Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-10 00:00:00

В листопаді 2024 року до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», де позивач просить ухвалити судове рішення, яким стягнути з відповідача заборгованість за Кредитним договором №28.02.2024-100001027 від 01.03.2024 року у розмірі 18810 грн та судові витрати у розмірі 2422,4 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 01.03.2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено Кредитний договір (оферти) №28.02.2024-100001027. Відповідно до умов Договору Позичальнику надано кредит у розмірі 11000 грн., що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 01.03.2024 року, строком на 56 днів. Процентна ставка - фіксована незмінна у розмірі 1% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається Кредит. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Денна процентна ставка - загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом протягом всього строку, на який надається Кредит, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту. Розрахунок денної процентної ставки: 0.99% = (6087.99/11000)/56 * 100%. Комісія, пов`язана з наданням Кредиту - 15% від суми Кредиту та дорівнює 1650 грн. Згідно п.3.1. Договору за цим Договором Кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених Договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, комісію. ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за Договором виконано в повному обсязі. В свою чергу відповідач свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на дату подання позовної заяви утворилась заборгованість у розмірі 18810 грн, що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 11000 грн, заборгованості по процентам у розмірі 6160 грн та комісії у розмірі 1650 грн, чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр». У зв`язку з вищевикладеним позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за Кредитним договором №28.02.2024-100001027 від 01.03.2024 року у розмірі 18810 грн, а також судові витрати у розмірі 2422,4 грн. Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 19 грудня 2024 року у справі відкрито провадження та призначено до судового розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами. Позивач про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін повідомлений належним чином. Заперечень від представника позивача щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження, не надходило. В позовній заяві представник позивача просив здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, зазначив, що просять розглядати справу за відсутності позивача та не заперечують ухвалення заочного рішення судом. 10 січня 2025 року від представника відповідача [PERSON] адвоката Баладиги С.П. на адресу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області надійшов відзив, в якому він просив відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ «Споживчий центр». Представник відповідача вважає, що пункти кредитного договору про сплату комісії за надання кредитних коштів є нікчемними, оскільки п.3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупність кредиту, що затверджені Постановою Національного банку України №168 від 10.05.2007 року визначено, що банки не мають прав встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, унесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо). Крім того, представник відповідача вважає, що належні та допустимі докази надання відповідачу кредитних коштів в матеріалах справи відсутні. Згідно чеку LiqРау №2432176769, 01 березня 2024 року здійснено перерахування коштів за договором надання фінансового кредиту в розмірі 11 000, 00 грн на картку [NUMBER] З наданого позивачем чеку LiqPay, на думку представника відповідача, не можна дійти беззаперечного висновку, що він стосується саме кредитного договору №28.02.2024-100001027 від 01 березня 2024 року, укладеного ТОВ «Споживчий центр» з [PERSON] , оскільки в цьому чеку відсутні посилання на сторони договору та його реквізити, платником згідно з даним чеком є «Швидкий кредит», а не ТОВ «Споживчий центр», а призначення платежу не містить дати укладення кредитного договору. Будь-яких інших доказів на підтвердження обставин перерахування кредитних коштів позивачем надано не було, відтак, представник відповідача вважає, що позивачем не доведено та необгрунтовано позовні вимоги та відсутні підстави для їх задоволення. Крім того, представник відповідача вважає, що розрахунок заборгованості, на який посилається банк, не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані банком в позовній заяві, а отже не є належним доказом існування боргу. Інших доказів на підтвердження існування заборгованості, зокрема, виписки за картковим рахунком відповідача, позивачем суду надано не було, а тому суд був позбавлений можливості належним чином перевірити видачу банком відповідачу кредитних коштів, користування відповідачем кредитними коштами та внесення останнім грошових коштів на погашення кредитної заборгованості. Отже, на думку представника відповідача, позивачем не доведено факт надання кредиту відповідачу, відповідно не доведено факт наявності заборгованості. 21 січня 2025 року від позивача ТОВ «Споживчий центр» на адресу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача просить позовні вимоги задовольнити. Зазначає, що між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем було укладено Кредитний договір шляхом: 1) отримання/ознайомлення відповідача з Пропозицією про укладення кредитного договору (оферта) від 28.02.2024 року; 2) подання відповідачем Заявки кредитного договору №28.02.2024-100001027 (кредитної лінії) від 28.02.2024 року; 3) надсилання відповідачем Відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору №28.02.2024-100001027 . Таким чином, представник позивача звертає увагу, що Кредитний договір №28.02.2024-100001027 від 28.02.2024 року було укладено в електронній формі, яка законодавчо прирівнюється до письмової. Також, позивач зазначає, що стороною відповідача документи, що складають Кредитний договір підписувались за допомогою одноразового ідентифікатора, який надсилався у смс-повідомленні на номер, вказаний останнім, як фінансовий - [NUMBER]. За інформацією з Довідки ТОВ «Старт-мобайл» вих. № 1501/25-3 від 15.01.2025 року: «на номер абонента [NUMBER] 01.03.2024 о 18:44:54 було доставлено SMS-повідомлення з текстом: «Код підтвердження: A569 E569», який було використано відповідачем для підписання Кредитного договору - 28.02.2024 року. Позивач вважає, що відповідачем та позивачем було досягнуто згоди щодо усіх істотних умов правочину (кредитного договору), та підписано відповідачем одноразовим ідентифікатором, що підтверджується належними доказами. Щодо розрахунку суми заборгованості за кредитним договором позивач додає картку субконто з детальним розрахунком заборгованості, яка, на думку представника позивача є належним та допустимим доказом. Видача кредитних коштів відповідачу підтверджується Квитанцією №2432176769 від 01.03.2024 року, яка є первинним платіжним документом у розумінні Закону України «Про платіжні послуги», а відтак - належним та допустимим доказом видачі коштів відповідачу. Відтак, позивачем було перераховано кошти на картковий рахунок відповідача, номер якого зазначено ним у кредитному договорі (заявці), за допомогою еквайрингу -Liqay. Таким чином, на думку позивача, квитанція і є первинним документом. Представник позивача також звертає увагу суду на те, що ТОВ «Споживчий центр» не має обов`язку надавати повні реквізити банківської картки відповідно до п. 64 Розділу 3 Постанови Правління НБУ № 164 від 29.07.2022 «Про затвердження Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів». Щодо комісії, то представник позивача зазначає, що вона пов`язана із наданням послуги, а саме: перерахування Кредитодавцем коштів на рахунок, вказаний позичальником, з використанням стороннього сервісу - інтернет-еквайрингу. Також, представник позивача звертає увагу суду, що інформація про комісію надана відповідачу перед укладанням кредитного договору та викладена у паспорті споживчого кредиту. Ознайомлення з цією інформацією засвідчено підписом відповідача. 27 січня 2025 року від представника відповідача [PERSON] адвоката Баладиги С.П. надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких останній просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Представник позивача вважає, що надані разом з відповіддю на відзив докази, а саме копія карти субконто та лист LOG FILE, не можуть бути прийняті до уваги та долучені до справи, оскільки докази мають бути подані у встановлений законом строк. Також, представник позивача вважає, що з наданого позивачем чеку LiqPay не можна дійти беззаперечного висновку, що він стосується саме кредитного договору №28.02.2024-100001027 від 01 березня 2024 року, укладеного ТОВ «Споживчий центр» з [PERSON] , оскільки в цьому чеку відсутні посилання на сторони договору та його реквізити, платником згідно з даним чеком є «Швидкий кредит», а не ТОВ «Споживчий центр», а призначення платежу не містить дати укладення кредитного договору. Будь-яких інших доказів на підтвердження обставин перерахування кредитних коштів позивачем надано не було. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 01.03.2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено Кредитний договір (оферти) №28.02.2024-100001027. [PERSON] електронним цифровим підписом підписано Пропозицію про укладення кредитного договору (оферти), Заявку на отримання кредиту, підтверджено укладення кредитного договору та отримано на свій рахунок кошти у розмірі 11000 грн, а отже акцептовано умови Договору (а.с.10-15). Відповідно до умов Договору Позичальнику надано кредит у розмірі 11000 грн, що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 01.03.2024 року (а.с.18), строком на 56 днів. Процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається Кредит. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Денна процентна ставка - загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом протягом всього строку, на який надається Кредит, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту. Розрахунок денної процентної ставки: 0,99% = (6087.99/11000)/56 * 100%. Згідно п.3.1. Договору за цим Договором Кредитор зобов`язується надати Кредит Позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених Договором, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити Проценти, Комісію. Відповідно до п.4.1 Договору Кредитодавець надає Позичальнику Кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Орієнтована реальна річна процентна ставка за кредитом становить 14322,87%. Неустойка: 110 грн, що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. Крім того, вищезазначені умови кредитування були доведені до відома відповідача перед укладенням договору, про що свідчить паспорт споживчого кредиту від 28.02.2024 року, який підписано [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором (а.с.16-17, 51,52). ТОВ «Споживчий цент» свої зобов`язання за Кредитним договором виконало, та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 11 000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку Позичальника № [NUMBER] (котрий Позичальником вказано при заповнені анкетних даних), що підтверджується Квитанцією LiqPay про видачу коштів (а.с.18). В свою чергу відповідач свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим у [PERSON] утворилась заборгованість за Кредитним договором №28.02.2024-100001027 від 01.03.2024 року у розмірі 18810 грн, що складається з заборгованості за основним боргом у розмірі 11000 грн, заборгованості по процентам у розмірі 6160 грн та заборгованості за комісією у розмірі 1650 грн, чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр» (а.с.17 зворот). Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 629 ЦК договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Згідно із ст.638 цього Кодексу, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно із ст.ст.1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути надана розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України). Законом України «Про електронну комерцію» встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3 цього Закону «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Таким чином, між сторонами досягнуто згоду щодо всіх істотних умов договору позики, який оформлений сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Аналогічна позиція міститься у постанові Верховного Суду від 02 лютого 2022 року у справі № 345/3085/19. Щодо доводів представника відповідача про неправомірне нарахування комісії суд не приймає їх до уваги з наступних підстав. Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. За приписами ч.2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію за надання кредиту. У відповідь на запит згідно ухвали Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області АТ КБ «ПриватБанк» повідомив суд, що зарахування переказу через систему інтернет-еквайрингу Liqpay 01.03.2024 року о 18:45 на суму 11000 грн 00 коп; ID: [NUMBER] ; Order ID: 0 95А4Е6Е11D275448717D47F6F89EE659FA19; призначення платежу: видача за договором №28.2024-100001027; було здійснено на картку [NUMBER] (а.с.74). Відповідачем під час надіслання Заявки на укладення Кредитного договору №28.02.2024-100001027 було зазначено реквізити належного йому електронного засобу для надання коштів позичальнику за даним та наступними договорами: 4441-11хх-хххх-4844. Враховуючи вищевикладене, судом встановлено факт отримання відповідачем кредитних коштів та невиконання належним чином зобов`язань по їх поверненню. Позивачем надано суду письмову форму укладеного між [PERSON] та ТОВ «Споживчий центр» Договору №28.02.2024-100001027 від 01.03.2024 року (а.с.10-15). У вищезазначеному договорі зазначено електронний підпис одноразовим ідентифікатором, а саме комбінація цифр і букв, згідно з положеннями ЗУ «Про електронну комерцію». Будь-яких доказів на спростування того, що договір був укладений в електронному вигляді, відповідачем не надано. Таким чином, судом встановлено, що ТОВ «Споживчий центр» виконало свої обов`язки за Кредитним договором №28.02.2024-100001027 від 01.03.2024 року, в той час як відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання та згідно матеріалів справи має заборгованість перед ТОВ «Споживчий центр» в загальному розмірі 18810 гривень, з яких 11000 грн - основний борг, 6160 грн - заборгованість по процентам та 1650 грн - заборгованість по комісії (а.с.17 зворот). Враховуючи вищевикладене, а також те, що доказів повернення кредиту чи спростування вказаних обставин на час розгляду справи відповідачем не надано, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за Кредитним договором №28.02.2024-100001027 від 01.03.2024 року. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 2422,40 грн., які підтверджені квитанцією про сплату судового збору (а.с.1). На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved