Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-05 00:00:00

31.12.2024 позивач товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ»(далі - ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ») звернулося до суду з указаним позовом, мотивуючи тим, що 21.08.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] у відповідності до Закону України «Про електронну комерцію» було укладено Договір позики № 75178831 у електронній формі, підписаний позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора. За умовами цього Договору товариство надало відповідачці в позику грошові кошти в сумі 14 000,00 грн. строком на 20 днів з можливістю пролонгації чи автопролонгації до 90 днів та зі сплатою процентів у розмірі 1,99% у день. Позикодавець за посередництва платіжної установи ТОВ «ФК «Фінекспрес»» перерахував кошти в сумі 14 000,00 грн. на банківський картковий рахунок позичальника № [NUMBER] , цим самим виконавши свої фінансові зобов`язання. Однак відповідачка повинна була повернути кредит, сплатити відсотки за його користування в порядку та строки, визначені договором. Однак відповідачка свої фінансові зобов`язання за даним договором належним чином та своєчасно не виконала у зв`язку з чим має заборгованість у розмірі 44 646,00 грн., з яких: 14 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 30 646,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. У подальшому за договорами факторингу ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило ТОВ «Фінансова компанія управління активами», яке в свою чергу відступило ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ», як новому кредитору, право вимоги до боржників, в тому числі й до [PERSON] за Договором позики № 75178831 від 21.08.2021. Оскільки вищевказану заборгованість відповідачка не сплатила ні первісному кредитору, ні наступним факторам, то позивач просив суд стягнути з відповідачки [PERSON] на їхню користь заборгованість за Договором позики № 75178831 від 21.08.2021 у розмірі 44 646,00 грн., з яких: 14 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 30 646,00 грн. - сума заборгованості за відсотками, а також судові витрати, пов`язані з розглядом справи. 07.01.2025 суд постановив ухвалу, якою прийняв позов до розгляду та відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; призначив судове засідання на 06.02.2025; задовольнив клопотання позивача про витребування доказів і витребував у АТ КБ «Приват Банк» інформацію щодо належності [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) карткового рахунку № [NUMBER] ; та виписку по картковому рахунку № [NUMBER] , відкритому у АТ КБ «Приват Банк» [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) за період з 21.08.2021 по 24.08.2021. Строк для подання витребуваних доказів встановлено до 05.02.2025 (а.с.125-127). 16.01.2025 від АТ КБ «Приват Банк» отримано документи та відомості на виконання ухвали суду від 07.01.2025 (а.с.139-141). 06.02.2025 розгляд справи було відкладено на 20.02.2025 через повернення на адресу суду конверту, адресованого відповідачці, з відміткою ВПЗ «Укрпошти» - «за закінченням терміну зберігання» (а.с.138, 149). 20.02.2025 розгляд справи було відкладено на 06.03.2025 через неявку відповідачки (а.с. 157). У судове засідання представник позивача ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» не з`явився. Про день, час і місце розгляду справи повідомлені належно (а.с.130-136, 150-153). Позивач у поданій до суду позовній заяві просить розгляд справи здійснити без участі їхнього представника (а.с.6). Крім того, 20.01.2025 та 03.02.2025 представниця позивача [PERSON] подала через ЕКЕС заяви про розгляд цієї справи без її участі, повідомивши, що позов підтримують в повному обсязі та просять його задовольнити, у разі неявки відповідачки не заперечують проти винесення судом заочного рішення у справі (а.с.142-148). Відповідачка [PERSON] у судові засідання 20.02.2025 та 06.03.2025 не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи щоразу була повідомлена належно і завчасно згідно з вимогами чинного законодавства. У матеріалах справи містяться повернуті поштові відправлення (конверти), які скеровувалися судом за адресою зареєстрованого місця проживання відповідачки, з відмітками ВПЗ «Укрпошти» про неможливість їх вручення адресату через його відсутність за вказаною адресою (а.с.156, 164), що згідно з положенням п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК є днем вручення судової повістки. Крім того, відповідачці [PERSON] було доставлено судову повістку про її виклик до суду на 20.02.2025 та 06.03.2025 на її електронну адресу [INFO] , зазначену у Договорі позики № 75178831 від 21.08.2021 (а.с.155, 160). При цьому, суд зазначає, що у рішенні від 09.07.2024р. у справі Hyett Perger Cvitanoviс v. Croatia (справа № 57743/19) ЄСПЛ зробив висновок, згідно з яким «Оскільки під час слухань 23 травня і 17 вересня 2014 року позивач надав суду два документи, в яких чітко була зазначена електронна адреса заявниці, яку вона використовувала для зв`язку з Хорватською асоціацією адвокатів (Croatian Bar Association), враховуючи важливість принципу змагальності судового розгляду, належна старанність вимагала від суду першої інстанції використати цю електронну адресу для повідомлення заявниці про провадження щодо неї (навіть якщо за хорватським законодавством такий метод повідомлення не був офіційним способом вручення судових повісток), або отримати поштову адресу заявниці через електронну пошту для вручення їй позовної заяви чи принаймні запропонувати представнику ad litem це зробити». Враховуючи зазначене, суд вважає, що ним вчинено всі можливі дії щодо належного повідомлення відповідачки про дату, місце та час судових засідань. Жодних заяв чи клопотань від відповідачки на адресу суду не надходило. Відзив на позовну заяву відповідачка [PERSON] не подавала. Стаття 280 ЦПК України визначає, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки відповідачка [PERSON] в судове засідання двічі не з`явилася, будучи належно повідомленою про дату, час і місце судового розгляду, причини своєї неявки в судове засідання суду не повідомила, відзив на позовну заяву не подала, водночас, позивач не висловлював заперечень щодо заочного вирішення справи, - є всі передбачені законом підстави для заочного розгляду справи. Ухвалою суду від 06.03.2025, занесеною до протоколу судового засідання, постановлено провести заочний розгляд цієї цивільної справи. Зі змісту положень статті 281 ЦПК України вбачається, що заочний розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. З огляду на неявку в судове засідання всіх учасників справи, на підставі положень ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, встановив наступні фактичні обставини та визначив зміст спірних правовідносин. Так, суд установив, що 21 серпня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» і [PERSON] було укладено Договір позики № 75178831 (на умовах повернення позики в кінці строку позики), згідно умов якого товариство зобов`язалося надати позичальнику позику в сумі 14 000,00 грн. строком на 20 днів до 10 вересня 2021 року, базова процентна ставка 1,99% в день, знижена процентна ставка 1,59% за день, процентна ставка за понадстрокове користування позикою 2,70% за день (не застосовується в період карантину); орієнтовна реальна річна процентна ставка 15418,91%, орієнтовна загальна вартість позики 18 457,60 грн. (пп. 2.1.-2.3. Договору) (а.с.21). Додатком №1 до Договору позики № 75178831 від 21.08.2021 є Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (а.с.22). Згідно з п. 4 Договору, проценти за цим Договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики. Відповідно до пп. 5.2. Договору, позичальник до моменту підписання Договору вивчив цей Договір та Правила надання грошових коштів у позику, що розміщені на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього Договору, а також зазначена в Правилах процедура і наслідки оформлення позичальником подовження строку користування позикою (пролонгація) або застосування авто пролонгації, йому зрозумілі. Довідкою про ідентифікацію по договору № 75178831 від 21.08.2021 підтверджено, що клієнт [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , з яким укладений договір № 75178831 від 21.08.2021, ідентифікована ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів». Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора): 8e6wXChhXw, 21.08.2021 - 21:00:03, ел.пошта ira-homakova95@ukr.net (а.с.46). Указаний Договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису 8e6wXChhXw, що був надісланий на вказану Відповідачкою/Позичальником електронну адресу - ira-homakova95@ukr.net) у порядку визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Електронні підписи сторін зазначені в розділі реквізити сторін (п.20 Договору) (а.с.22). Оскільки вказаний договір позики створений в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства, вчинений в електронній формі за допомогою електронного підпису уповноваженого представника позикодавця та одноразовим ідентифікатором позичальника, особу якого було верифіковано, з огляду на його не оспорювання відповідачкою, письмова форма даного правочину дотримана. При цьому, суд констатує, що без проходження попередньої реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету, без ознайомлення з Правилами надання коштів у позику, без вчинення послідовності дій щодо акцептування пропозиції укласти електронний договір, подальше укладення між позивачем і відповідачкою електронного договору позики на сайті є неможливим. Тобто, на виконання вимог ч. 1 ст. 638 ЦК України сторони у вказаному договорі позики досягли згоди щодо всіх істотних умов цього правочину, в зв`язку з чим він в силу положень ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами. Зазначене відповідає вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Закону України «Про електронну комерцію», Закону України «Про споживче кредитування», не суперечить приписам ст.ст.6, 205, 207, 627-628, 634, 639, 642 ЦК України та узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними в постановах від 10 червня 2021 року у справі №234/7159/20, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19. Тобто судова практика у цій категорії справ є незмінною. На виконання п.1 Договору позики № 75178831 від 21.08.2021, позикодавець виконав свої зобов`язання, перерахував відповідачці [PERSON] кошти в розмірі 14 000,00 грн., на банківський картковий рахунок відповідачки № [NUMBER] , вказаний нею у договорі, за посередництвом платіжної установи ТОВ «ФК Фінекспрес», яка діє на підставі ліцензії на надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку, так як перерахунок коштів з банківського рахунку позикодавця на картковий рахунок фізичної особи технічно неможливий, що підтверджується копією листа ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» від 12.12.2024, копією довідки ТОВ «ФК Фінекспрес» від 12.12.2024 та копією платіжної інструкції № 0de50700-9f2e-4580-9e7f-912b088c8d45 від 21.08.2021, що є первинним бухгалтерським документом, що складений та підписаний в електронній формі та (а.с.47-51). Наведене також підтверджується повідомленням АТ КБ «Приват Банк» від 09.01.2025, з якого вбачається, що на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] (IBAN [NUMBER] ) (а.с.139). Відповідно до виписки з указаного карткового рахунку відповідачки [PERSON] за період з 21.08.2021 по 24.08.2021 вбачається, що 21.08.2021 на карту № [NUMBER] було зараховано 14 000,00 грн., якими відповідачка користувалася (а.с.140). Натомість, відповідачка [PERSON] позику та відсотки за її користування у відповідності до умов договору в повному обсязі та своєчасно не повернула. Згідно з наданим позивачем розрахунку, заборгованість відповідачки [PERSON] за Договором позики № 75178831 від 21.08.2021 станом на 28.12.2024 складає 44 646,00 грн., з яких: 14 000,00 грн. - сума заборгованості за тілом позики; 30 646,00 грн. - сума заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками (а.с.8-12). Як вбачається з даного розрахунку заборгованості ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» проценти нараховувалися відповідачці [PERSON] до 09 грудня 2021 року, тобто протягом 110 днів з дати отримання позики. Отже, в договорі позики, який укладено строком на 20 днів, передбачено умови пролонгації або автопролонгації терміну користування позикою з обмеженням у 90 календарних дні. Тобто загальний строк користування позикою не може перевищувати 110 календарних дні. Відтак, оскільки відповідачка порушила свої зобов`язання й отриману позику своєчасно згідно умов договору не повернула, то нарахування ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» [PERSON] процентів за користування позикою за 110 днів (як у межах строку дії договору позики з урахуванням автопролонгації) є правомірним, що узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, сформульованим у постанові від 05.04.2023р. у справі №910/4518/16. 21.12.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» було укладено Договір факторингу № 2112, відповідно до якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило ТОВ «Фінансова компанія управління активами» право вимоги до позичальників, в тому числі за договором позики № 75178831 від 21.08.2021 року (а.с.53-61). У відповідності до п.1.1 Договору факторингу, за цим договором Фактор передає грошові кошти, що дорівнюють Ціні Продажу, в розпорядження Клієнта за плату, а Клієнт відступає Факторові Права Вимоги до Боржників, зазначених в Реєстрі Заборгованостей в розмірі Портфеля Заборгованості. Сторони погодили, що до Фактора переходять всі права грошової вимоги, які належали Клієнту за кредитними договорами (Право Вимоги). За змістом п.5.2 Договору, перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги за Портфелем Заборгованості відбувається в момент підписання Актів прийому-передачі Реєстру Заборгованостей, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Портфеля Заборгованості та набуває відповідні Права Вимоги. Підписані Сторонами Акти прийому-передачі Реєстру Заборгованостей підтверджують факт переходу від Клієнта до Фактора відповідних Прав Вимоги та є невід`ємними частинами цього Договору. Акти прийому-передачі Реєстру Заборгованостей підписуються в день укладення цього Договору. За змістом п. 6.2., п. 6.3. Договору, сторони домовилися, що Ціна Продажу за цим Договором становить 10 105 337,52 грн. та сплачується Фактором на користь Клієнта в строк до 20.12.2022 року включно. 21.12.2021 вказану суму було перераховано ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», як плату за відступлення права вимоги за договором факторингу № 2112 від 21.12.2021, що підтверджується копією акту звірки від 31.12.2023 (а.с.72). У відповідності до Акту прийому-передачі Реєстру Заборгованостей від 21.12.2021 року до договору факторингу № 2112 від 21.12.2021 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передало, а ТОВ «Фінансова компанія управління активами» прийняло оригінал Реєстру Заборгованостей від 21.12.2021 року, після чого від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» до ТОВ «Фінансова компанія управління активами» перейшли права вимоги заборгованостей від Боржників і ТОВ «Фінансова компанія управління активами» стало новим кредитором по відношенню до Боржників стосовно заборгованостей (а.с.66). Відповідно до витягу з Реєстру прав вимог № 4 до договору факторингу № 2112 від 21.12.2021 року складеного сторонами вищевказаного договору, ТОВ «Фінансова компанія управління активами» прийняло від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» право вимоги за Договором позики № 75178831 від 21.08.2021 року, укладеним з [PERSON] (порядковий номер 675), заборгованість якої станом на день укладення цього договору становить у загальній сумі 44 646,00 грн., з яких: 14 000,00 грн. - сума заборгованості за тілом позики; 30 646,00 грн. - сума заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками (а.с.69-71). В подальшому 31.03.2023 року між ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» було укладено Договір факторингу № 310323-ФМ, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія управління активами» відступило ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» право вимоги до позичальників, в тому числі за договором позики № 75178831 від 21.08.2021 року (а.с.74-82). У відповідності до п.1.1 Договору факторингу, за цим договором Фактор передає грошові кошти, що дорівнюють Ціні Продажу, в розпорядження Клієнта за плату, а Клієнт відступає Факторові Права Вимоги до Боржників, зазначених в Реєстрі Заборгованостей в розмірі Портфеля Заборгованості. Сторони погодили, що до Фактора переходять всі права грошової вимоги, які належали Клієнту за кредитними договорами (Право Вимоги). За змістом п.5.2 Договору, перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги за Портфелем Заборгованості відбувається в момент підписання Актів прийому-передачі Реєстру Заборгованостей, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Портфеля Заборгованості та набуває відповідні Права Вимоги. Підписані Сторонами Акти прийому-передачі Реєстру Заборгованостей підтверджують факт переходу від Клієнта до Фактора відповідних Прав Вимоги та є невід`ємними частинами цього Договору. Акти прийому-передачі Реєстру Заборгованостей підписуються в день укладення цього Договору. За змістом п. 6.2., п. 6.3. Договору, сторони домовилися, що Ціна Продажу за цим Договором становить 13 137 615,00 грн. та сплачується Фактором на користь Клієнта в строк до 30.11.2024 року включно. 31.03.2023 вказану суму було перераховано ТОВ «Фінансова компанія управління активами», як плату за відступлення права вимоги за договором факторингу № 310323-ФМ 31.03.2023 року, що підтверджується копією акту звірки від 31.10.2024 (а.с.90). У відповідності до Акту прийому-передачі Реєстру Заборгованостей від 31.03.2023 року до договору факторингу № 310323-ФМ 31.03.2023 року ТОВ «Фінансова компанія управління активами» передало, а ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» прийняло оригінал Реєстру Заборгованостей від 31.03.2023 року, після чого від ТОВ «Фінансова компанія управління активами» до ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» перейшли права вимоги заборгованостей від Боржників і ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» стало новим кредитором по відношенню до Боржників стосовно заборгованостей (а.с.88). Відповідно до витягу з Реєстру заборгованості до договору факторингу № 310323-ФМ 31.03.2023 року складеного сторонами вищевказаного договору, ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» прийняло від ТОВ «Фінансова компанія управління активами» право вимоги за Договором позики № 75178831 від 21.08.2021 року, укладеним з [PERSON] (порядковий номер 673), заборгованість якої станом на день укладення цього договору становить у загальній сумі 44 646,00 грн., з яких: 14 000,00 грн. - сума заборгованості за тілом позики; 30 646,00 грн. - сума заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками (а.с.91-93). При цьому, ТОВ «Фінансова компанія управління активами» і ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» не здійснювали ніяких додаткових нарахувань за вказаним договором позики. Інших доказів матеріали справи не містять та суду не надано. Надаючи правову оцінку встановленим фактам і правовідносинам, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно зі статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. У частині другій статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. З правової позиції висловленої Верховним Судом України в постанові від 23.09.2015 року у справі №6-979цс15 слідує, що за змістом вказаних вище положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. У відповідності до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускаються, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти(кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми (ч. 1 ст.1047 ЦК України). Частиною 1 статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином факт існування кредитних відносин між сторонами підтверджується договором позики та договором відступлення права вимоги. Як установлено судом, відповідачка належним чином не виконувала свої зобов`язання за договором позики, допустивши заборгованість. Остання не спростувала наданий позивачем розрахунок заборгованості, доказів належного виконання взятих зобов`язань перед позивачем за умовами договору не надала. Таким чином, невиконання відповідачкою своїх договірних зобов`язань порушує право позивача на своєчасне та в повному обсязі отримання грошових коштів, які були надані у позику. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд висновує про задоволення позову ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» до [PERSON] про стягнення заборгованості, оскільки відповідачкою не виконано зобов`язання за Договором позики № 75178831 від 21.08.2021 року, внаслідок чого виникла заборгованість на загальну суму 44 646,00 грн. Вирішуючи питання судових витрат, суд керується положенням частини 1 статті 133 ЦПК України, якою передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до вимог п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. За змістом ч. 1, ч. 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Процесуальними нормами встановлено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ст. 141 ЦПК України). Окремо існує норма щодо визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу - з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ст. 137 ЦПК України). Верховний Суд у свої постановах неодноразово робив висновки щодо переліку тих чи інших документів для підтвердження складу та розміру витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, які можуть слугувати підтвердженням заявленого розміру витрат. Такими доказами, зокрема, можуть бути: договір про надання правової допомоги, акт прийому-передачі документів, акт здачі-приймання виконаних робіт, протокол наданих послуг, рахунки на оплату, банківські документи про оплату послуг. Такий перелік відповідно не є вичерпним. Отже, з аналізу викладеного слідує, що зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Так, на підтвердження обставин понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3 500,00 грн. суду надано копію договору про надання правничої допомоги № 01-11/24 від 01.11.2024 року (а.с.95-100), копію витягу з акту №3-П приймання-передачі наданої правничої допомоги від 10.12.2024 року (а.с.103), копію акту приймання-передачі справ на надання правничої допомоги (а.с.104-106), копію платіжної інструкції №579930933.1 від 18.12.2024 року (а.с.107), копію ордеру на надання правничої (правової) допомоги (а.с.108), копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю(а.с.109). Таким чином, у справі що розглядається, позивачем доведено понесення ним витрат за надання правничої допомоги. Водночас при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи. Заразом, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: approved