbank», датою укладення якого є дата підписання клієнтом анкети-заяви та отримання картки. Платіжна карта передається клієнту не активованою. Платіжна картка активується банком при додаванні інформації з картки в мобільний додаток з авторизацією за номером телефону. При проведенні операції з карткою встановлюється ПІН-код, який є аналогом власноручного підпису клієнта. Клієнт погоджується, що використання картки і правильного ПІН-коду є належною і достатньою ідентифікацією держателя платіжної картки. Умовами обслуговування рахунків фізичної особи Чорної картки «Monobank», пунктом 4 Паспорту споживчого кредиту Чорної картки «Monobank» передбачено Тарифи, у яких визначено пільгову процентну ставку 0,00001%, розмір обов`язкового щомісячного платежу 4% від заборгованості (не менше 100,00 грн., але не більше залишку заборгованості), базову процентну ставку на залишок заборгованості 3,1% на місяць, збільшену процентну ставку на місяць на суму загальної заборгованості 6,2%, а також штрафи за порушення зобов`язань за кредитом. Як вбачається з довідки про наявність рахунку від 09.01.2025, відповідачу відкрито рахунок [NUMBER] , тип рахунку Чорна картка, та видано картку № [NUMBER] , строком дії до 06/24 року. Згідно довідки про розмір встановленого кредитного ліміту, [PERSON] 26.06.2020 встановлено кредитний ліміт у розмірі 7500 грн., який було збільшено до 18000 грн. та зменшено до 17600 грн. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості, у зв`язку з порушенням відповідачем умов договору про надання банківських послуг станом на 25.08.2024 року у [PERSON] виникла заборгованість в розмірі 36501,30 грн., яка складається із загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) 36501,30 грн. Факт користування відповідачкою кредитними коштами підтверджується рухом коштів по картці від 28.10.2024. За змістом частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Вимога справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановлені його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах, закріплені можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу. У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до частини 2 статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем він вважається укладеним в письмовій формі. З огляду на зазначені норми права Верховний Суд в своїх постановах дійшов висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19, від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19. Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» передбачено, що договір про надання фінансових послуг (включно, мікропозики) укладається виключно в письмовій формі: у паперовому вигляді; у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг"; шляхом приєднання клієнта до договору, який може бути наданий йому для ознайомлення у вигляді електронного документа на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, та/ або (у разі надання фінансової послуги за допомогою платіжного пристрою) на екрані платіжного пристрою, який використовує особа, яка надає фінансові послуги; в порядку, передбаченому Законом України "Про електронну комерцію". Відповідно до положень статей 5, 15 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Суб`єкти електронного документообігу, які здійснюють його на договірних засадах, самостійно визначають режим доступу до електронних документів, що містять конфіденційну інформацію, встановлюють для них систему (способи) захисту. Зі змісту статей 11,12 Закону України «Про електронну комерцію»(далі Закон) електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Зазвичай такі правила є невід`ємною частиною кредитного договору, що прописується в самому договорі та без підтвердження про ознайомлення з такими, договір не буде укладено. Відповідно до частини 3 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини 4 статті 11 Закону). Згідно із частиною 6 статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини 8 статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Універсал Банк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, то вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. У анкеті-заяві позичальника [PERSON] зазначена процентна ставка за користування кредитними коштами у разі виходу з пільгового періоду на кредит (пільговий період за користування кредитним лімітом становить до 62 дні у розмірі 3,2 % на місяць. Однак, обґрунтовуючи вимоги про стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі, що перевищує ліміт кредитування Банк посилався на Умови і правила обслуговування в АТ «УНІВЕРСАЛБАНК» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank/ Universal Bank, Тарифи з користування Чорною карткою monobank. Проте матеріали справи не містять підтверджень, що саме надані Банком до суду Умови і правила обслуговування в АТ «УНІВЕРСАЛБАНК» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank/ Universal Bank та Тарифи з користування Чорною карткою monobank розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву до договору про надання банківських послуг в рамках проекту Монобанк (monobank), тоді як вказані Умови і правила та Тарифи [PERSON] не підписані, зокрема електронним цифровим підписом, як це передбачено узгодженими сторонами умовами у анкеті-заяві відповідача до договору про надання банківських послуг в рамках проекту Монобанк (monobank) від 26.06.2020 року. Крім того, як зазначено у наданих позивачем до суду Умовах і правилах обслуговування в АТ «УНІВЕРСАЛБАНК» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank/ Universal Bank та Тарифах з користування Чорною карткою monobank, вони затверджені Протоколом Правління № 49 від 30 листопада 2022 року та набувають чинність з 01 грудня 2022 року. При цьому, згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що не підписані Умови та Правила надання банківських послуг не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного шляхом підписання заяви-анкети. За такого посилання на те, що Умови і правила знаходяться у публічному доступі за посиланням http://www.monobank.ua/terms, а тому є загальновідомими, - не доводять узгодження сторонами у належній формі конкретних умов кредитування, з яких виходив позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги. З огляду на викладене не заслуговують на увагу доводи позивача про те, що надані Банком Умови і правила обслуговування в АТ «УНІВЕРСАЛБАНК» та Тарифи повинні розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, а тому з відповідачем було узгоджено у належній формі зазначені в цих документах умови кредитування. Такі висновки не суперечать позиціям Верховного Суду, викладеним у постановах від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 та від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20, в зв`язку із чим доводи позовних вимог в цій частині є безпідставними. Також, у п. 3 Анкети-заяви сторони узгодили нарахування відсоткової ставки 3,2 % на місяць у разі виходу з пільгового періоду на кредит (62 дні). Проте, вимог про стягнення з [PERSON] заборгованості за відсотками позивач не заявляв. Між тим, обґрунтовуючи позовні вимоги Банк просив про стягнення заборгованості за тілом кредиту, розмір якого позивачем було збільшено на суму нарахованих процентів, з посиланням на Умови і правила обслуговування в АТ «УНІВЕРСАЛБАНК», тоді як доказів узгодження сторонами у належній формі саме таких умов кредитування позивачем не надано. Обов`язок доводити обґрунтованість позову (зокрема у цій справі обґрунтованість розрахунків) покладений на позивача, а суд зобов`язаний оцінити надані докази за вимогами статей 77-80 ЦПК, оскільки визнання обставин відповідачем та відсутність заперечень відповідача не є тотожними обставинами. При цьому суд враховує, що в матеріалах справи наявний відзив на позовну заяву [PERSON] . Отже, фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку Акціонерному товариству «Універсал Банк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначено моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав суд вважає, що банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, тобто тільки щодо стягнення тіла кредиту. З наданого Акціонерним товариством «Універсал Банк» розрахунку вбачається, що розмір заборгованості відповідача за кредитним договором визначено з урахуванням відсотків, які нараховані згідно з умовами обслуговування рахунків фізичної особи, а тому цей розрахунок не є належним доказом щодо розміру коштів, які фактично отримані позичальником, та його заборгованості. Також, як вбачається з наданого банком розрахунку заборгованості, загальний залишок заборгованості за кредитом (тіло кредиту) становить 36501,30 грн. Проте, фактично ця сума не є заборгованістю лише за тілом кредиту, оскільки банком також нараховувались проценти на заборгованість за кредитом. При цьому, як вбачається з виписки щодо руху коштів по картці [PERSON] банком також здійснювалось автоматичне списання відсотків, що теж враховано ним як заборгованість за тілом кредиту, однак фактично такою не є. Таким чином, [PERSON] з моменту укладення договору витрачено 41672,36 грн. (63586,01 грн. 21913,65 грн.), здійснено погашення заборгованості на суму 27084,71 грн., отже не погашено кредитних коштів на суму 14587,65 грн. (41672,36 грн. - 27084,71 грн.), що і підлягає стягненню з відповідача. Інші нарахування, а саме: списання відсотків не узгоджено умовами договору та не є сумами грошових коштів, фактично використаних відповідачем. Тобто, до суми фактично отриманих відповідачем кредитних коштів позивач неправомірно нарахував ще й відсотки, хоча докази про погодження з відповідачем на вчинення вказаних дій позивач суду не надав і матеріали справи цього не містять. Вказані відсотки та заборгованість за порушення грошового зобов`язання банк самовільно нарахував відповідачу, що відображено у розрахунку заборгованості, додавши їх до суми фактично отриманих відповідачем кредитних коштів, внаслідок чого неправомірно збільшив тіло кредиту. Тому заявлена сума заборгованості за тілом кредиту є необґрунтованою, а стягненню підлягає різниця між заявленою банком сумою заборгованості за кредитом та сумою нарахованих банком відсотків, які були погашені за рахунок кредитних коштів та коштів внесених позичальником на погашення кредиту. Твердження банку про те, що розмір заборгованості за тілом кредиту становить 36501,30 грн. суд відхиляє, оскільки як вбачається з виписки до вказаної суми банком також враховано суми списання відсотків, а їх нарахування у відповідності до Умов обслуговування рахунків фізичної особи, що відповідачкою не підписані, є безпідставним. Доказів щодо наявності у неї заборгованості перед банком саме у заявленому в позові розмірі немає. Приймаючи до уваги, що позивач безпідставно нараховував відсотки за користування кредитом і їх погашення відбувалося за рахунок тіла кредиту, внаслідок чого тіло кредиту безпідставно збільшено банком на суму нарахованих відсотків, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь банку лише заборгованості за тілом кредитом в сумі 14587,65 грн. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, щодо часткового задоволення позовних вимог позивача в розмірі 14587,65 грн., а також стягнення витрат по сплаті судового збору, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 1210,13 грн.

Outcome: partial