Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-04 00:00:00

[PERSON] 29.08.2024 звернулася до Суворовського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , та про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання. Позовні вимоги мотивовані тим, що дочка сторін [PERSON] навчається у Буковинському державному медичному університеті на 1 курсі денної форми навчання, у зв`язку з чим не може працювати. Рішенням Новозаводського районного суду м.Миколаєва від 16.12.2019 у справі №487/1645/19 було стягнуто аліменти на дітей у твердій грошовій сумі. На даний час зросли витрати на дітей, на ліки, оскільки син постійно потребує ліки, зросли ціни та продукти та одяг. Родині позивачки було надано статус малозабезпеченої. Тим часом, відповідач насолоджується життям за кордоном, інших дітей відповідач немає, має нерухомість в Україні, тому має змогу сплачувати аліменти у достатньому для нормального розвитку та життя дітей. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 11.09.2024 справу передано за підсудністю до Приморського районного суду м. Одеси. Справа 09.10.2024 надійшла до Приморського районного суду м. Одеси та 10.10.2024 була передана судді Бондарю В.Я. Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 10.10.2024 справу прийнято до провадження, провадження у справі відкрите, розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання на 26.11.2024. У зв`язку з неявкою учасників справи у судове засідання 26.11.2024 розгляд справи було відкладено на 14.01.2025. Ухвалою від 08.01.2025 призначено судове засідання в режимі відеоконференції за часті представника позивача [PERSON] . У судовому засіданні 14.01.2025 проведеному за участі представника позивача Дьоміної Т.В., яка брала участь в засідання в режимі відеоконференції, було задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів, з метою отримання витребуваних доказів розгляд справи відкладено на 03.02.2025. Ухвалою від 14.01.2025 витребувано від Адміністрації Державної прикордонної служби інформацію про перетин кордону [PERSON] за період з лютого 2022 року по теперішній час. У судовому засіданні 03.02.2025 проведеному за участі представника позивача Дьоміної Т.В., яка брала участь в засідання в режимі відеоконференції, оголошено перерву до 05.03.2025, адже не надано відповіді на ухвалу про витребування доказів. У судовому засіданні 05.03.2025 долучено докази подані представником позивача, ухвалено проводити розгляд справи в заочному провадженні, представник позивача Дьоміної Т.В., яка брала участь в засідання в режимі відеоконференції, підтримала позовні вимоги та просила задовольнити. [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду сповіщався шляхом розміщення оголошення, згідно ч.11 ст. 28 ЦПК України, адже 14.10.2023 [PERSON] знятий з обліку зареєстрованого місця проживання. Додатково судове кореспонденція направлялася за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання, однак поверталася до суду з відмітками «за закінченням терміну зберігання». З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи (ч.1 ст. 128 ЦПК України). Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позову, зважаючи на наступне. Судом встановлено, що [INFO] у батьків [PERSON] та [PERSON] народилася донька [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.с.6). [INFO] у батьків [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON] , що вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.7). Рішенням Заводського районного суду м.Миколаєва від 16 грудня 2019 року у справі №487/1645/19 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , у твердій грошовій сумі у розмірі 2\~000 грн на кожну дитину, щомісячно, починаючи стягнення з 28.02.2019 і до досягнення дітьми повноліття (а.с.10-12). У [PERSON] є також син [PERSON] , 2019 року народження, у зв`язку з чим позивачку документовану посвідченням 16.11.2019, яке дає право на пільги, передбачені законодавством України для багатодітних сімей, зі строком дії свідоцтва до 20.07.2023 (а.с.14). [PERSON] станом на 20.06.2024 навчалася на 1 курсі 2-го медичного факультету, на денній формі навчання за держзамовленням у Буковинському державному медичному університеті (а.с.9), а станом на 23.01.2025 навчається на 2 курсі у Буковинському державному медичному університеті (а.с.72). [PERSON] станом на 27.06.2024 навчався у 7-В класі Миколаївського ліцею №22 Миколаївської міської ради Миколаївської області (а.с.8). [PERSON] має діагноз: дальнозоркість і астигматизм, відповідно до офтальмологічного обстеження ФОП [PERSON] (а.с.15, 16, 17). [PERSON] з 01.01.2025 по 30.06.2025 призначено державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям (а.с.75). [PERSON] має у приватній власності будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] та будинок за адресою: [ADDRESS] , про що свідчить інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (а.с.20). [PERSON] 24.02.2022 виїхав за межі території України та знаходиться за кордоном (а.с.88). Відповідно до ст. 18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст. 27 Конвенції про захист прав дитини батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ч.8 ст. 7 Сімейного Кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Частинами першою та другою статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. [PERSON] [INFO] виповнилося 18 років, тобто вона стала повнолітньою та призначені аліменти за рішенням суду припинилася стягуватися. Відповідно до ст.198 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку допомогу надавати. Згідно ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України. Наведені норми імперативно закріплюють обов`язок обох батьків утримувати дітей. Постановою Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» (п. 20) роз`яснено судам, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Частина 1 статті 182 СК України зазначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Тож, повнолітня донька сторін [PERSON] навчається у буковинському державному медичному університеті, у зв`язку з чим не може працювати та забезпечувати себе самостійно. Таким чином, якщо дитина потребує матеріальної допомоги на час навчання, а у батьків наявна можливість надавати таку допомогу, незалежно від форми навчання дитини, батьки зобов`язані порівну утримувати дитину. Враховуючи вищевикладене, зважаючи на відсутність доказів щодо неможливості відповідача утримувати повнолітню доньку, яка продовжує навчання, перебування [PERSON] за кордоном та наявність у власності нерухомого майна, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в цій частині. Частиною 1 статті 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто з 29.08.2024. Стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON] має бути до закінчення навчання, але не більше ніж до 23 років, у разі якщо у 23-річному віці донька сторін ще продовжить навчання за спеціальністю «222 медицина (магістр)». Щодо збільшення розміру аліментів на утримання сина сторін [PERSON] . Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку\~із значним\~покращенням матеріального\~становища платника\~аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 вересня 2021 року у справі № 364/1139/19 провадження № 61-11271св20)) У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що: «розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»)». Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України). Підставою подання позову стало погіршення матеріального стану позивача, що само по собі не є підставою для збільшення розміру аліментів, адже батьки порівну мають утримувати дітей. Разом з тим суд враховує, що відповідач з початку повномасштабного вторгнення росії в Україну виїхав за межі території України та проживає за кордоном, що свідчить про покращення його матеріального стану, має у власності нерухоме майне, яке знаходиться на території України, інформації про інших утриманців немає, у зв`язку з чим, суд дійшов висновку про можливість збільшення розміру аліментів на утримання сина сторін [PERSON] з 2\~000 грн до 10\~000 грн. Отже, позовні вимоги в частині збільшення розміру аліментів також підлягають задоволенню. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільняються від судового збору позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Згідно ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки, позивачі у справах про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору, покласти на відповідача оплату судового збору у розмірі 1\~211,20 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved