Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-05 00:00:00

У грудні 2024 року представник [PERSON] адвокат Крутоголова О.О. звернулась до суду з позовом до АТ «Секс Банк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Шевченко Т.С., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та повернення безпідставно стягнутих коштів. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що 27.04.2018 року [PERSON] було заповнено анкету-заяву про акцепт Публічної пропозиції Пат «Альфа-Банк» на укладання Договору про банківське обслуговування фізичних осіб у ПАТ «Альфа-Банк». 14.09.2020 року постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шевченко Т.С. було відкрито виконавче провадження № 63030633 на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Н.С. № 21713 від 06.07.2020 року про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованості у розмірі 28\~488,95 грн. Вважає, що виконавчий напис № 21713 від 06.07.2020 року вчинений з грубим порушенням порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, що спричинило неправомірне провадження щодо виконання вказаного виконавчого напису та безпідставне стягнення коштів з позивача. Зазначає, що серед документів, наданих банком приватному нотаріусу для вчинення виконавчого напису, був відсутній оригінал нотаріального посвідченого договору, за яким стягнення заборгованості могло б провадитися у безспірному порядку. Отже, приватним нотаріусом не було дотримано усіх вимог законодавства при вчиненні виконавчого напису № 21713 від 06.07.2020 року, внаслідок чого порушено законні інтереси позивача. З доданих документів нотаріусу для вчинення виконавчого напису неможливо встановити чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Розмір заборгованості та період її стягнення жодним доказом належним чином не підтверджується, враховуючи, що відомостей про отримання позивачем вимоги фінансової установи про усунення порушень зобов`язань за кредитним договором не має. Позивача нотаріус не повідомляв про порушення кредитних зобов`язань, оскільки позивач жодних листів, електронних листів чи телефонних дзвінків від нотаріуса не отримував, тому цілком очевидно, що перевірку безспірності нотаріусом здійснено не було. У даному випадку, нотаріус Хара Н.С. при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми ЗУ «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Листом від 11.10.2024 року приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Шевченко Т.С. повідомила представника позивача про закінчення виконавчого провадження № 63030633 від 04.10.2024 року. Таким чином, з позивача безпідставно було стягнуто 28\~488,95 грн. під час примусового виконання виконавчого напису. Представником позивача надано заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги просить задовольнити, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Представник відповідача у судове засідання не прибув, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся у відповідності до ст.\~128\~ЦПК України належним чином, про причину неприбуття не повідомив та не подав відзив, тому суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч. 1 ст.\~280\~ЦПК України за\~відсутності заперечень\~до того\~позивача. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 06.07.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. було вчинено виконавчий напис за № 21731, яким стягнуто з [PERSON] на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованість за Кредитним договором № 630917559 від 27.04.2018 року у розмірі 28\~488,95 грн. 14.09.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Шевченко Т.С., на підставі виконавчого напису № 21731 від 06.07.2020 року, було відкрито виконавче провадження № 63030633. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат» (далі - Закон), порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з\~дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі Виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Оскаржений виконавчий напис вчинено нотаріусом 06.07.2020 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Укладений кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Крім того, доказів безспірності вимог стягувача надано не було. Статтєю 1212 ЦК України\~ врегульовано випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Згідно\~статті 1212 ЦК України, зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених\~статтею 11 ЦК України). Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань iз набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбiльшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або вiдсутностi збільшення на стороні потерпілого; 4) вiдсутнiсть правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб. За змістом частини першої\~статті 1212 ЦК України, безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. Загальна умова частини першої\~статті 1212 Цивільного кодексу України\~звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання. Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним. Тобто в разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, положення\~статті 1212 Цивільного кодексу України\~можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. Вказане відповідає правовим висновкам зробленим Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 14 грудня 2021 року у справі №643/21744/19, провадження №14-175цс21, а також правовим висновкам зробленим Верховним Судом у постанові від 18 серпня 2021 року у справі №475/897/19. Системний аналіз положень частини першої, пункту 1 частини другої статті\~11, частини першої статті\~177, частини першої статті\~202, частин першої та другої статті\~205, частини першої статті\~207, частини першої статті\~1212 ЦК України\~свідчить про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей). Майно (кошти) не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків. Зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою\~статті 11 ЦК України. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі №922/3412/17 зроблено висновок, що предметом регулювання\~глави 83 ЦК України\~є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до частин першої, другої\~статті 1212 ЦК України\~особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення\~глави 83 ЦК України\~застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Разом з тим для кондикційних зобов`язань доведення вини особи не має значення, а важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої (статті 1212 - 1214 ЦК України). Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином (постанова Верховного Суду у складі об`єднаної Палати Касаційного господарського суду від 16.09.2022 у справі № 913/703/20). У розумінні\~статті 1212 ЦК України\~набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала, (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 травня 2021 року у справі № 202/7994/17-ц). Так, як вбачається з копії постанови про закінчення виконавчого провадження № 63030633 від 04.10.2024 року, вимоги виконавчого документу про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованості у розмірі 28\~488,95 грн. - виконані у повному обсязі. У зв`язку з тим, що виконавчий напис № 21731 від 06.07.2020 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С., визнано таким, що не підлягає виконанню, оскільки він вчинений з порушенням чинного законодавства, тому підстава, на якій були стягнуті з позивача на користь відповідача грошові кошти у розмірі 28\~488,95 грн відпала, і вони підлягають поверненню позивачу на підставі\~ст. 1212 ЦК України. За змістом частини третьої статті\~12, частини першої статті\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша\~статті 76 ЦПК України). У частині другій\~статті 78 ЦПК України\~передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно з частиною першою\~статті 80 ЦПК України\~достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до частин першої, другої\~статті 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідачем, всупереч вимогам\~ст. 81 ЦПК України, не надано суду доказів повернення позивачу безпідставно набутих коштів у розмірі 28\~488,95 грн. Згідно з ч. 1\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (ст. 16 ЦК України). Враховуючи викладене, встановивши факт стягнення з відповідача на користь відповідача без достатньої правової підстави грошових коштів у розмірі 28\~488,95 грн та відсутність доказів повернення відповідачем позивачу грошових коштів у зазначеному розмірі, суд задовольняє позовні вимоги [PERSON] та стягує з відповідача на користь позивача безпідставно набуті кошти у розмірі 28\~488,95 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved