Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-03 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог. 15.10.2024 року позивач звернулася до Тисменицького районного суду Івано-Франківської області з позовною заявою до [PERSON] про визнання права власності частку будинковолодіння та на земельні ділянки в порядку спадкування за заповітом. Свої позовні вимоги позивач мотивувала тим, що після смерті її прабаби [PERSON] , яка померла [INFO] , відкрилася спадщина на все належне їй майно, зокрема на житлового будинку та земельні ділянки. Позивач зазначає, що на момент смерті спадкодавця, яка в користь позивача склала заповіт, була неповнолітньою, а отже вважається такою, що спадщину прийняла. Спадкоємцем за законом першої черги є відповідач, який на спадкове майно не претендує, спадщину у встановлений законом строк не прийняв, інших спадкоємців за законом чи заповітом після смерті прабаби немає. Однак, нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на будинковолодіння та земельні ділянки , оскільки немає правовстановлюючих документів. Тому позивач просить визнати за нею право власності частку будинковолодіння та на земельні ділянки в порядку спадкування за заповітом. ІІ.Стислий виклад позиції учасників справи. Позивач та її представник в судове засідання не з`явились, адвокат Марущак В.І. до суду подав заяву, в якій просив розгляд справи здійснювати без його участі, позові підтримує в повному обсязі та просить такий задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився про день та час слухання справи був повідомлений відповідно до вимог закону. Правом на подання відзиву не скористався. ІІІ.\~ Відомості про рух справи. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді від 17.10.2024 року відкрито провадження в цивільній справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 15.01.2025 року підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Оскільки сторони в судове засідання, призначене на 04.03.2025 року не з`явилися, суд, з дотриманням положень ч. 5 ст.268 ЦПК України зазначив датою ухвалення рішення дату його складання і на виконання вимог ч. 4 ст.268 ЦПК України підписав судове рішення без його проголошення. ІV. Фактичні обставини справи. Судом встановлено, що згідно витягу про реєстрацію про право власності на нерухоме майно №6591485 від 24.02.2005 року домоволодіння по [ADDRESS] було зареєстровано по за [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності б/н від 24.02.2005 року (а.с.14,15). Відповідно до державного акту серії ЯК№798583, виданого на підставі рішення сесії Майданської сільської ради №18 сесії 5 скликання від 13.11.2009 року, [PERSON] на праві власності належала земельна ділянка розміром 0,2457 га, яка розташована в с. Майдан, ур. «Ігнасева гора» (а.с.18). Згідно державного акту серії ЯК №798544 на право власності на земельну ділянку, [PERSON] , на підставі рішення сесії Майданської сільської ради №18 сесії 5 скликання від 13.11.2009 року, є власником земельної ділянки розміром 0,1299 га, яка розташована в с. Майдан, ур. «Кокарова гора» (а.с.20). Відповідно до державного акту серії ЯЖ №624177 на право власності на земельну ділянку, [PERSON] , на підставі рішення сесії Майданської сільської ради №12 сесії 5 скликання від 18.11.2008 року, є власником земельної ділянки розміром 0,1701 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Майданської сільської ради, ур. «Ігнасева гора» (а.с.22). Згідно копії свідоцтва про народження № [NUMBER] , виданого 04.04.1957 року Станіславським Райбюро ЗАГС батьками [PERSON] , [INFO] , були [PERSON] та [PERSON] (а.с.28). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 16.02.1961 року сільською радою с. Майдан Лисецького району Станіславської області батьками [PERSON] , [INFO] , були [PERSON] та [PERSON] (а.с.33). Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 25.11.1978 року сільською радою села Майдан Івано-Франківського району Івано-Франківської області, [PERSON] уклав шлюб 25.11.1978 року із [PERSON] , прізвище дружини після реєстрації шлюбу: « [PERSON] » (а.с.32). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 02.03.1984 року виконкомом Майданської сільської ради народних депутатів Тисменицького району, батьками [PERSON] , [INFO] , були [PERSON] та [PERSON] (а.с.31). У відповідності до свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 13.11.2002 року виконкомом Боднарівської сільської ради, [PERSON] 13.11.2002 року одружився із [PERSON] , прізвище дружини після одруження « [PERSON] » (а.с.30). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 18.04.2003 року виконкомом Боднарівської сільської ради батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.29). За життя [PERSON] склала заповіт від 15.08.2016 року, згідно якого на випадок своєї смерті зробила заповідальне розпорядження, яким усе своє майно де б воно не було і з чого воно не складалося заповіла [PERSON] (а.с.27). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 28.10.2019 року виконавчим комітетом Майданської сільської ради, [PERSON] померла [INFO] (а.с.8). З витягу про реєстрації спадковому реєстрі №77982954 від 13.08.2024 року вбачається те, що державним нотаріусом Колтун С.В. зареєстровано спадкову справу за номером 297 після смерті [PERSON] , [INFO] (а.с.38). Відповідно до довідки виконавчого комітету Ямницької сільської ради від 22.07.2024 року №89 [PERSON] , яка померла [INFO] була постійною жителькою села Майдан Івано-Франківського району Івано-Франківської області та до дня смерті проживала та було зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . На день її смерті в даному житловому будинку були зареєстровані, проживали та продовжують проживати: син - [PERSON] , [INFO] . Заповіт від імені [PERSON] в Майданському старостинському окрузі Ямницької сільської ради посвідчувався 15.08.2016 року за реєстровим №13/06-01 та не відмінявся (а.с.37). Із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] звернулася [PERSON] (а.с.56). Згідно постанови державного нотаріуса Тисменицької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області Колтун С.В. від 13.08.2024 року, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів (а.с.39). V.\~Мотиви з яких виходить суд та норми права. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються положеннями Конституції України, Цивільного кодексу України. Статтею 41\~Конституції\~України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. В статті 55\~Конституції\~України закріплено, що права і свободи людини та громадянина захищаються судом. Відповідно до положень ст.\~321\~ЦК\~України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Виходячи з положень ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Способом захисту цивільних прав та інтересів згідно ст.16\~цього\~ж\~Кодексу може бути, зокрема, визнання права. Згідно з ст. 392 ЦК України\~власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (стаття 1233 ЦК України). У відповідності до вимог ст.\~1218\~ЦК\~України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.4 ст. 1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених\~частинами другою - четвертою\~статті 1273 цього Кодексу. Положеннями ч. 1 ст.\~1296\~ЦК\~України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до вимог ч. 2 ст.\~1297\~ЦК\~України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Частиною 1 ст.182 ЦК України передбачено, що\~право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. У відповідності до положень п. 4.15. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Відповідно до п. 3 глави 7 розділу І Порядку документи, на підставі яких вчинено нотаріальну дію, та документи або копії (витяги) з них, необхідні для вчинення нотаріальної дії, обов`язково долучаються до примірника правочину, свідоцтва тощо, які залишаються у справах нотаріуса. У разі коли державну реєстрацію права власності на земельну ділянку та об`єкт нерухомого майна проведено без видачі документа, що посвідчує таке право або у зв`язку із втратою, пошкодженням чи псуванням відповідного державного акта на право власності, свідоцтва про право власності на нерухоме майно, нотаріальна дія щодо такого майна вчиняється на підставі інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, отриманої шляхом безпосереднього доступу до нього. Така інформація долучається до примірника правочину, свідоцтва тощо, які залишаються у справах нотаріуса. Підпунктами 4.19 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку передбачено, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Згідно з пунктом «г» частини першої\~статті 81\~Земельного\~кодексу\~України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Пунктом «а» частини третьої\~статті 152 ЗК України\~передбачено, що захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання права. Так, положеннями\~ЗК України\~встановлено, що набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. VІ. Висновки суду. Розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог з огляду на нижчевикладене. Так, законодавцем встановлений обов`язок спадкоємця подати нотаріусу документи, що посвідчують право власності спадкодавця на спадкове майно. При цьому нотаріус лише отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього з метою здійснення перевірки поданих спадкоємцем документів. Винятком вчинення нотаріальної дії щодо спадкового майна на підставі інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно є втрата, пошкодження чи псування відповідного правовстановлюючого документа. Однак, в суду відсутня інформація, що правовстановлюючі документи на спадкове майно були втрачені, пошкоджені чи зіпсуті. Таким чином, в даному випадку ефективним способом захисту порушених прав позивача буде саме визнання права власності в порядку спадкування в судовому порядку. Оскільки судом встановлено, що інших спадкоємців за заповітом на спадкове майно немає, а позивач на підставі ч.4 ст. 1268 ЦК України прийняла спадщину, а саме: на будинковолодіння [ADDRESS] та\~земельні ділянки,\~які належали спадкодавцю [PERSON] , яка померла [INFO] , відтак [PERSON] належить право власності на вищевказане майно в порядку спадкування за заповітом після померлої. Отже, позов слід задовольнити повністю. На підставі ст.328, 392, 1272, 1296, 1297 ЦК України,

Outcome: approved