Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-11 00:00:00

До Суворовського районного суду м. Одеси звернулася [PERSON] з позовною заявою до Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в якій просила зняти арешт з невизначеного майна, всього нерухомого майна [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , померлого [INFO] , (обтяження № 13096947), накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 31692761 від 24.09.2012 року та вилучити запис про арешт майна боржника [PERSON] та оголошення заборони на його відчуження з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Позов мотивований тим, що [INFO] помер барт позивача - [PERSON] . Позивач звернулася до державного нотаріуса Суворовської державної нотаріальної контори у м. Одесі з метою оформлення права власності на спадкове майно після смерті брата. Під час оформлення спадщини, стало відомо про наявність накладеного арешту на майно боржника [PERSON] : невизначене майно, все нерухоме майно (обтяження № 13096947), накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 31692761 від 24.09.2012 року. Суворовський відділ ДВС у місті Одесі ПМУ МЮ (м. Одеса) листом повідомив позивача, що вказане виконавче провадження було знищено у зв`язку із закінченням терміну зберігання. Підстав для зняття арешту Суворовським відділом державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) немає, у зв`язку з чим рекомендовано звернутися до суду для вирішення цього питання. Посилаючись на те, що на спадкове майно накладено арешт, у зв`язку з чим неможливо видати свідоцтво про право на спадщину за законом, позивач звернулася до суду з вказаним позовом. В судовому засіданні позивач просила задовольнити позовні вимоги. В судове засідання представник відповідача Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса) не з`явився, причини неявки суду не повідомив, належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали позовної заяви прийшов до наступного. Судом встановлено: Згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 31.10.2007 року, квартира за адресою: [ADDRESS] , належить на праві приватної спільної часткової власності: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в рівних частках по 1/3 ( а.с.9) [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями майна [PERSON] , 1948 року народження, яка померла [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченим 12.10.2020 року державним нотаріусом Суворовської державної нотаріальної контори у місті Одесі Бойченко О.Є. Свідоцтво зареєстровано в реєстрі за № 4-441 ( а.с.18) Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 227789231 від 12.10.2020 року, 1/6 квартири за адресою: [ADDRESS] , належить на праві приватної спільної часткової власності [PERSON] ( а.с.14) [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть ( а.с.17) З повідомлення Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), вбачається, що при перевірці Автоматизованої системи виконавчого провадження згідно відомостей із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, виявлено арешт на майно [PERSON] : невизначене майно, все нерухоме майно (обтяження № 13096947), накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 31692761 від 24.09.2012 року. Подати більш детальну інформацію за виконавчим провадженням в межах якого накладено арешти не надається можливим, оскільки вказане виконавче провадження було знищено у зв`язку із закінченням терміну зберігання, який згідно наказу № 1829/5 від 07.06.2017 р. про затвердження правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями становить три роки. ( а.с.19) Отже, наявність зареєстрованого арешту на частку квартири, що знаходиться в [ADDRESS] , належну померлому [PERSON] , перешкоджає позивачу, яка прийняла спадщину, оформити право власності на нерухоме майно, чим порушуються її права як власника майна. Стаття 16\~ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.ст.\~4,\~5 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 41 Конституції України\~визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ст. 1 Першого Протоколу\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Згідно зі ст.\~1218, ч.5 ст.1268 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Отже, в судовому засіданні встановлено, що позивач є спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] . Належне померлому нерухоме майно перебуває під обтяженням на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 31692761 від 24.09.2012 року. Вимоги позивача, що ґрунтуються на його праві на спадщину на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України № 6-26цс13 від 15 травня 2013 року, яка відповідно до ст. 360-7\~ЦПК України\~є обов`язковою для суду. Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 03.06.2016 року "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна" при розгляді позову про визнання права власності на арештоване майно та/або зняття арешту з майна судам слід всебічно і повно з`ясовувати обставини, наведені позивачем на підтвердження своїх вимог, неухильно дотримуватись при цьому як правових норм, що гарантують права осіб, які беруть участь у справі, так і положень про належність та допустимість доказів. Отже, на час звернення з позовом до суду за наявності арешту (обтяження) накладеного на спадкове майно [PERSON] порушується право спадкоємця- позивача по справі, внаслідок чого, вона позбавлена можливості оформити спадщину після смерті брата. З огляду на зазначене, суд оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що обґрунтування позивача знайшло своє підтвердження у судовому засіданні, та є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України. Відтак позовні вимоги підлягають задоволенню. Питання щодо розподілу судових витрат, суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved