Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-09 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. В обґрунтування вимог представниця позивачки посилається на те, що сторони по справі перебули у шлюбі з 02.10.2004 по 14.12.2015, від даного шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] . Згідно рішень Дубенського міськрайонного суду від 01.12.2015 та 26.09.2019 з відповідача стягувалися аліменти на утримання доньки до досягнення нею повноліття. [INFO] дочка досягла повноліття, однак з 19.09.2022 є студенткою Національного університету біоресурсів і природокористування України денної форми навчання, проживає з позивачкою, знаходиться на повному її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання дочки не надає, а заробітної плати позивачки не достатньо на всі потреби дочки, відтак опинилася в скрутному матеріальному становищі. Разом з тим позивачка просить стягнути з відповідача вже понесені нею додаткові витрати за той період, коли аліменти на утримання спільної дочки з відповідача не стягувалися, а саме з 01.03.2023 по дату звернення із даним позовом до суду. За цей період нею були понесені додаткові витрати на проїзд дочки до місця навчання в сумі 830, 27 грн., та на оплату проживання в гуртожитку у сумі 17265 грн., тобто такі витрати були понесені позивачкою для забезпечення участі доньки в навчальному процесі з метою її розвитку. Зазначає, що відповідач є працездатним, інших дітей немає, аліментів нікому не сплачує, а отже має можливість надавати грошову допомогу на утримання спільної дитини. Враховуючи викладене, просить стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої дочки, що навчається у розмірі частки усіх видів його заробітку (доходу) до закінчення нею навчання, але не довше, як до досягнення 23-років, понесені додаткові витрати на доньку у розмірі 18095, 27 грн та 4000 грн. витрат на професійну правову допомогу. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 04.02.2024 відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до судового розгляду без повідомленням (виклику) сторін. Відповідач документи суду отримав 27.02.2025, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення йому поштового відправлення, відзиву на позовну заяву не подавав, заяв та клопотань до суду не надходило, а тому підстав для відкладення розгляду справи немає. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. ІІІ. Фактичні обставини справи. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому 02.10.2004 шлюбі, який згідно рішення Дубенського міськрайонного суду від 01.12.2015 розірвано (а.с.10). [PERSON] та [PERSON] згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с.6). Рішенням Дубенського міськрайонного суду від 01.12.2015 присуджено стягувати з [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] в розмірі 600 грн. з наступною індексацією відповідно до закону, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03.11.2015 року і до досягнення нею повноліття (а.с.10). Рішенням Дубенського міськрайонного суду від 26.09.2019 змінено спосіб стягнення аліментів та вирішено стягувати з [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] у розмірі частини усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішення законної сили і до досягнення нею повноліття. (а.с.11-12). Згідно витягу з реєстру Київської територіальної громади №2024/010349780 [PERSON] , [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 31.10.2022(а.с.8). Згідно довідки №307 від 03.12.2024 [PERSON] є студенткою 3 курсу денної форми здобуття вищої освіти за державним замовленням, яка навчається на агробіологічному факультеті Національного університету біоресурсів і природокористування України. Рік вступу - 19.09.2022, рік завершення навчання - 30.06.2026 (а.с.9) Згідно фіскальних чеків Приватбанку проведена оплата (платники [PERSON] [PERSON] ) за проживання [PERSON] в гуртожитку [ADDRESS] з 30.06.2023 о 30.06.2024 у розмірі 8465 грн., та за період з 19.08.2024 по 17.07.2025 у розмірі 8800грн. (а.с.13). Згідно посадочних документів вартість проїзду до місця навчання [PERSON] за напрямком «Дубно-Київ-Пасажирський» 13.09.2024 становила 234,62грн.; 05.08.2024 - 225,14грн.; за напрямком «Київ-Пасажирський-Дубно» 29.08.2024 становила 205,62грн., за напрямком «Київ-Пасажирський-Рівне» 02.11.2024 - 164,89 грн, а разом 830,27грн.(а.с.14-17). IV. Норми права, які застосував суд. Згідно ст. 199 СК України, якщо повнолітні діти продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. За нормами ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При цьому, ні мінімального, ні максимального розміру аліментів на повнолітню дитину СК України не встановлює. Аналіз зазначеної норми дає підстави дійти до висновку, що обоє батьків зобов`язані утримувати своїх дітей, якщо останні продовжують навчання, у разі можливості надавати таку допомогу, і така допомога може надаватись як у твердій грошовій сумі так і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з вимогами ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Пленум Верховного Суду України надав роз`яснення щодо підстав виникнення обов`язку батьків по утриманню своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання. Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 року обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно ч.1 ст.185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Згідно ч.2 ст.185 Сісейного кодексу України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Верховний Суд України роз`яснив, що вказане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Верховний Суд України звернув увагу, що, вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі Вказаний правовий висновок викладено в Постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом Відповідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. V. Мотивована оцінка і висновки суду. Враховуючи те, що дочка сторін по справі є повнолітньою, проте продовжує навчатися на денній формі навчання, що виключає можливість власного працевлаштування на повний день, потребує матеріальних витрат на житлово-побутові потреби, їжу, одяг, придбання підручників та інших матеріалів для навчання,суд вважає доведеною обставину щодо потреби в матеріальній допомозі. Зважаючи на те, що повнолітня [PERSON] фактично перебуває на утриманні матері, а батько який проживає окремо добровільно коштів на її утримання та навчання не надає, однак все ж обов`язок платити аліменти за батьком залишається, він є у працездатному віці, інших дітей немає, його донька ще не досягла 23 років і продовжує навчання. Вирішуючи питання про стягнення аліментів, суд керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно із становищем одержувача аліментів, враховуючи, відсутність заперечень з боку відповідача, суд вважає за доцільне стягнути з нього аліменти на утримання повнолітньої доньки в розмірі частки всіх видів його заробітку (доходу) починаючи стягнення з дня пред`явлення позову і до закінчення нею навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23 років. Що стосується стягнення додаткових витрат у розмірі 18095,27грн. з відповідача, то суд зазначає, що незалежно від того, проживають батьки дітей разом чи окремо, незалежно від характеру їх взаємовідносин, але той з батьків, який проживає окремо від дітей та з кого присуджено стягнення аліментів на дітей, зобов`язаний брати участь в додаткових витратах, що викликані особливими обставинами. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину є зокрема, і витрати на навчання дитини, а доказами вже понесених витрат можуть бути чеки, платіжні квитанції, виписки з банківського рахунку про здійснення оплати. Чинне законодавство гарантує право дитини на достатній життєвий рівень та визначає обов`язок батьків забезпечити дитині гідні умови життя, в тому числі фінансово. При цьому обов`язок батьків не обмежується утримувати дитину лише сплатою аліментів, а й зобов`язує брати участь в додаткових витратах на дитину. Позивачкою належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, котрі було досліджено судом, доведено факт понесення нею додаткових витрат у розмірі 18095, 27грн. пов`язаних із навчанням доньки (проїзд до місця навчання та плата за проживання в гуртожитку) у період з 01.03.2023 по дату подання позову до суду, тобто коли донька сторін вже досягла повноліття і аліменти на її утримання батьком не сплачувалися. Суд зазначає, що участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батьків незалежно від сплати ними аліментів. Таким чином, з урахуванням рівності обов`язку батьків щодо участі у додаткових витратах на дітей, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується наступним. Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. За змістом ст. 137 ЦПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Так за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Судом встановлено, що понесені позивачкою витрати на правничу допомогу в розмірі 4000 грн., підтверджуються матеріалами справи: свідоцтвом про право зайняття адвокатською діяльністю адвоката Альонової М.Б. серії РН №1731, ордером на надання правничої допомоги, квитанцією до прибуткового касового ордеру №6 від 28.01.2025 про сплату послуг у розмірі 4000 грн. (а.с.18-20). Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. За таких обставин, позивачка у справі про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору, що є підставою для стягнення із відповідача в порядку ст.141, 142 ЦПК України 1211,20 грн. грн. судового збору в дохід держави. Окрім того, згідно ст. 137 ЦПК України з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути понесені та документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000 грн.

Outcome: approved