Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-10 00:00:00

представник позивача звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики в сумі 4800 доларів США, 2500 гривень та про відшкодування судових витрат. З позовної заяви вбачається, що 04.01.2024 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений договір про позику відповідачу [PERSON] грошей в іноземній сумі - 4800 доларів США та 2500 гривень, які позивач передав відповідачу. Даний договір позики позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] уклали в простій письмовій формі, обговоривши його борговою розпискою. Відповідно домовленості відповідач зобов`язаний був повернути кошти до 04 червня 2024 року. Проте відповідач свої зобов`язання не виконав та на неодноразові вимоги добровільно гроші не повертає. В зв`язку з тим, що відповідач борг не повертає позивачу, останній вимушений був звернутися за захистом своїх прав та інтересів до відділу поліцейської діяльності №1 Бердичівського районного відділу ГУНП в Житомирській області. Проте йому було повідомлено про відсутність в діях відповідача ознак вчинення кримінального правопорушення, так як є наявні ознаки цивільно-правових відносин, що мають вирішуватись в судовому порядку. Враховуючи викладене представник позивача просить стягнути із відповідача на користь позивача борг за договором позики та відшкодувати судові витрати. Позивач та його представник в судове засідання не з`явились надіслали заяви про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують повністю, просять їх задовольнити, щодо заочного рішення не заперечують. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи, відзиву, не подавав. Статтею 280 ЦПК України\~передбачено, що\~у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, та не подано відзиву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі вищевикладеного та враховуючи те, що позивач проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення не заперечує, суд, вважає за можливе розглянути справу та ухвалити заочне рішення по ній, на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи суд встановив: 04.01.2024 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений договір про позику відповідачу [PERSON] грошей в іноземній сумі - 4800 доларів США та 2500 гривень, які позивач передав відповідачу. Даний договір позики позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] уклали в простій письмовій формі, обговоривши його борговою розпискою (а.с.7). Відповідно до листа - вимоги позивач [PERSON] просив відповідача [PERSON] у добровільному порядку, а саме на протязі семи днів з дня отримання даного листа повернути кошти в сумі 4800 доларів США та 2500 гривень (а.с.8). В зв`язку з тим, що відповідач [PERSON] борг не повертає позивачу [PERSON] , останній вимушений був звернутися за захистом своїх прав та інтересів до відділу поліцейської діяльності №1 Бердичівського районного відділу ГУНП в Житомирській області. Проте йому було повідомлено про відсутність в діях відповідача ознак вчинення кримінального правопорушення, так як є наявні ознаки цивільно-правових відносин, що мають вирішуватись в судовому порядку (а.с.11). Відповідно за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною другою\~статті 1047 ЦК України\~на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Статтею 202 ЦК України\~визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання у борг грошових коштів, як і письмовий договір позики є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Отже, досліджуючи боргову розписку чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно\~від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки Крім того, частиною першою\~статті 1049 ЦК України\~встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить зобов`язання повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Статтею 545 ЦК України\~визначено, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18) зроблено висновок, що у разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої\~статті 1046 ЦК України, а також частини першої\~статті 1049 ЦК України\~належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. Розписка, яку написав [PERSON] 04 січня 2024 року про отримання від [PERSON] 4800 доларів США та 2500 гривень, є доказом укладення договору позики між позивачем та відповідачем, і посвідчує факт передання грошової суми [PERSON] ( а.с.7). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позову. Відповідно до ч.2\~ст.533 ЦК України, якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Станом на дату подання позову\~25 вересня 2024 року курс долару США від Нацбанку України за 1 долар США еквівалентний 41,3744 гривень (4800 х 41.3744 = 198597 гривень + 2500 грн = 201097 грн.). На підставі\~ст.141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2015 гривень.

Outcome: approved