Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-05 00:00:00

22.11.2024 року позивач звернулася в суд з позовом до відповідачів про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, мотивуючи свій позов тим, що [INFO] помер її батько [PERSON] і після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме на житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS] . За своє життя [PERSON] подарував позивачу земельну ділянку під зазначеним будинком та земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства. В шестимісячний строк позивач не звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, оскільки вважала себе такою, що прийняла спадщину шляхом фактичного володіння майном, адже проживала в будинку ще до смерті батька, який потребував сторонньої допомоги. Відповідачі, батьком яких також є [PERSON] , є його спадкоємцями першої черги за законом, спадщину після його смерті не прийняли і не претендують на неї. З метою оформлення своїх спадкових справ позивач звернулася до нотаріуса, яка відмовила їй у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно за пропуском строку подання заяви про прийняття спадщини. Враховуючи вищенаведене, просить визначити додатковий місячний строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.11.2024 року, справу передано на розгляд головуючому судді Н.В. Шептицькій (ас 18). Ухвалою головуючого судді від 26.11.2024 року позовна заява прийнята до розгляду в порядку загального позовного провадження, витребувані матеріали спадкової справи після смерті [PERSON] , призначено підготовче засідання (ас 19-20). 04.12.2024 року приватний нотаріус Луцького районного нотаріального округу Р.П. Павлюк повідомила про те, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась (ас 26, 27). 03.01.2025 року позивач подала додаткові письмові докази: договір купівлі-продажу житлового будинку (ас 38), технічний паспорт на житловий будинок (ас 39-42), свідоцтво про народження [PERSON] ) (ас 43), свідоцтво про шлюб [PERSON] (Собчук) (ас 44). 16.01.2025 року відповідач [PERSON] подав своє свідоцтво про народження (ас 56). Ухвалою Рожищенського районного суду від 27.01.2025 року підготовче провадження було закрито і призначено справу до судового розгляду по суті на 27.02.2025 року (ас 61-62). В судовому засіданні 27.02.2025 року оголошено перерву на 06.03.2025 року. Сторони, які були вчасно і належним чином повідомлені про день, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися. 27.02.2025 року позивач подала письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує і просить задовольнити (ас 70). 14.01.2025 року відповідач [PERSON] подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує проти задоволення позову (ас 45-46). 16.01.2025 року відповідач [PERSON] подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує проти задоволення позову (ас 54-55). Суд ухвалив: розгляд справи проводити у відсутності сторін, згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України. У відповідності до вимог частини 2 статті 247\~ЦПК\~України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно частин 4, 5 статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Датою прийняття рішення у цій справі є 06.03.2025 року - дата складення повного судового рішення. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Дослідивши і об`єктивно оцінивши наявні у справі письмові докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позовної заяви, суд встановив наступне. [INFO] помер [PERSON] , який є батьком позивача та відповідачів, і після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме на житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS] . За свої життя [PERSON] подарував позивачу земельну ділянку під зазначеним будинком за адресою: [ADDRESS] , площею 0, 1000 га, та земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства за адресою: [ADDRESS] , площею 0, 1172 га. В шестимісячний строк позивач не звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті батька. [PERSON] за своє життя заповіту не склав. Відповідачі є спадкоємцями [PERSON] першої черги за законом, спадщину після його смерті не прийняли і не претендують на неї. З метою оформлення своїх спадкових справ позивач звернулася до нотаріуса, яка постановою від 15.11.2024 року відмовила їй у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно за пропуском строку подання заяви про прийняття спадщини. Встановлені в судовому засіданні обставини підтверджуються письмовими доказами: свідоцтвом про смерть [PERSON] від 14.03.2014 року (ас 5), договором дарування земельних ділянок від 23.09.2009 року (ас 6), витягом з Державного реєстру речових прав (ас 7), витягом з Державного реєстру речових справ (ас 8), свідоцтвом про народження [PERSON] (ас 11), свідоцтвом про смерть [PERSON] (ас 12), постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15.11.2024 року (ас 13), витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища (ас 14), свідоцтвом про розірвання шлюбу [PERSON] (ас 15), витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища (ас 16), інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (ас 27), договором купівлі-продажу житлового будинку (ас 38), технічним паспортом на житловий будинок (ас 39-42), свідоцтвом про народження [PERSON] ) (ас 43), свідоцтвом про шлюб [PERSON] (Собчук) (ас 44). Надаючи правову оцінку встановленим у судовому засіданні фактичним обставинам справи, суд керується такими нормами права. Згідно статті 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно частини 1\~статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно статті 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно частини 3 статті\~1223, частини 1 статті\~1220, частини 1 статті 1270\~ЦК України, здійснення права на спадкування, право на спадщину, виникає у день її відкриття. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до частини 1\~статті 1269 ЦК України\~спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини, згідно частини 3\~статті 1272 ЦК України. За змістом наведених норм ЦК України, право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття і для реалізації цього права закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини, а правила частини 3\~статті 1272 ЦК України\~можуть бути застосовані лише у випадку, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви та ці обставини визнані судом поважними. Спадкодавець [PERSON] станом на 14.03.2014 року постійно проживав і був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Позивач, яка є спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] , і яка станом на 14.03.2014 року проживала за адресою: [ADDRESS] , не проживала постійно разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується копією її паспорта з відміткою від 02.03.1983 року про місце і дату реєстрації за місцем постійного проживання (ас 9), та пропустила строк для подачі заяви про прийняття спадщини, згідно з\~статті 1270 ЦК України. Одночасно суд зауважує, що позивач з 23.09.2009 року є власником земельної ділянки площею 0, 1000 га за адресою: [ADDRESS] , на якій розташований будинок, що належав на праві власності спадкодавцю на день його смерті. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому, необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Звертаючись до суду із цим позовом, позивач покликається на те, що причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини було те, що вона відразу після смерті батька вступила у фактичне володіння спадковим майном та знаючи, що володіє земельною ділянкою під цим нерухомим майном, яка була подарована їй спадкодавцем за життя, вважала себе такою, що спадщину прийняла. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Крім того, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності», як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до \~ \~ \~ \~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Враховуючи вищенаведене та проаналізувавши зібрані і досліджені докази в їх сукупності, суд доходить висновку про наявність правових підстав для визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини після смерті її батька [PERSON] , оскільки причини пропуску строку, на які посилається позивач, хоча і є не є безумовно поважними і не пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами, проте, ураховуючи позицію відповідачів щодо позовних вимог, зокрема визнання позовних вимог, відсутність спору щодо спадкового майна, з урахуванням дотримання принципу «пропорційності», як невід`ємної складової та інструмента верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності, дотримуючись розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства, при встановленні позивачу додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, права та інтереси інших спадкоємців не будуть порушені, а також не буде порушений розумний баланс між інтересами суспільства і приватної особи, яка отримає можливість прийняти у власність спадщину (частину спадщини) після смерті рідного батька. Виходячи із характеру спірних правовідносин та обставин справи, суд доходить висновку, що пропущення позивачем строку для прийняття спадщини не має стати причиною усунення її від права спадкування за законом, а відтак, про наявність передбачених законом правових підстав для задоволення позову і визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON] \~один місяць з дня набрання рішенням законної сили. На думку суду, визначений строк є достатнім для подання позивачем нотаріусу заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved