Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-04 00:00:00

У грудні 2024 року [PERSON] звернулася до Дарницького районного суду міста Києва з заявою, в якій просила встановити факт припинення трудових відносин між [PERSON] та фізичною особою-підприємцем [PERSON] на підставі статті 38 Кодексу законів про працю України з 14 квітня 2022 року. Обґрунтовуючи заявлені вимоги, заявниця зазначає, що з 13 січня 2004 року вона перебувала у трудових відносинах з ФОП [PERSON] , який здійснював свою діяльність за адресою: [ADDRESS] . Після повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України в місті Бахмут розпочалися бойові дії і робота в ФОП [PERSON] фактично була припинена. У квітні 2022 року вона змушена була покинути місто Бахмут та перїхала до міста Києва, де зараз проживає та до м. Бахмут не поверталась. Оскільки заявниця має право на пенсію, вона звернулася до Пенсійного фонду України, однак їй було відмовлено у призначенні пенсії, у зв`язку з тим, що в [PERSON] не припинені трудові відносини з ФОП [PERSON] . Припинити трудові відносини в позасудовий спосіб заявниця не має можливості, оскільки місце перебування ФОП [PERSON] їй не відоме, зв`язок з ним відсутній. Заявниця також зазначила, що зверталася до відповідного центру зайнятості з мето припинення трудових відносин, однак їй повідомили про неможливість розгляду її заяви, так як вона досягла пенсійного віку і не може отримувати допомогу по безробіттю. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03 грудня 2024 року заяву передано на розгляд судді Якусику О.В. Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 10 лютого 2025 року розгляд справи призначено на 05 березня 2025 року, залучено як заінтересовану особу Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві. Заінтересовані особи в судове засідання не прибули, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомили. У судовому засіданні заявниця надала пояснення по суті заяви, просила її задовольнити. Дослідивши подану заяву та додані до неї матеріали, проаналізувавши надані докази, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що 13 січня 2004 року [PERSON] була прийнята завідуючою магазину ФОП [PERSON] на підставі договору № 9 від 13 січня 2004 року, зареєстрованого в Артемівському держцентрі зайнятості, що підтверджується копією трудової книжки. Згідно з відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, фізична особа-підприємець [PERSON] здійснює свою діяльність за адресою: [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] взята на облік як внутрішньо переміщена особа за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Довідкою №3001-5000985555 від 12 квітня 2022 року. 27 січня 2023 року [PERSON] взята на облік як внутрішньо переміщена особа за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Довідкою №1231-5002538218 від 27 січня 2023 року. 22 березня 2024 року [PERSON] взята на облік як внутрішньо переміщена особа за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Довідкою №3002-7001987737 від 22 березня 2024 року. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 11 листопада 2024 року № 914190192855 відмовлено [PERSON] в перерахунку пенсії з підстав не припинення трудових відносин. Відповідно до пункту 5-2 розділу ХІ Закону України «Про зайнятість населення» та частини четвертої статті 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», внутрішньо переміщена особа, яка не мала можливості припинити трудовий договір (інший вид зайнятості) відповідно до пункту 1 статті 36, статей 38, 39 Кодексу законів про працю України у зв`язку з неможливістю продовження роботи за таким трудовим договором (іншого виду зайнятості) за попереднім місцем проживання, для набуття статусу безробітного та отримання допомоги по безробіттю і соціальних послуг за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням на випадок безробіття має право припинити такий трудовий договір в односторонньому порядку, подавши до центру зайнятості за місцем проживання внутрішньо переміщеної особи заяву на ім`я роботодавця про припинення трудового договору. Датою припинення трудового договору є день, наступний за днем подання такої заяви. Під час дії воєнного стану для отримання статусу безробітного внутрішньо переміщені особи, а також особи, які перебувають на територіях, на яких ведуться бойові дії, у яких не розірвані трудові договори з роботодавцем, подають до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, заяву на ім`я роботодавця про припинення трудового договору, про що повідомляються роботодавець (будь-якими засобами комунікації, у тому числі електронними), територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, та територіальний орган Пенсійного фонду України. Як зазначає заявниця вона усно зверталася в Лівобережне управління філії Київського міського центру зайнятості для того, щоб припинити трудові відносини із ФОП [PERSON] за власним бажанням відповідно до ст. 38 КЗпП України, однак отримала відповідь, що заявниця вважається «зайнятою особою» в розумінні Закону України «Про зайнятість населення», а факт звільнення згідно з законодавством необхідно визнавати, звернувшись до суду. З цих підстав [PERSON] не може реалізувати своє набуте право на перерахунок пенсії, на яку вона має право. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 36 КЗпП України підставою припинення трудового договору є розірвання трудового договору з ініціативи працівника. Відповідно до ст. 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Водночас положеннями ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», передбачено гарантії прав і свобод громадян України, які виїхали за межі тимчасово окупованої території, та визначено, що громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Крім цього, відповідно до частини четвертої статті 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», внутрішньо переміщена особа, яка не мала можливості припинити трудовий договір (інший вид зайнятості) відповідно до пункту 1 статті 36, статей 38, 39 Кодексу законів про працю України у зв`язку з неможливістю продовження роботи за таким трудовим договором (іншого виду зайнятості) за попереднім місцем проживання, для набуття статусу безробітного та отримання допомоги по безробіттю і соціальних послуг за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням на випадок безробіття має право припинити такий трудовий договір в односторонньому порядку, подавши до центру зайнятості за місцем проживання внутрішньо переміщеної особи заяву на ім`я роботодавця про припинення трудового договору. Датою припинення трудового договору є день, наступний за днем подання такої заяви. Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309, м. Бахмут Бахмутської міської територіальної громади з 24 лютого 2022 року по 12 грудня 2023 року належав до території активних бойових дій, а з 13 грудня 2023 року є тимчасово окупованою російською федерацією територією України. З огляду на викладене заявниця не мала можливості подати особисто та поштовим відправленням заяву про припинення трудових відносин, оскільки такі відправлення на вказану територію не приймаються. Враховуючи те, що заінтересована особа перебуває на тимчасово окупованій території Україні, поштова служба зв`язку не працює, у заявника відсутня можливість припинити трудові відносини в інший спосіб, окрім звернення до суду, з метою отримання можливості в подальшому реалізовувати своє право на перерахунок пенсії. Відповідно до статей 3, 221, 231КЗпП України в порядку передбаченому главою ХV цього Кодексу, підглядають розглядові індивідуальні трудові спори працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої приналежності, у тому числі членів кооперативів, їх об`єднань, членів кооперативних сільськогосподарських підприємств, членів інших громадських організацій, які перебувають з ними в трудових відносинах, членів селянських (фермерських) господарств, які працюють за трудовим договором із фізичними особами. У статті 232 КЗпП України визначено, які трудові спори безпосередньо розглядаються в судових і, як правило, це спори про звільнення, і спори про відмови у прийнятті на роботі. Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення» статусу зареєстрованого безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема за віком, на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи. Як свідчать матеріали справи, [PERSON] є пенсіонером за віком, а отже не може набути статусу безробітного і, відповідно, скористатися процедурою припинення трудового договору відповідно до частини четвертої статті 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», яка застосовується для набуття статусу безробітного та отримання допомоги по безробіттю і соціальних послуг за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням на випадок безробіття. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно п. 5 ч. 2 ст.293ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності до ч. 2 ст. 315ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. З огляду на викладене, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилається заявник, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами дослідженими в судовому засіданні, враховуючи, що заявник з об`єктивних причин не може підтвердити у позасудовому порядку факт припинення нею трудових відносин, суд дійшов висновку про задоволення вимог [PERSON] про встановлення факту припинення трудових відносин.

Outcome: approved