Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-10 00:00:00

У вересні 2024 року до Кременчуцького районного суду Полтавської області звернулося ТОВ «Коллект Центр» із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором. В обґрунтування позову позивач посилався на те, що 27 лютого 2019 р. між АТ «Альфа-Банк» та відповідачем [PERSON] було укладено договір про надання кредиту № 501116398. Відповідно до умов договору, АТ «Альфа-Банк» надав позичальнику кредит у розмірі 23\~184,00 грн., строк кредиту 48 місяці на споживчі потреби, процентною ставкою 33,0% річних. Кредити надавалися позичальнику: - для власних потреб у розмірі 9411,31 грн., спосіб видачі переказ коштів на рахунок, відкритий в банку; - повернення заборгованості за кредитним договором № 501023614 від 02.05.2018 року у розмірі 8588,69 грн., спосіб видачі переказ коштів на рахунок у банку. Крім того, банк відкрив позичальнику відновлювальну кредитну лінію лімітом 200 000 грн., процентна ставка 26,00% річних, обов`язковий мінімальний платіж 5% від загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 грн. АТ «Альфа-Банк» свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. У свою чергу відповідач належним чином покладені на неї обов`язки перед банком не виконала, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 46\~932,03 грн. 17 травня 2021 року між АТ «Альфа-Банк» та TOB «ФК «Флексіс» було укладено договір факторингу № 2, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідача. Таким чином, TOB «ФК «Флексіс» набуло статусу кредитора за кредитним договором від 27.02.2019 року, укладеним між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] 18 травня 2021 року між TOB «ФК «Флексіс» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу № 18-05/2021, відповідно до якого ТОВ «ФК «Флексіс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі за кредитним договором № 501116398 від 27.02.2019 року, що укладений між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] . Пізніше ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами ТОВ «Коллект Центр» відповідно до Договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 року, у тому числі за кредитним договором № 501116398 від 27.02.2019 року, що укладений між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] . У порушення умов кредитного договору відповідач свої зобов`язання належним чином не виконує, в результаті чого виникла заборгованість у розмірі 46\~932,03 грн., з яких: 19\~967,74 грн. заборгованість за кредитом, 25\~997,75 грн. заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги, 866,54 грн. заборгованість за нарахованими процентами з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості, 100,00 грн. заборгованість за пенею/штрафом, який позивач просив стягнути з відповідача, а також сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та 13\~000,00 грн. витрат на правничу допомогу. Ухвалою судді Кременчуцького районного суду Полтавської області Река А.С. від 10 жовтня 2024 року цивільну справу передано на розгляд до Автозаводського районного судум. Кременчука за підсудністю. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31 жовтня 2024 року визначено головуючим - суддю Нестеренка С.Г. Ухвалю судді від 14 листопада 2024 року позовну заяву залишено без руху. На виконання ухвали до суду надійшли заява позивача про усунення недоліків та клопотання про витребування доказів. Ухвалою судді від 13 грудня 2024 року відкрито спрощене провадження у справі, залучено учасників справи, призначено судове засідання, витребувано від АТ «Сенс Банк» інформацію. У судове засідання представник позивача ТОВ «Коллект Центр» не прибув. У поданій позовній заяві просили справу розглядати без участі представника позивача. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не прибула з невідомих суду причин, була належним чином повідомлена про час, дату та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомила. Заяв, клопотань до суду не подавала. Не скористалася своїм правом на подачу відзиву на позовну заяву. Представники третіх осіб АТ «Сенс Банк» (колишній АТ «Альфа-Банк»), ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Фінансова компанія «Флексіс» у судове засідання не прибули з невідомих суду причин. Повідомлялися належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Про причини неявки своїх представників суд не повідомили. Свого відношення до позову не висловили. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Ухвалою суду від 11 березня 2025 року постановлено про заочний розгляд справи. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив наступне. 27 лютого 2019 року між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] були підписані оферта на укладання угоди про надання кредиту № 5011163398 та анкета-заява про акцепт Публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в АТ. Відповідач просила банк відкрити їй поточний рахунок з електронним платіжним засобом у гривні, з лімітом кредитної лінії у розмірі 200 000 грн. Проценту ставку за користування коштами відновлювальної кредитної лінії при вчиненні торгових операцій та/або операцій зняття коштів готівкою пропонує встановити у розмірі 26% річних. Тип процентної ставки - фіксована. Обов`язковим мінімальним платежем пропонує встановити у розмірі 5% від суми загальної заборгованості за кредитною лінію, але не менше 50 грн. Підписанням оферти відповідач беззаперечно підтверджує, що попередньо ознайомлена у письмовій формі: зі всією інформацією, необхідною для прийняття усвідомленого рішення щодо отримання кредиту; з інформацією, надання якої передбачене нормами ЗУ «Про споживче кредитування» та нормативними актами НБУ. Згідно пункту 2.1.1. Заяви-анкети про акцепт публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про банківське обслуговування фізичних осіб у ПАТ «Альфа-Банк», яка є договором, відповідач підтвердила акцепт Публічної пропозиції та укладення Договору між нею та АТ «Альфа-Банк» на умовах, викладених в Публічній пропозиції та додатках до договору, що розміщені на веб-сторінці банку www.alfabank.ua. Крім цього, 27 лютого 2019 року [PERSON] підписала Паспорт споживчого кредиту, який містить умови кредитування, в тому числі, для картки World Debit Mastercard, якою користувалася відповідач, а саме: основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача: максимальна сума кредиту - до 200 000 гривень; строком на 12 місяців з можливістю пролонгації дії відновлювальної кредитної лінії на новий строк за умови дотримання клієнтом умов Договору. Мета отримання кредиту - споживчі цілі, спосіб та строк надання кредиту - безготівковим шляхом; процентна ставка, відсотків річних 26%, процентна ставка фіксована. Кількість та розмір платежів, періодичність внесення: щомісячно, не менш ніж сума обов`язкового мінімального планету 5% від суми заборгованості, мінімум 50 грн. Таким чином, [PERSON] підтвердила своїм особистим підписом, що ознайомлена та згодна з публічною пропозицією АТ «Альфа-Банк» на укладення договору про банківське обслуговування фізичних осіб. Факт користування [PERSON] кредитними коштами підтверджується випискою по рахунку з кредитної картки World Debit Mastercard за період з 27.02.2019 року по 17.05.2021 року, з якої вбачається, що відповідач користувалася кредитними коштами для особистих потреб, тобто реалізувала своє право на користування кредитним лімітом. Також, судом встановлено, що відповідно до оферти на укладання угоди про надання кредиту № 5011163398 [PERSON] запропонувала АТ «Альфа-Банк» укласти з нею Угоду про надання споживчого кредиту, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб. Підставою для угоди є Договір про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», що укладений між нею та банком. За умовами споживчого кредиту: тип кредиту - кредит готівкою, сума кредиту 23\~184,00 грн., процентна ставка, 33,00% річних, тип ставки - фіксована, строк кредиту- 48 місяців, дата повернення кредиту: 27.02.2023 року. Кредити надавалися позичальнику: - для власних потреб у розмірі 9411,31 грн., спосіб видачі переказ коштів на рахунок, відкритий в банку; - повернення заборгованості за кредитним договором № 501023614 від 02.05.2018 року у розмірі 8588,69 грн., спосіб видачі переказ коштів на рахунок у банку. У Додатку № 1 до угоди про надання кредиту № 5011163398 від 27.02.2019 року, містить графік платежів та розрахунок сукупної вартості кредиту та реальної процентної ставки, який підписаній відповідачем. Також відповідачем підписаний паспорт споживчого кредиту. Факт отримання [PERSON] кредиту за кредитним договором № 5011163398 від 27.02.2019 року підтверджується меморіальним ордером № 690976 від 27.02.2019 року, а факт користування кредитними коштами - випискою по особовому рахунку, з якої вбачається, що відповідач користувалася кредитними коштами для особистих потреб, тобто реалізувала своє право на користування кредитними коштами. Крім того, факт надходження на рахунок [PERSON] кредитних коштів у розмірі 23\~184,00 грн. підтверджується випискою про рух коштів на рахунку відповідача, де відображено зарахування коштів у зазначеному розмірі (т. 2 а.с. 10-12). Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 5011163398 від 27.02.2019 року, станом на 17.05.2021 року, розмір заборгованості відповідача [PERSON] перед АТ «Альфа Банк» становить 35\~197,57 грн., з яких: 19\~967,74 грн. заборгованість за кредитом, 8\~591,97 грн. заборгованість за процентами, 6\~537, 86 грн. заборгованість по комісії та 100,00 грн. заборгованість по пені. 17 травня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Флексіс» (фактор) та АТ «Альфа Банк» (клієнт) було укладено договір факторингу № 2, відповідно до якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає фактору, а фактор набуває належне клієнтові право вимоги до боржників за договорами, перелік яких міститься в додатку № 1-1до договору, що додається до даного договору на паперовому носії. Згідно з\~додатком №\~1-1\~до договору\~факторингу №\~2\~від 17.05.2021\~року,\~характеристики права\~вимоги,\~переданих фактору\~клієнтом за\~договором та\~боржників за\~основними договорами,\~ТОВ «ФК\~«Флексіс» набув\~права грошової\~вимоги до\~відповідача [PERSON] \~за кредитним\~договором №\~5011163398\~від 27.02.2019\~року у\~загальному розмірі\~35\~197,57\~грн.,\~з яких:\~19\~967,74\~грн.\~заборгованість за\~кредитом,8 591,97 грн. заборгованість за процентами, 6 537, 86 грн. заборгованість по комісії та 100,00 грн. заборгованість по пені. 18 травня 2021 року між ТОВ «Вердикт Капітал» (фактор) та ТОВ «Фінансова компанія «Флексіс» (клієнт) було укладено договір факторингу № 18-05/21, відповідно до якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає фактору, а фактор набуває належне клієнтові право вимоги до боржників перелік яких міститься в додатку № 1-1 до договору, що додається. Відповідно до\~Акту приймання-передачіРеєстру боржників за договором факторингу № 18-05/2021 від 18.05.2021 року, клієнт передав, а фактор прийняв Реєстр боржників кількістю 12 901, після чого до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором стосовно заборгованостей. Як постає з додатку № 1-1 до договору факторингу № 1805/21 від 18.05.2021 року ТОВ «Вердикт Капітал» набув права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 5011163398 від 27.02.2019 року у загальному розмірі 35 197,57 грн., з яких: 19 967,74 грн. заборгованість за кредитом, 8591,97 грн. заборгованість за процентами, 6537,86 грн. заборгованість по комісії та 100,00 грн. заборгованість по пені. 10 січня 2023 року між ТОВ «Коллект Центр» (фактор) та ТОВ «Вердикт Капітал» (клієнт) укладено договір № 10-01/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого за цим договором в порядку та на умовах, визначених цим договором, первісний кредитор відступає шляхом продажу новому кредитору належні первісному кредитору, а новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим договором. Згідно з додатком № 3 до договору № 1001/2023 про відступлення (купівлі - продажу) прав вимоги від 10.01.2023, реєстру боржників до договору № 1001/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023 року том № 1, ТОВ «Коллект Центр» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 5011163398 від 27.02.2019 року у загальному розмірі 46\~065,49 грн., з яких: 19 967,74 грн. заборгованість за кредитом, 25\~997,75 грн. заборгованість за нарахованими процентами та 100,00 грн. заборгованість по пені. Згідно з розрахунком заборгованості за договором, який було надано позивачем, розмір боргу є тотожним розміру боргу на час відступлення прав вимоги. Правовідносини, які виникли між сторонами, крім положень вказаного вище договору, врегульовані нормами ЦК України. Статтею 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають на підставі договору або правочину. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). З матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] запропонувала, шляхом звернення з офертою, яка містить усі істотні умови договору, АТ «Альфа Банк» укласти кредитний договір, договір про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної лінії, банк в свою чергу надало кредит відповідачу. Вказані дії підтверджують факт досягнення сторонами згоди щодо істотних умов правочинів, як того вимагають положення статті 638 ЦК України. Частиною 1 статті 639 ЦК України передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Згідно з частиною 2 статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно з частиною 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Згідно ч. 1 ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Пропозицією укласти договір є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться, незалежно від наявності в таких документах (інформації) електронного підпису. Відповідно до ч. 2 ст. 642 ЦК України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. У частині 1 ст. 1054 ЦК України вказано, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Відповідно до частини 1 статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст. 1050 ЦК України). Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Судом встановлено, що АТ «Альфа банк» відступило ТОВ «Коллект Центр» (через ТОВ «ФК «Флексіс» та ТОВ «Вердикт Капітал») право вимоги до відповідача. Договори факторингу (відступлення права вимоги) у встановленому порядку недійсними не визнані, тобто в силу положень статті 204 ЦК України діє презумпція правомірності вказаних правочинів. Відтак, до ТОВ «Коллект Центр», як до нового кредитора, перейшло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] по заборгованості, яка виникла за кредитним договором № 5011163398 від 27.02.2019 року. Із розрахунку заборгованості, складеного позивачем ТОВ «Колект Центр», заборгованість відповідача перед позивачем, станом на 10.09.2024 року, складає 46932,03 грн., з яких: 19 967,74 грн. заборгованість за кредитом, 25 997,75 грн. заборгованість за процентами, нарахованими на дату відступлення права вимоги, 866,54 грн. заборгованість за процентами, нарахованими на дату виготовлення розрахунку та 100,00 грн. заборгованість по пені. Дослідивши вказаний розрахунок, суд дійшов висновку, що заявлена до стягнення позивачем сума процентів, нарахованих з моменту відступлення прав вимоги (10.01.2023 року) по дату виготовлення розрахунку заборгованості (10.09.2024 року) у загальній сумі 866,54 грн. не підтверджується наданими суду доказами та суперечить умовам Договору факторингу, оскільки відповідно до п. 5.4. Договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 року, укладеного між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, зокрема, новий кредитор має право здійснювати нарахування та стягнення процентів та/чи процентів за прострочення виконання грошового зобов`язання (відповідно до ст. 625 ЦК України) за договорами позики (кредитними договорами). Зазначені проценти у розмірі 866,54 грн. позивач нарахував на підставі кредитного договору, про що зазначив у позовній заяві, а не ст. 625 ЦК України, що суперечить п. 5.4. Договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 року. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги у цій частині задоволенню не підлягають, а, відтак, у задоволенні вимоги про стягнення з відповідача нарахованих процентів за період з 10.01.2023 року по 10.09.2024 року у розмірі 866,54 грн. слід відмовити. Щодо нарахованої позивачем неустойки (пені) за неналежне виконання відповідачем своїх боргових зобов`язань у розмірі - 100 грн., суд звертає увагу на наступне. Пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України унормовано, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року за № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року, на території України введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Згодом, неодноразово воєнний стан на території України продовжувався у встановленому законом порядку і є чинним на даний час. Таким чином, в умовах воєнного стану позичальник (боржник) звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за прострочення грошового зобов`язання. Як постає з матеріалів справи та договору факторингу № 2 від 17.05.2021 року, укладеному між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК «Флексіс» до останнього перейшло право вимоги за договором № 501116398 від 27.09.2019 року у загальному розмірі 35\~197,57 грн., з яких: 19 967,74 грн. заборгованість за кредитом, 8 591,97 грн. заборгованість за процентами, 6 537, 86 грн. заборгованість по комісії та 100,00 грн. заборгованість по пені. З цього суд вбачає, що нарахування пені відбулося до введення воєнного стану в Україні, а отже, позовна вимога в частині стягнення з відповідача заборгованості по пені підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Слід стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором № 501116398 від 27.02.2019 року у загальному розмірі 46\~065,49 грн., з яких: 19\~967,74 грн. заборгованість за кредитом, 25\~997,75 грн. заборгованість за нарахованими процентами та 100,00 грн. заборгованість по пені. При цьому позивачу слід відмовити у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача заборгованості за нарахованими процентами за період з 10.01.2023 року по 10.09.2024 року. Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Судом позов було задоволено у розмірі 46\~065,49 грн., що становить 98,15% від заявленого 46\~932,03 грн. Враховуючи факт часткового задоволення судом позовних вимог у розмірі 98,15%, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню кошти у повернення сплаченого судового збору у розмірі 2377,59 грн. (98,15% від 2422,40 грн.). При цьому позивачу необхідно відмовити у поверненні сплаченого судового збору у розмірі 650,41 грн. (3028,00-2377,59). Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Позивач просив стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 13\~000,00 грн. Пунктами 1,4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу та витрати пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження витрат на правову допомогу позивачем додано договір № 01-07/2024 від 01.07.2027 року про надання правової допомоги, укладений між ТОВ «Коллект Центр» та Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс», заявки на надання юридичної допомоги № 304 від 05.07.2024 року на суму 13 000,00 грн., платіжної інструкції від 12.09.2024 року на 91 000,00 грн., призначення платежу: надання правової допомоги згідно договору № 01-07/2024 від 01.07.2027 року, витяг з Акту № 2 про надання юридичної допомоги від 05.09.2024 року, відповідно до якого надано наступні правові послуги: надання усної консультації з вивченням документів 4\~000,00 грн. (2 год.), складання позовної заяви для подачі до суду - 9000,00 грн. (3 год.) Всього на суму 13\~000,00 грн. Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. У рішенні Європейського суду з прав людини від 23 січня 2014 року (справа «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними й неминучими, а їх розмір - обґрунтованим (пункт 268). Верховний Суд у постанові від 19 лютого 2024 року у справі № 490/7096/21 та від 22 травня 2024 року у справі № 205/5969/15-ц вказав, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд, за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. У постанові від 22 травня 2024 року у справі № 205/5969/15-ц також зауважено, що подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 17 квітня 2024 року у справі № 756/6927/20, від 04 квітня 2024 року у справі № 701/804/21, від 10 квітня 2024 року у справі № 530/259/21, від 10 квітня 2024 року у справі № 367/6289/21, у яких також вирішувалось питання щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу за відсутності заперечень іншої сторони. Отже, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним, суд, з урахуванням конкретних обставин, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. При вирішенні питання стягнення витрати на правову допомогу, суд бере до уваги зазначений в заяві обсяг виконаних адвокатським об`єднанням робіт. Водночас, суд звертає увагу, що предмет спору відноситься до справ незначної складності (справа є малозначною) та не потребує значних витрат часу на виконання відповідних робіт щодо усної консультації, правового аналізу та підготовки позовної заяви, з огляду на сталу практику національних судів зі спірних правовідносин. Дана категорія справ є поширеною. Переважна більшість тексту позову у 3 аркуші містить перелік норм чинного законодавства, використання яких є типовим для даного виду цивільно-правових спорів. Підготовка такої позовної заяви для професійного адвоката не може займати 3 год. часу, усна консультація не може тривати 2 год. враховуючи сталу судову практику щодо розгляду подібних спорів на участі фінансових компаній. Крім того, до позовної заяви додані документи, які були в наявності у позивача, будь-яких розрахунків Адвокатське об`єднання «Лігал Ассістанс» не здійснювало. Враховуючи складність справи, яка є типовою для позивача та не є складною, надані адвокатським об`єднанням послуги у такій типовій для позивача справі, значення справи для сторін, враховуючи поведінку сторін у справі - позивача, який надає фінансові послуги та відповідача, який є споживачем послуг з кредитування, тривалість розгляду справи, «шаблонний» характер позовної заяви, масовість таких позовних заяв, суд вважає, що розмір витрат позивача є непропорційним до предмету позову, не відповідає принципам справедливості та верховенства права. Вартість послуг є вочевидь завищеною, тому наявні підстави для часткового їх відшкодування відповідачем в розмірі 2 000 грн., що відповідатиме обсягу наданих послуг та вимогам розумності та справедливості. Сторони не заявляли про понесення ними інших судових витрат. Справа розглянута в межах заявлених позовних вимог та наданих учасниками справи доказів.

Outcome: partial