Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-04 00:00:00

У листопаді 2024 року [PERSON] звернувся до Арбузинського районного суду Миколаївської області суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що 28.08.1999 року Новоукраїнським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Новоукраїнському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) було зареєстровано шлюб з відповідачем, актовий запис №89. Від даного шлюбу подружжя мають двох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] . Спільне життя у сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства. Сторони шлюбні відносини фактично не підтримують більше 8 років. Ведення ними спільного господарства та сумісне проживання остаточно припинено. Шлюб носить формальний характер, позивач вважає подальше його збереження недоцільним, тому позивач звернулася до суду з проханням шлюб з відповідачем розірвати. Ухвалою судді від 22.11.2024 року відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті з викликом сторін. Позивач в судове засідання не з`явилась, у позовній заяві просила розглядати справу у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з`явилась двічі, про місце і час судового розгляду повідомлена належним чином, шляхом направлення судової повістки про виклик до суду за місцем реєстрації її проживання. Про причини неявки в судове засідання відповідач не повідомила, не скористалась своїм правом, передбаченим ст.178 ЦПК України, відзив у встановлені судом строки не надала. За таких обставин, за згодою позивача, суд розглядає справу в заочному порядку, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України. Суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України.\~\~ Розглянувши надані документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Судом встановлено, що 28.08.1999 року Новоукраїнським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Новоукраїнському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON] . Від даного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] . Позивач в позовній заяві стверджує, що вони з відповідачем не підтримують сімейних стосунків, шлюб існує формально, збереження шлюбу суперечить їх інтересам, вважає, що такий шлюб зберігати не доцільно. Відповідно до ч.2 ст.104\~СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч.1 ст.110\~СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.109\~СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно зі ст.24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Згідно з ч. 3 ст.\~115\~Сімейного кодексу\~України -\~документом,\~що засвідчує\~факт розірвання\~шлюбу судом,\~є рішення\~суду про\~розірвання шлюбу,\~яке набрало\~законної сили. З огляду на викладене, суд зробив висновок, що оскільки сторони не підтримують шлюбні відносини, їх шлюб існує формально, позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та мають бути задоволені, а шлюб між [PERSON] та [PERSON] , укладений 28.08.1999 року, слід розірвати. Статтею 113\~СК України закріплено право особи, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Право на вибір прізвища належить до особистих немайнових прав подружжя. Оскільки відповідач в судове засідання не з`явилась, відзиву на позовні вимоги не подала, заяв та клопотань, в тому числі про зміну прізвища після розірвання шлюбу, від неї не надходило, відтак, відповідачу слід залишити прізвище « [PERSON] ».\~ \~ На підставі наведеного,

Outcome: approved