Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-03 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з даним позовом, просила суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на її користь аліменти на своє утримання на період навчання, у розмірі 1/4 від заробітку (доходу), щомісяця, починаючи з моменту подання позову і до закінчення навчання. В обґрунтування позову, позивач зазначила, що вона продовжує навчання. На даний час її матеріально повністю забезпечує мати, [PERSON] , яка сплачує грошові кошти за навчання вУніверситеті та відповідно, надає їй грошові кошти на інші потреби та витрати. Один рік навчання в Національному транспортному університеті коштує 26000 гривень, проживання в гуртожитку за рік складає 9600 гривень.У свою чергу відповідач, який є батьком позивачки, не надає будь-якої матеріальної допомоги, необхідної для її навчання.Посилаючись на те, що відповідач ухиляється від батьківського обов`язку її утримувати та забезпечувати матеріально з огляду на вищевикладені обставини, позивачка просить суд задовольнити пред`явлені вимоги у повному обсязі. До початку судового засідання від позивачки на адресу суду надійшла заява, у якій позивачка просить суд проводити розгляд справи за її відсутності, пред`явлені вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином. Представник відповідача направила суду відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що за станом здоров`я відповідач не може сплачувати аліменти у запропонованому позивачкою розмірі. Крім того вказала, що на утриманні відповідача перебувають його малолітній син та непрацездатні батьки. Таким чином представник відповідача просила суд задовольнити позов частково та стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на навчання у розмірі 1/8 від заробітку (доходу) відповідача. Суд дослідивши письмові докази по справі, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що відповідач є батьком позивачки, що підтверджується копією свідоцтва про народження. Позивачка була прийнята на навчання з 01.09.2023 року до 30.06.2027 року в Національний Транспортний Університет, на денну форму навчання , факультет «Економіки та права» на комерційній основі. На підтвердження цього позивачкою до позову додаю Довідку №589 про навчання, видану Деканатом Національного Транспортного Університету у м. Києві. Обґрунтовуючи свої вимоги позивачка зазначає, що відповідач будучи її батьком, допомогу на навчання не надає, тим самим не виконує свого батьківського обов`язку щодо її утримання. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітня дочка, син продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Таким чином, судом встановлено, що позивачка продовжує навчання, у трудових відносинах не перебуває, додаткових джерел для існування немає, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги з боку батьків. У відповідності до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. За приписами частини 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей виникає з моменту їх народження та зберігається до досягнення дітьми повноліття. До того ж, обов`язок утримувати дитину у рівній мірі покладається як на матір, так і батька, причому, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні (у випадку народження дитини під час фактичних шлюбних відносин), або чи розірвано їх шлюб. Чинним законодавством України встановлено, що діти рівні у своїх правах незалежно від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей та повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги. Зобов`язання з утримання дітей виникає за наявності сукупності таких умов: родинного зв`язку між батьками й дитиною (кровний зв`язок між батьками та дитиною або зв`язок між усиновлювачем і усиновленою дитиною); неповноліття дитини; навчання повнолітньої дитини; відсутність підстав для звільнення батьків від сплати аліментів; можливість батьків надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ратифікованої Постановою Верховної ради України № 789-XII від 27.02.1991 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, держава докладає всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (стаття 18 Конвенції). Згідно з частинами 1, 2 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до основних сформованих принципів суспільства, задекларованих у національному та міжнародному законодавстві, діти мають право на особливе піклування і допомогу, внаслідок своєї фізичної і розумової незрілості, потребують спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження. У відповідності до ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, наявність у платника аліментів рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; докази про витрати платника аліментів, що перевищують десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, а також наявність інших обставин, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) батька дитини визначається судом. Частиною 3 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (ч.2 ст. 184 СК України). У відповідності до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Таким чином, аліменти підлягають стягненню з 29 жовтня 2024 року від дня пред`явлення вказаного позову до суду. Відповідно до ст. 430 ЦПК України рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. З огляду на встановлені у справі обставини, що мають юридичне значення та наведені положення Закону, а також виходячи з того, що позивачка продовжує навчання після досягнення повноліття, суд вважає необхідним присудити стягнення аліментів з відповідача на користь позивачки на період його навчання у розмірі 1/6 від заробітку (доходу), щомісяця, починаючи з 29 жовтня 2024 і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення 23-річного віку. Визначаючи вказаний розмір аліментів та задовольняючи частково позов, суд враховує стан здоров`я позивача, матеріальне становище позивача і платника аліментів, наявність у відповідача інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення та часткове визнання позову відповідачем. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню. Оскільки позивач згідно із Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів то відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial