Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-13 00:00:00

[PERSON] звернулися до Печерського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором оренди. У своїй позовній заяві просила суд стягнути з [PERSON] на користь позивача кошти по договору оренди будинку від 20.06.2023 року з громадянина Нідерландів [PERSON] (оригінальною мовою згідно паспорту [PERSON] ) [INFO] , паспорт [NUMBER] , Виданий: Burg. Van Bevrwijk 17 серпня 2020 р Свою позовну заяву [PERSON] обґрунтувала тим, що між нею - громадянкою України [PERSON] та Відповідачем - громадянином Нідерландів [PERSON] (оригінальною мовою згідно паспорту [PERSON] -Baptiste Terlouw) укладено договір оренди будинку від 20.06.2023 року, відповідно до якого Позивач (по договору - Орендар) передав в орендне користування житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] (далі-Будинок) Відповідачу (по договору Орендар), який належить [PERSON] на підставі Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №83155532 від 22.03.2017 р., Реєстраційний номер об`єкт нерухомого майна 238488880000. Підписанням Акту приймання-передачі будинку Орендар засвідчив, що жодних зауважень, претензій щодо видимих недоліків об`єкту оренди він не має. Оскільки Орендар не сплатив по сьогоднішній день належний до оплати платіж у розмірі 5947,00 євро, а отже прострочив 30 днів, то штраф згідно даного пункту становить 594,70 євро.Станом на день звернення з позовною заявою відповідачем не було сплачено суму коштів за оренду. Ухвалою суду від 19 листопада 2024 року було відкрито провадження у справі, призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. До судового засідання сторона позивача подала на адресу суду клопотання, в якому заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи і просить розглядати справу у відсутність свого представника. Відповідач, про час та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку, в судове засідання не з`явився, поважності причин неявки суду не повідомив, відзив на позов не надавав. Відзив від відповідача не надійшов. Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Суд виходить з того, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Згідно з частиною 1 статті 174 Цивільного процесуального кодексу України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. У разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ст. 280 Цивільного процесуального України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною. У листі Верховного Суду України від 25.01.2006 № 1-5/45, визначено критерії оцінювання розумності строку розгляду справи, якими серед іншого є складність справи та поведінка заявника. Рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Статтею 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У пункті 26 рішення ЄСПЛ від 15.05.2008 у справі «Надточій проти України» (заява N 7460/03) зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом. Згідно ст. 12-2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 № 389-VIII, 1. В умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. 2. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені. З урахуванням викладеного, ст. ст. 128-131, 223 ЦПК України та з метою уникнення затягування розгляду справи суд вважає, що в матеріалах справи є достатньо даних і доказів для її розгляду по суті за відсутності учасників справи. Як встановлено, частиною 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не подав, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, судом було встановлено наступне. Між Позивачем - громадянкою України [PERSON] та Відповідачем - громадянином Нідерландів [PERSON] (оригінальною мовою згідно паспорту [PERSON]) укладено договір оренди будинку від 20.06.2023 року, відповідно до якого передав в орендне користування житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] Відповідачу який належить [PERSON] на підставі Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №83155532 від 22.03.2017 р., Реєстраційний номер об`єкт нерухомого майна 238488880000. Будинок складається з 6 (шести) кімнат, кухні та приміщень загального призначення. Загальна площа Будинку становить 276,1 кв. м. +150 м.кв. цокольний поверх. Будинок Орендодавець передав Орендарю 20.06.2023 року, про що укладено Акт приймання-передачі, в якому зафіксовано, що об`єкт знаходиться в ідеальному стані. В будинку виконано нове оздоблення, будинок оснащено меблями, обладнанням, пристроями, тощо. Всі спальні оснащені гардеробними кімнатами, наявні штори, тюль. Підписанням Акту приймання-передачі будинку Орендар засвідчив, що жодних зауважень, претензій щодо видимих недоліків об`єкту оренди він не має. Згідно умов Договору орендна плата з початку дії Договору 4577 (чотири тисячі п`ятсот сімдесят сім) євро за 1 місяць. Відповідно до п. 3.2. Договору оплата оренди здійснюється щомісяця, але не пізніше 20 числа кожного календарного місяця готівкою або в безготівковому порядку шляхом перерахування коштів на рахунок власника будинку. Відповідно до п. 3.5. Договору Орендар повинен був оплатити Орендодавцю гарантійний платіж у розмірі 4577 (чотири тисячі п`ятсот сімдесят сім) євро. Згідно п. 3.7. Договору Гарантійний платіж є забезпеченням виконання грошових зобов`язань Орендаря за Договором, та використовується Орендодавцем шляхом зарахування відповідних сум: а) щодо несплати, неповної або несвоєчасної сплати Орендарем належних за цим Договором з нього платежів (включаючи оплату орендної плати, та інших платежів передбачених Договором). б) щодо компенсації збитків (пошкодження Будинку, його частини, меблів, обладнання, стін, підлоги, вікон, дверей, прибудинкової території, тощо), нанесених Орендарем Орендодавцю; в) щодо погашення узгоджених Сторонами грошових зобов`язань Орендаря за Договором; г) щодо оплати Орендної плати за останній місяць оренди Будинку; д) щодо оплати комунальних платежів, штрафних санкцій, тощо. Відповідно до п. 1.4. Договору будинок надається Орендарю на термін з 20 червня 2023 року по 19 грудня 2023 року включно. Згідно п. 1.5. Договору Договір вважається автоматично продовженим на таких самих умовах, якщо не пізніше ніж за один місяць до закінчення строку дії Договору, одна з Сторін не повідомить іншу Сторону про своє бажання закінчити дію Договору. Відповідач сплатив гарантійний платіж, сплатив оренду за перший місяць оренди вчасно. До 19.12.2023 р. від Орендаря не було повідомлення про бажання закінчити оренду будинку саме 19.12.2023 р, а тому договір вважається автоматично продовженим на таких самих умовах, тобто до 20.06.2024 р. Згідно п. 6.1. Договору Цей Договір може бути достроково припинений Орендарем та Орендодавцем за умови, що вони повідомляють про розірвання цього Договору, не пізніше ніж за один календарний місяць. Згідно п. 6.3. Договору у разі дострокового розірвання Договору, Сторони зобов`язані провести остаточний розрахунок та підписати Акт № 2 здачі-приймання Орендар не здійснив оплату за 2 місяці оренди (періоди 20.12.2023 - 19.01.2024, та 20.01.2024 - 20.02.2024) та не передав будинок по акту. Згідно п. 4.5. Договору у випадку порушення Орендарем з власної вини строків сплати орендної плати або інших платежів, більш ніж на 30 (тридцять) календарних днів, Орендар, крім пені, передбаченої п.4.4. цього Договору, сплачує штраф у розмірі 10% від суми простроченого платежу. Про своє бажання завершити оренду будинку саме 20.02.2024 р. Орендар повідомив Орендодавця через свого представника по телефону та месенджеру, однак Орендар не оплатив за оренду будинку за 2 місяці (періоди 20.12.2023 - 19.01.2024, та 20.01.2024 - 20.02.2024). 20 лютого 2024 року о 13.00 год. комісія у складі: Власника будинку по [ADDRESS] [PERSON] , свідків: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з`явилися в будинок по [ADDRESS] для того, щоб повернути будинок назад з оренди від громадянина Нідерландів [PERSON], який орендував будинок згідно договору оренди будинку від 20.06.2023 р. та мав повернути його 20.02.2024 року власнику - [PERSON] . Орендодавець - [PERSON] не з`явився 20.02.2024 р. о 13.00 для передачі будинку, хоча був завчано повідомлений неодноразово про час зустрічі. Позивачем в присутності свідків було оглянуто будинок та прибудинкову територію та виявлено, що будинок та прибудинкова територія знаходяться в неналежному стані. Всі пошкодження та стан будинку та прибудинкової території зафіксовано на фото, відео та в Акті огляду, саме: 1. Зовнішнє гранітне покриття по всьому периметру будинку (сходи, подвір`я) дуже забруднене землею, потребує генерального очищення спеціальною технікою та засобами. 2. Газон повністю знищений, знищено трав`яний покров, місцями жовті плями, висохла трава, повністю покритий собачими фекаліями, потребує повного відновлення. 3. Занедбані кущі рослин самшиту, інші рослини висохли та не були належно доглянуті, прибудинкова територія вся покрита сухим листям, сміттям, собачими фекаліями та іншим брудом. 4. В кімнаті будинку (1 поверх, справа від входу) зіпсоване покриття підголи, забруднення та пошкодження на стінах. 5. В спальні на 2 поверсі забруднений матрац плямами, потребує відновлення. 6. На всіх стінах, дверях є різного ступеня забруднення, потребує відновлення. 7. Двері з кухні на газон пошкодженні. Оцінка вартості збитків, нанесених Орендарем будинку та прибудинковій території по [ADDRESS] становить: - 32 677, 00 грн. - відновлення тротуарної плитки, газону, - 22 500,00 грн. - відновлення підлоги, - 1300 грн. - відновлення матрацу Разом: 56 477,00 грн., що становило 1370,00 євро станом на 22.02.2024 р. Отже, вартість відновлення будинку та прибудинкової території після нанесених збитків Орендарем становить 56 477,00 грн. (1370,00 євро). Будинок передавався Орендарю по Договору оренди від 20.06.2023 р. в ідеальному стані, про що свідчить акт приймання-передачі об`єкту оренди від 20.06.2023 р. Згідно п. 2.2. Договору оренди Орендар зобов`язаний утримувати Будинок в належному санітарному стані до повернення його Орендодавцю, Орендарю заборонено тримати в будинку домашніх тварин. Однак, Орендар порушив цю вимогу та утримував в будинку 2 котів та велику собаку, яка знищила все подвір`я та газон. Орендар обіцяв встановити вольєр для собаки, аби собака не пошкодила газон та подвір, але цього не було зроблено. Відповідно до п. 4.2. у випадку нанесення Будинку, майну чи обладнанню пошкоджень, Орендар відшкодовує Орендодавцеві вартість загубленого або пошкодженого майна або замінює його на еквівалентне. Відповідно до п 3.8. Договору оренди будинку Гарантійний платіж є забезпеченням виконання грошових зобов`язань Орендаря за Договором, та використовується Орендодавцем шляхом зарахування відповідних сум: зокрема щодо компенсації збитків (пошкодження Будинку, його частини, меблів, обладнання, стін, підлоги, вікон, дверей, прибудинкової території, тощо), нанесених Орендарем Орендодавцю. Позивачем було зараховано частину гарантійного платежу за вартість завданих збитків у розмірі 1370,0 євро. Інша частина 3207,00 євро зарахована за оренду за період 20.12.2023 - 19.01.2024 р), а різницю у розмірі 1370,00 євро за оренду необхідно оплатити Враховуючи вищевикладене, Орендар заборгував Орендодавцю по Договору: - 4577, 00 євро за період оренди з 20.01.2024 - по 20.02.2024 р. - 1370,00 євро доплата за період з 20.12.2013 - по 19.01.2024 р. Разом за оренду Відповідач заборгував: 5947,00 євро. Орендарю направлявся на електронну пошту лист від 22.02.2024 р. щодо оплати боргу та передачі будинку по акту приймання передачі разом з кошторисом на відновлення тротуарної плитки і газону, фото фіксація стану прибудинкової території, акт огляду. В листі Позивач вимагала від Відповідача сплатити до 24.02.2024 р. борг за Оренду у розмірі гривневого еквіваленту 5947,00 євро. Відповідач в електронному листуванні з електронної пошти [INFO] (батько Орендаря [PERSON] ) повідомляв, що оплатить борг, але так і не оплатив по сьогоднішній день. Відповідно до п. 4.5. Договору у випадку порушення Орендарем з власної вини строків сплати орендної плати або інших платежів, більш ніж на 30 (тридцять) календарних днів, Орендар, крім пені, передбаченої п.4.4. цього Договору, сплачує штраф у розмірі 10% від суми простроченого платежу. Оскільки Орендар не сплатив по сьогоднішній день належний до оплати платіж у розмірі 5947,00 євро, а отже прострочив 30 днів, то штраф згідно даного пункту становить 594,70 євро. Щодо позовних вимог, суд дійшов наступних висновків. Суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (стаття 13 ЦПК України). Відповідно до статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Відповідно до частини першої статті 202 ЦК України правочин - це дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до п. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 3. ст. 815 ЦК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за найм житла. Відповідно до ст. 549 ЦК України Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Укладаючи договір оренди будинок, сторони погодили ціну договору і порядок її оплати за користування, умови припинення правовідносин між сторонами, розірвання договору, тощо. Як вбачається з матеріалів справи, будинок за адресою: [ADDRESS] надавалася у користування відповідачу. У Постанові Верховного суду від 08.12.2021 по справі №357/452/21 викладено висновок, що норма частини шостої статті 762 ЦК України визначає в якості підстави звільнення від зобов`язання сплатити орендну плату об`єктивну безпосередню неможливість використовувати передане у найм майно (бути допущеним до приміщення, знаходитись у ньому, зберігати у приміщенні речі тощо) через обставини, за які орендар не відповідає. Велика Палата Верховного Суду зазначила, що відсутність у частині шостій статті 762 ЦК України вичерпного переліку обставин, які унеможливлюють використання орендарем майна, підстав виникнення таких обставин, засобів їх підтвердження свідчить про те, що підставою для застосування цієї норми є встановлення факту неможливості використання орендарем майна з незалежних від нього причин на загальних підставах, визначених процесуальним законодавством. До позовної заяви не долучено та матеріалами не підтверджено, що в з вини позивача, відповідач не міг використовувати приміщення. Як зазначено у Постанові Верховного суду від 05.07.2019 по справі №916/1684/18, що відповідно до положень статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з частинами першою і другою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Отже, зазначеною нормою встановлено основне правило щодо можливості припинення зобов`язання лише на підставі договору або закону. При цьому припинення зобов`язання на вимогу однією зі сторін можливе, якщо такі дії вчинені відповідно до вимог закону або передбачені умовами договору. Інші доводи сторін, які наведені у позові, не впливають на висновку суду та не потребують детального обґрунтування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини. Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006). Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач свої зобов`язання за договором оренди не виконав, а отже з останнього на користь позивача підлягає стягненню сума боргу по орендній платі - основну суму боргу у розмірі 5947,00 євро, що становить - штраф у розмірі 594,70 євро, разом становить - 6541,7 євро., що еквівалентно сумі 6541,7 доларів США, за офіційно встановленим курсом Національного Банку України станом на 20.06.2023 р. За таких підстав позов є обґрунтованим, доведеним й таким, що підлягає задоволенню, обставини, що спростовують позовні вимоги, судом не встановлені. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у сумі 2 340,00 грн. пропорційно до суми задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved