Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-10 00:00:00

У вересні 2024 року позивач Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київська міська державна адміністрація) "КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО" звернувся з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в якому просив стягнути на свою користь з відповідачів заборгованість за спожиті до 01.05.2018 року послуги з центрального опалення у розмірі 16 730,63 грн, з центрального гарячого водопостачання у розмірі 35 359,52 грн; за спожиті з 01.05.2018 року по 31.10.2021 року послуги з центрального опалення у розмірі 42 526,58 грн, центрального постачання гарячої води у розмірі 69 704,44 грн, за спожиті з 01.11.2021 року по 01.07.2024 року послуги з теплової енергії у розмірі 40 180,52 грн, з постачання гарячої води у розмірі 62 538,02 грн; за абонентське обслуговування з теплової енергії у розмірі 1006,48 грн та гарячого водопостачання у розмірі 1128,15 грн, з обслуговування вузла комерційного обліку централізованого опалення у розмірі 186,46 грн та постачання гарячої води у розмірі 113,20 грн, витрати пов`язані з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розмірі 43,00 грн; судовий збір у розмірі 4 042,11 грн. Свої вимоги позивач мотивував тим, що з 01.05.2018 року КП "КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО" є виконавцем комунальних послуг з 01.05.2018 року до 31.10.2021 року з центрального опалення та з центрального постачання гарячої води (послуги з ЦО /ЦПГВ). З 01.11.2021 року, у зв`язку зі зміною законодавства є виконавцем послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води (послуг з ТЕ/ПГВ). Будинок за адресою: [ADDRESS] , в цілому під`єднаний до мереж тепло - та водопостачання, як наслідок квартира кв. [ADDRESS] під`єднана до внутрішньо-будинкової системи тепло - та водопостачання, а тому відповідачі є споживачами послуг з ЦО/ЦПГВ, а з 01.11.2021 року споживачами послуг з ТЕ/ПГВ, від яких у встановленому чинним законодавством порядку не відмовивлялись (не відключались). Позивач надає відповідачам щомісячно послуги, проте відповідачі у порушення вимог законодавства своєчасно не сплачують за споживі послуг ЦО/ЦПГВ та ТЕ/ПГВ, в результаті чого утворилась заборгованість, яка станом на 01.07.2024 року складає 314 949,56 грн, за період з 01.05.2018 року по 31.10.2021 року з центрального опалення в розмірі 42 526,58 грн, за послуги з центрального постачання гарячої води у розмірі 69 704,44 грн; за період з 01.11.2021 року заборгованості за послуги з постачання теплової енергії у розмірі 40 180,52 грн, за послуги з постачання гарячої води у розмірі 62 538,02 грн. Також, за вищевказаною адресою існує заборгованість у період до 31.10.2021 року заборгованість зі сплати внесків за обслуговування вузлів комерційного обліку послуг з центрального опалення у розмірі 186,46 грн та постачання гарячої води у розмірі 113,20 грн, за період з 01.11.2021 року з плати за абонентське обслуговування з послуг з постачання теплової енергії у розмірі 1006,48 грн, з постачання гарячої води у розмірі 1128,15 грн. Також, на підставі договору про відступлення прав вимоги (цесії) від 11.10.2018 року № 602-18 укладеного між ПАТ ""КИЇВЕНЕРГО" та КП "КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО" набув право грошової вимоги до відповідачів з оплати спожитих до 01.05.2018 року послуг з центрального опалення та/або з центрального постачання гарячої води у розмірі 52 090,15 грн. У зв`язку з вказаними обставинами просить позов задовольнити. Процесуальні дії Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.09.2024 року визначено головуючого суддю Твердохліб Ю.О. (а.с 100-101). Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 16.09.2024 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін та витребувано докази у справі (а.с. 103). 17.10.2024 року до суду від представника відповідача [PERSON] - [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, у якому просить у звдоволенні позову відмовити. Вказує, що вимоги про стягнення заборгованості з оплати спожитих до 01.05.2018 року послуг з централнього опалення та/або центрального постачання гарячої води у розмірі 52 090,15 грн заявлені до 5 відповідачів, проте позивачем не надано належних й допустимих доказів набуття замість ПАТ «Київтеплоенерго» права вимоги до відповідачів 1, 3, 4, 5, а також зміст (розмір) вимоги до кожного з відповідачів. Квартира за адресою: [ADDRESS] оснащена вузлом обліку гарячої води - лічильником типу GSD8, заводський №200591702А, який прийнято на абонентський облік 04.03.2021 року. Станом на 04.10.2024 року показання лічильника гарячої води - 00213,389, тобто за період з 04.03.2021 року по 04.10.2024 року фактично спожито 213,389 куб.м. гарячої води. Проте в розрахунку заборгованості, які долучені до позовної заяви за період з 03.2021 року по 06.2024 року спожито 796,73 кб гарячої води.Таким чином, вважає, що нарахування плати за послуги з постачання гарячої води здійснено позивачем з порушеннями. Крім того, заявляє про пропуск позивачем позовної давності щодо вимог про стягнення заборгованості за надані послуги за період до 02.04.2017 року (а.с. 132-35). 22.10.2024 року до суду від представника позивача Антонченко А. надійшли письмові пояснення на позовну заяву. У яких вказує, що відповідно до додатку № 1 та №2 до договору цесії сплати позивач набув прав вимоги заборгованості за спожиті послуги у розмірі 52 090,15 грн за адресою: [ADDRESS] . З правомірними доказами щодо неотримання послуг з центрального опалення та постачання гарячої води за вищевказаною адресою власники вказаної квартири до позивача не звертались, також, не відмовлялись (не відключались) від послуг. Щодо стоків позовної давності вважає, що строк позовної давності було продовжено згідно рішення уряду до сливу строку позовної давності. Розрахунок заборгованості за послуги з центрального опалення та постачання гарячої води за період з 01.05.2018 року по 30.06.2021 року детально відображає нарахування, оплати споживача, спожиті Глак. та діючий тариф, а тому є належним та допустимим. Крім того, інформацію про перевірку лічильників (по ГВП) відповідач до КП «Київтеплоенерго» не передавав в спірний період (а.с.150-153). Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні просила позов задовольнити та просила стягнути солідарно з усіх відповідачів. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні заперечувала проти позову, просила застосувати до частини позовних вимог до квітня 2017 року строк позовної давності. [PERSON] не проживає в квартирі та не сплачує за послуги надані позивачем, покази лічильників передаються, однак позивач не здійснює перерахунок. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у судове засідання не з`явились, повідомлені належним чином, причини неявки суду невідомі (а.с. 112-115, 182-185, 198-201, 209-215, 225-227). Заслухавши представника позивача, пресдавника відповідача [PERSON] - [PERSON] , дослідивши докази в справі у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Фактичні обставини справи Судом встановлено, що Розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.04.2018 № 591 КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам, у зв`язку з чим КП«КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» здійснює з 01.05.2018 року надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Правовідносини з постачання фізичним особам централізованого опалення та централізоване постачання гарячої води регулюються Законом України «Про житлово - комунальні послуги» від 24.06.2004 №1875-IV та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені Постановою КМУ від 21 липня 2005 року №630. Відповідно до п. 8 Правил та Закону послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, такий договір є договором приєднання. На виконання вимог Закону КП «КИІВТЕПЛОЕНЕРГО», на підставі типового договору, підготовлено та опубліковано договір про надання послуг та централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 06.08.2014 № 111 (4511) та від 28.03.2018 року № 34 (5085) (а.с. 7, 8). Підтвердженням повного і беззастережного акцепту (прийняття) умов договору є факт отримання послуг споживачем. Згідно інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 386861205 від 15.07.2024 року квартира за адресою: [ADDRESS] на праві власності не зареєстрована (а.с. 31). Відповідно листа КП КМР «КМ БТІ» № 062/14-10139 від 08.10.2024 року, наданого на виконання ухвали від 16.09.2024 року, квартира [ADDRESS] на праві власності не зареєстрована (а.с. 118). Згідно інформації КП "ГІОЦ" з реєстру територіальної громади м.Києва за адресою: [ADDRESS] зареєстровані повнолітні [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.102). На підставі Договору №602-18 про відступлення права вимоги (цесії) від 11.10.2018 року, укладеного між ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» та КОМУНАЛЬНИМ ПІДПРИЄМСТВОМ (КИЇВСЬКОЇ МІСЬКОЇ ДЕРЖАВНОЇ АДМІНІСТРАЦІЇ) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО», прийняв право вимоги до відповідачів з оплати спожитих до 01.05.2018 послуг з централізованого опалення та/або з централізованого постачання гарячої води (а.с.6). Згідно п. 3.4.2 Договору цесії Новий кредитор має право на отримання замість кредитора від споживачів, визначених у Додатку № 1 та/або Додатку № 2 до Договору цесії сплати заборгованостей з оплати спожитих до 01.05.2018 року послуг з центрального опалення та/або з центрального постачання гарячої води у розмірі 52 090,15 грн (а.с. 32-33). Мотиви, з яких виходить суд при розгляді цієї справи та застосовані ним норми права Статтею 1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Відповідно до п. 18 Правил розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Згідно статті 19 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Відповідно до ст. 21 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», виконавець зобов`язаний, зокрема забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору. Зі змісту ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» вбачається, що споживач, зокрема зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» (у редакції від 02.04.2020), плата за абонентське обслуговування - платіж, який споживач сплачує виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальних послуг у багатоквартирному будинку (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії) для відшкодування витрат виконавця, пов`язаних з укладенням договору про надання комунальної послуги, здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами та стягненням плати за спожиті комунальні послуги, а у випадках, визначених цим Законом, також і витрати на обслуговування приладів - розподілювачів теплової енергії та/або вузлів обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги у квартирах (приміщеннях) багатоквартирного будинку. Відповідно до абз. 24 ст. 1 ЗУ «Про теплопостачання» (у редакції від 16.10.2020), прилад обліку теплової енергії - засіб вимірювальної техніки, що має нормовані метрологічні характеристики і тип якого занесений до реєстру затверджених типів засобів вимірювальної техніки, на основі показань якого визначається обсяг спожитої теплової енергії. Згідно з п. 5-6 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» (у редакції від 09.06.2018), вузол обліку - комплекс пристроїв (у тому числі засобів вимірювальної техніки, що відповідають вимогам технічних регламентів), допоміжного обладнання та матеріалів до них, призначений для вимірювання спожитої теплової енергії та води, а також технічної реєстрації результатів такого вимірювання, включаючи засоби дистанційної передачі результатів вимірювання (за наявності); вузол розподільного обліку - вузол обліку, що забезпечує індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги в будівлях, де налічуються два та більше споживачів. У відповідності з з п.п. 17, 18 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про метрологію та метрологічну діяльність» (у редакції від 03.07.2020), періодична повірка засобів вимірювальної техніки - повірка, що проводиться протягом періоду експлуатації засобів вимірювальної техніки через встановлений проміжок часу (міжповірочний інтервал); повірка засобів вимірювальної техніки - сукупність операцій, що включає перевірку та маркування та/або видачу документа про повірку засобу вимірювальної техніки, які встановлюють і підтверджують, що зазначений засіб відповідає встановленим вимогам. За п. 10 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» (у редакції від 09.06.2018), обслуговування вузлів обліку - огляд, опломбування/розпломбування, періодична повірка (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж), ремонт засобів вимірювальної техніки, які є складовою частиною вузла обліку, забезпечення дистанційної передачі результатів вимірювання (за наявності), ремонт та заміна допоміжних засобів вузла обліку, а за згодою власника (співвласників) будівлі також охорона або страхування вузла обліку. Відповідно до п. 4. Порядку подання засобів вимірювальної техніки на періодичну повірку, обслуговування та ремонт, затвердженого постановою від 8.07.2015 № 474 Кабінету Міністрів України (у редакції від 31.10.2018) (надалі - Порядок № 474), обслуговування засобу вимірювальної техніки здійснюється під час його періодичної повірки, якщо інше не передбачено нормативною документацією. У відповідності з п. 6. Порядку № 474, оплата періодичної повірки, обслуговування та ремонту (у тому числі демонтажу, транспортування та монтажу) засобів вимірювальної техніки, результати вимірювань яких використовуються для здійснення розрахунків за спожиту для побутових потреб електричну енергію і газ, комерційних розрахунків за спожиті теплову енергію і воду, здійснюється відповідно до частини четвертої статті 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність». Згідно з абз. 5 ч. 4 ст. 17 ЗУ «Про метрологію та метрологічну діяльність» (у редакції від 03.07.2020), періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування і монтаж) вузлів обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання теплової енергії та води в квартирах (приміщеннях) будинку, здійснюються за рахунок власників таких вузлів обліку, якщо інше не встановлено договором, а у разі укладення співвласниками багатоквартирного будинку індивідуальних договорів про надання відповідної комунальної послуги періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування і монтаж) таких вузлів обліку забезпечуються виконавцем комунальної послуги за рахунок плати за абонентське обслуговування, встановленої відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги». За абз. 1 ч. 2 ст. 6 ЗУ «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» (у редакції від 09.06.2018), обслуговування та заміна вузлів розподільного обліку/приладів - розподілювачів теплової енергії здійснюються за рахунок власників таких вузлів обліку, якщо інше не встановлено законом або договором. Згідно з абз. 6 ч. 4 ст. 17 ЗУ «Про метрологію та метрологічну діяльність» (у редакції від 03.07.2020), порядок подання таких засобів на періодичну повірку, обслуговування та ремонт, а також порядок оплати за періодичну повірку, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) встановлюються Кабінетом Міністрів України. У відповідності з абз. 3, 4 п. 9 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені постановою від від 21.07.2005 № 630 Кабінету Міністрів України (у редакції від 26.12.2019) (надалі - Правила № 630), періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) квартирних засобів обліку проводяться за рахунок виконавця. Порядок подання таких засобів на періодичну повірку, обслуговування та ремонт, а також порядок оплати за періодичну повірку, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) встановлюються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до пп. 4 п. 32 Правил № 630 виконавець зобов`язаний контролювати установлені міжповіркові інтервали, проводити періодичну повірку квартирних засобів обліку, їх обслуговування та ремонт, у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж. Граматичне тлумачення положення абз. 5 ч. 4 ст. 17 ЗУ «Про метрологію та метрологічну діяльність» свідчить, що обслуговування індивідуальних лічильників здійснюється за рахунок споживача. Тобто споживач оплачує послуги з обслуговування лічильника за свій рахунок шляхом здійснення періодичних внесків надавачові послуги. Смислове тлумачення цієї норми підтверджує цю позицію, адже в іншому випадку на споживача лягатиме подвійний грошовий тягар. Це не відповідало б принципам розумності та справедливості. Згідно з 2 реч. абз. 8 ч. 1 ст. 6 ЗУ «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» (у редакції від 09.06.2018), розміри внесків для споживачів комунальних послуг та власників (співвласників) приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання, встановлюються виконавчими органами сільських, селищних, міських рад для споживачів комунальних послуг відповідної територіальної громади. Крім того, зазначений обов`язок споживача оплачувати вчасно та в повному обсязі житлово-комунальні послуги, а також брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і прибудинкової території, проведенню ремонту, визначений ст. ст. 68, 156, 162 ЖК України. Так, за приписами статей 526, 525, 610 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За обставин цієї справи судом встановлено, що відповідачі, які є споживачами наданих комунальних послуг, тривалий час не сплачують за послуги теплової енергії та оплати за централізоване постачання гарячої води, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у спірному розмірі. Судом встановлено, що ПрАТ АК «Київводоканал» 04.03.2021 року прийнято на абонентський облік засіб обліку води за адресою: [ADDRESS] , покази лічильника гарячого водопостачання 00003; дата повірки вказана 17.12.2020 року (а.с. 141). 10.10.2024 року КП «Київтеплоенерго» складено акт №23 26181 зняття контрольних показань з вузла розподільного обліку гарячої води за адресою: [ADDRESS] (а.с. 124). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі №372/51/16-ц (провадження № 14-511цс18) міститься правовий висновок про те, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно із статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Заперечуючи проти позову, відповідач [PERSON] не довела наявність підстав для звільнення в цілому від обов`язку сплатити за надані комунальні послуги, чи факту ненадання таких послуг, а оспорюючи розмір наявної заборгованості не надала до суду свій контррозрахунок. Однак, представник відповідача [PERSON] подала заяву про застосування строків позовної давності до правовідносин, які утворились за період до квітня 2017 року. Позивач звернувся до суду з цим позовом у вересні 2024 року. Відповідно до ст. 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалість у три роки. Статтею 258 ЦК України визначено вимоги до яких застосовується спеціальна позовна давність, серед іншого, позовна давність в один рік застосовується зокрема до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, обмежене строком давності право на позов у матеріальному розумінні означає право позивача на судовий захист протягом певного часу, поза межами якого цей захист, за загальним правилом, є неможливим. Відповідно до ст. 266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався. Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». У пункті 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності, і всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19). Отже, Законом № 540-IX, який набрав чинності 02 квітня 2020 року, було продовжено перебіг позовної давності для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на час дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), тому заява відповідача про застосування наслідків спливу позовної давності підлягала частковому задоволенню судом з урахуванням положень вищенаведеного законодавства, що узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними, зокрема, у постановах від 06 травня 2021 року у справі № 903/323/20, від 07 вересня 2022 року у справі № 679/1136/21, від 16 листопада 2023 року у справі № 487/1342/21. З урахуванням пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України та часу введення в Україні карантину з 12 березня 2020 року у межах позовної давності знаходиться період з 12 березня 2017 року. Таким чином, з 01 липня 2023 року строки позовної давності мали б продовжуватись, однак 24 лютого 2022 року Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який діє до теперішнього часу. Відповідно до п. 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Тобто вимоги які пред`явлені за період до квітня 2017 року пред`явлені поза межами строку позовної давності. За наведених обставин, вимоги позивача про стягнення з відповідачів заборгованості за послуги з постачання гарячої води та централізованого опалення/постачання теплової енергії за період з квітня 2017 року до липня 2024 року, заявлені в межах позовної давності. Таким чином, перевіривши розрахунки заборгованості судом встановлено, що оскільки 04.03.2021 року в квартирі за адресою: [ADDRESS] встановлено лічильник гарячого водопостачання, який прийнято на абонентський облік, то позивачем безпідставно нараховувалась заборгованість по середньому тарифу за період з березня 2021 року по липень 2024 року. В іншій частині складені позивачем розрахунки належних до стягнення платежів, здійснено відповідно до періоду надання послуг, з урахуванням площі житлового приміщення, показників лічильника гарячої води, отже суд покладає їх в обґрунтування рішення, оскільки вони виконані за правильними формулами і не спростовані відповідачем належним та допустимими доказами. Отже, враховуючи, що відповідачі взятих на себе зобов`язань в строки передбачені договором належним чином не виконали, прострочили виконання грошового зобов`язання, а тому позов КП «Київтеплоенерго» підлягає частковому задоволенню, суд дійшов висновку про наявність підстав солідарного стягнення з відповідачів заборгованості за спожиті з 01.04.2017 року по 01.05.2018 року послуги з центрального опалення у розмірі 6 613,01 грн, центрального гарячого водопостачання у розмірі 19 533,00 грн; за спожиті з 01.05.2018 року по 01.03.2021 року послуги з центрального опалення у розмірі 38 052,89 грн, центрального постачання гарячої води у розмірі 54 250,54 грн; заборгованість з внесків за обслуговування вузлів комерційного обліку з теплової енергії у розмірі 107,12 грн, з гарячого водопостачання у розмірі 45,28 грн, а всього 118 601,84 грн. Розподіл судових витрат Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО" судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 355,81 грн з кожного (118 601,84 грн *4042,11 грн / 269 474,00 =1779,03 грн/5 =355,81 грн та витрати пов`язані з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розмірі 8,60 грн (43,00 грн / 5 = 8,60 грн). На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial