Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Комунарського районного суду м.Запоріжжя із позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району як орган опіки та піклування, посилаючись на те, що [PERSON] , [INFO] , проживав з відповідачкою, [PERSON] , [INFO] , без реєстрації шлюбу. Від їхнього спільного життя [INFO] народився син, [PERSON] . Позов мотивований тим, що відповідачка не цікавиться життям сина, не бере участі у його вихованні, не піклується про його здоров`я, фізичний та духовний розвиток, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду та лікування. Позивач стверджує, що відповідачка не підтримує зв`язок із сином та не виконує свої батьківські обов`язки. Позивач просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] . 13.11.2024 провадження по справі відкрито, постановлено справу розглядати в порядку загального провадження. 13.03.2025 року через канцелярію суду надійшов Висновок районної адміністрації ЗМР по Комунарському району як органу опіки та піклування, про розв`язання спору за позовом [PERSON] до [PERSON] про позбавлення її батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] . Орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] . Посилається на те, що відповідно до акту обстеження умов проживання дитини від 27.02.2025 року, [PERSON] має окрему кімнату, чисту постіль, одяг/взуття за віком та сезоном, робоче місце для навчання, гаджети для доступу в Інтернет, придатну для споживання їжу. Крім цього, [PERSON] 2010 року народження вже перебував на профілактичному огляді служби з 2017 року по 2020 рік, оскільки мати - [PERSON] ухилялася від виконання батьківських обов`язків щодо сина, мешкала окремо від дитини, не приділяла уваги його вихованню, не надавала матеріальної допомоги, Батько - [PERSON] , самостійно виховував сина, матеріально його забезпечував. Згідно інформації наданої Запорізьким міським центром соціальних служб, мати не цікавиться життям сина, також зазначено, що батько здатен виконувати батьківські обов`язки щодо виховання дитини та доглядати за ним. Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали. Надали пояснення аналогічні викладеним. Додатково зазначили, що весь час після розірвання шлюбу вихованням та утриманням дитини займався лише батько, матір дитини не приймала участі в житті дитини. Син не знає як матір виглядає. Позивач проживає разом з сином та своєю матір`ю. Останній раз бачив відповідачку більше п`яти років потому. Позивачеві зі слів сестри відповідачки відомо, що у відповідачки є інші діти від наступного шлюбу, але вони також відібрані від неї. На день народження сина відповідачка приходила більше п`яти років назад. За цей час місце проживання позивач не змінював, відповідачка не проявляла інтерес до того де навчається дитина. Аліменти відповідачка жодного разу не сплачувала, мається заборгованість за весь час пред`явленого до виконання виконавчого листа. Відповідачка [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] . Судові повістки про її виклик направлялись за місцем її реєстрації, які повернуті не врученими з відміткою «адресат відсутній», також викликалась через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади сайту Комунарського районного суду міста Запоріжжя. Згідно листа Державної прикордонної служби України №19-81433/18/24-Вих від 25.11.2024 р. [PERSON] перетнула кордон України на виїзд 17.03.2022 року, тому були зроблені оголошення про її виклик на сайті «Судова влада Комунарський районний суд міста Запоріжжя». Відповідач, будучи повідомленою судом належним чином про час і місце розгляду справи, у судове засідання повторно не з`явилася і не повідомила суд про причини неявки, відзиву чи будь-яких інших заяв та клопотань до суду не надала. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч.4 ст.223, ч.1 ст.280 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Представник районної адміністрації ЗМР по Комунарському району як органу опіки та піклування, будучі повідомленою судом належним чином про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася. Через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Просила суд ухвалити рішення в інтересах дитини. Суд, вивчивши матеріали справи і дослідивши письмові докази, дійшов таких висновків. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] проживали разом як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 07.06.2012 року Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до довідки про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання №84558-2019 громадянин [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Згідно до довідки №04-26/3-5240 від 16.03.2018 року про реєстрацію місця проживання особи за відомостями Департаменту реєстраційних послуг ЗМР Карпук І.І. 2010 року народження, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки директора Запорізької гімназії №97 ЗМР Ю. Белименко про міру участі батьків [PERSON] та [PERSON] у вихованні [PERSON] зазначено, що мати [PERSON] , участі у вихованні сина не приймає, контакту з класним керівником не підтримує із вчителями не спілкується. Крім цього, неповнолітній [PERSON] 2010 року має позитивну характеристику з місця з якої встановлено, що хлопчик проживає за адресою: [ADDRESS] разом з батьком [PERSON] , бабусею [PERSON] , та дідусем [PERSON] . Згідно довідки медичного центру «[INFO]» ФОП [PERSON] , дитина від народження спостерігалася в КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №6» ЗМР, з червня 2024 року обстежується в дитячій амбулаторії ФОП [PERSON] та проживає за адресою: [ADDRESS] . До медичного закладу дитину супроводжує батько, з народження являється контактною особою. Відповідно до судового наказу виданого Комунарський районним судом м. Запоріжжя від 27.09.2024 року у справі 333/8346/24 за заявою [PERSON] про видачу судового наказу про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] [INFO] у розмірі 1/4 частини доходу (заробітку) щомісячно. Згідно відомостей наданих Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 13.11.2024 року, громадянка [PERSON] [INFO] , здійснила виїзд за межі України 17.03.2022 року та станом на день надання відповіді до України не поверталася. Неповнолітній [PERSON] , 2010 р.н. в судовому засіданні підтвердив, що проживає з татом та бабусею, матір з ними не проживає багато років. Де перебуває матір він не знає, вона не телефонувала, не писала. Бабуся по лінії матері також не підтримує з ними стосунки. Від сестри матері знає, що матір за кордоном. Йому зрозумілі наслідки позбавлення матері батьківських прав щодо нього, від підтримує позов батька. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що є знайомою родини [PERSON] . Її син навчається в одному класі з [PERSON] , знайома з його батьком та бабусею хлопчика. Батько [PERSON] приймає активну участь в житті класу. З першого класу з дитиною бачила лише бабусю та батька, матір взагалі ніколи не бачила. В батьківській групі класу, яка організована в телефонному месенджері зареєстрована бабуся [PERSON] . Також вона неодноразово спілкувалась з батьком хлопчика телефоном, коли необхідна була допомога по організації життя класу. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є матір`ю позивача. Відповідачка є матір`ю її онука та колишньою дружиною сина - позивача по справі. Відповідачка покинула онука [PERSON] , коли йому було три роки. Вона не спілкувалась, не турбувалась за сина. Вони звертались до органу опіки та піклування, щоб ті вплинули на відповідачку, але це результатів не дало. Відповідачка зловживала алкоголем, також її матір та сестра зловживають алкоголем. Оформленням дитини в садочок, школу займалась свідок та її син - позивач по справі. Один раз відповідачка прийшла в садочок до онука у нетверезому стані. Позивач займається вихованням та утриманням дитини. З наданих суду документів, та показів свідків вбачається, що неповнолітній [PERSON] , хоч і має зареєстроване місце проживання за місцем реєстрації матері проте тривалий час проживає за місцем реєстрації батька, а саме за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною першою статті 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Як міжнародні договори, так і національне законодавство в питаннях виховання дітей направлені на забезпечення найвищих інтересів дітей. У статтях 8, 9, 20 Конвенції про права дитини вживається термін „найкращі" інтереси дитини, а у ст. 3 зобов`язано усі державні та приватні установи, які займаються питаннями соціального забезпечення, суди, адміністративні та законодавчі органи у всіх діях щодо дітей приділяти першочергову увагу «як найкращому забезпеченню інтересів дитини". У частині 2 ст.1 Європейської конвенції про здійснення прав дітей записано: «предметом цієї Конвенції є підтримка - у найвищих інтересах дітей - їхніх прав». Стандарти Ради Європи у галузі прав людини виходять із того, що спілкування батька та дитини є ключовим моментом сімейного життя, що розуміється як зв`язок між близькими родичами. Згідно зі ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до ст.155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватись на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно ст.12 Закону України Про охорону дитинства виховання в сім`ї є першоосновою в розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 164 СК України встановлено вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав. Зокрема, нею передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Згідно ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили (ч.1 ст.14 Закону України «Про охорону дитинства»). Із роз`яснень, наданих в п.п.15 та 16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (зі змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду №20 від 19.12.2008 року) вбачається, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. У матеріалах справи наявний висновок районної адміністрації ЗМР по Комунарському району як органу опіки та піклування, про розв`язання спору за позовом [PERSON] до [PERSON] про позбавлення її батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] . Відповідного до висновку вбачається за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] . На спростування викладеного відповідачем не надано належних та допустимих доказів. У зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що матеріали справи містять достатньо належних доказів на підтвердження винної поведінки відповідача та свідомого нехтування своїми обов`язками відносно власної дитини. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про доведеність належними, допустимими, достатніми та достовірними доказами факту ухилення відповідача [PERSON] , від виконання своїх обов`язків по вихованню своєї дитини, яке виражається у тому, що вона не відвідує доньку, не цікавиться її життям та розвитком, не забезпечує матеріально, не спілкується з сином в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення в дуже важливий для формування його особистості час; не надає дитині доступ до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі і не може бути для дитини прикладом та авторитетом; не виявляє інтересу до внутрішнього світу сина, не створює умови для отримання ним освіти. Відповідачка не розуміє батьківського обов`язку, не виявляє ніяких батьківських почуттів, не займалася та не займається вихованням та утриманням дитини, не замислюється про її долю та майбутнє. Тому, оцінивши зібрані по справі докази, врахувавши встановлені судом обставини, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про застосування крайнього заходу впливу як позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] , [INFO] по відношенню до неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , оскільки відповідач тривалий час не виконує своїх батьківських обов`язків.

Outcome: approved