Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-11 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що з 07.03.2009 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають двох дітей неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] та малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Через повномасштабне вторгнення РФ, разом з дітьми вона в березні 2022 року була змушена виїхати за межі України та наразі проживає на території Німеччини. З цього часу з відповідачем разом не проживають, спільного господарства не ведуть. На теперішній час вони втратили відчуття любові та довіри один до одного, шлюбні відносини фактично припинено, подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе. Посилаючись на вказані обставини позивачка просила розірвати шлюб з відповідачем. Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 12.02.2025 року позов було прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено останню до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. \~ \~ \~ \~В наданій заяві представник позивачки просила провести розгляд справи за їх відсутності, зазначивши про підтримання позовних вимог. Відповідач в наданій заяві також просив розглядати справу без його участі, не заперечуючи проти розірвання шлюбу з позвиачкою. \~ \~ \~ \~Враховуючи зазначене та положення ч.3 ст.211, ч.2 ст.247 ЦПК України, суд визнав за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників справи, без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. \~ \~ \~ \~Перевіривши викладені в позовній заяві доводи та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. \~ \~ \~ \~Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 07 березня 2009 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №135. Від шлюбу мають двох дітей неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] та малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Відповідно до\~ст.51 Конституції України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. \~ \~ \~ \~Згідно ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ч.1 ст.21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Частиною 1 ст.24 СК України закріплено, що\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.ч.3,4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст.112 СК України шлюб може бути розірвано, якщо подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та протирічить інтересам одного з них, або інтересам їхніх дітей. \~ \~ \~ \~Як зазначила в своєму позові позивачка, на теперішній час шлюбні відносини з відповідачем припинено. З березня 2022 року вони мешкають окремо, спільного господарства не ведуть. Наміри відновлювати шлюбні стосунки позивачка не має. \~ \~ \~ \~Відповідач згідно поданої до суду заяви проти розірвання шлюбу з позивачкою не заперечує. З урахуванням зазначених вище обставин та положень законодавства, враховуючи конституційне право особи на шлюб за вільною згодою, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя та збереження шлюбу між сторонами, який може будуватись лише на паритетних засадах, є неможливим та протирічить їх інтересам, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню та слід розірвати шлюб між останніми. Враховуючи положення ст.113 СК України та заяву позивачки, після розірвання шлюбу прізвище останньої залишити [PERSON] . \~ \~ \~ \~Вирішуючи питання про розподіл судових витрат в порядку ст.141 ЦПК України, враховуючи подачу відповідачем до початку розгляду справи по суті заяви про визнання позову та положення ч.1 ст.142 ЦПК України, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивачки судового збору в сумі 605 грн. 60 коп., що становить 50% від сплаченого судового збору, а також повернення позивачці з державного бюджету решти 50% сплаченого судового збору в сумі 605 грн. 60 коп. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: approved