Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-16 00:00:00

В липні 2016 року ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення звернення на предмет іпотеки. Ухвалою суду від 15 липня 2024 року замінено у справі процесуального правонаступника ПАТ «ВІЕЙБІ БАНК» на ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» (код ЄДРПОУ 36799749), адреса місцезнаходження: 04053, місто Київ, вул. Кудрявській узвіз, буд. 5-Б. Позивач в своїх вимогах посилається на те, що 16.03.2007 року між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та [PERSON] був укладений Кредитний договір № 73/07ф-6. Згідно пунктів 1.1., 1.1.1., 1.1.2., 1.2. Кредитного договору, банк надав позичальнику кредит на капітальне реконструювання садового будинку в розмірі 45000 (сорок п`ять тисяч) доларів США 00 центів, термін повернення Кредиту - 15 березня 2012 року. За користування кредитом встановлюється плата в розмірі 13,5 % річних (п. 1.1.3 Кредитного договору). Додатковою угодою від 28 листопада 2008 року відсоткову ставку було збільшено до 17,0 % річних. Додатковим договором № 4 від 19 червня 2009 року термін користування кредитними коштами було продовжено до 15 березня 2017 року. Відповідно до п.п.3.3.3.,3.3.4. Кредитного договору позичальник зобов`язується забезпечити повернення Кредиту, сплачувати Кредитодавцю проценти за користування кредитом в строки та на умовах, що визначені Кредитним договором Позивач зі своєї сторони виконав договірні зобов`язання за Договором в повному обсязі, а Позичальник від виконання зобов`язань ухиляється. Позичальник порушив свої зобов`язання щодо повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом. Так, з червня 2009 року виникла прострочена заборгованість за Кредитом. Таким чином, загальна сума заборгованості позичальника відповідно до розрахунку заборгованості станом на 29 лютого 2016 року становить 75709 (сімдесят п`ять тисяч сімсот дев`ять) доларів США 05 центів, що складається з: - заборгованості за кредитом - 36 889,33 дол. США; - відсотків за користування кредитом - 38 819,72 дол. США; (в еквіваленті по курсу НБУ 27,054389 за 1 дол. США на 29.02.2016 р. заборгованість по тілу кредиту та відсотках становить 2048262,09 грн.); та 503898 (п`ятсот три тисячі вісімсот дев`яносто вісім) гривень 79 копійок, що складається з: - неустойки за несвоєчасне погашення кредиту - 503898,79 грн. \~ \~ \~ \~ Загальна заборгованість - 2552160 (два мільйони п`ятсот п`ятдесят дві тисячі сто шістдесят) гривень 88 копійок. В забезпечення виконання зобов`язань позичальника за вказаним Кредитим договором 16.03.2007 року , між банком та [PERSON] укладений Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського нотаріального округу Гребенюк І.М. та зареєстровано в реєстрі за № 2120. Відповідно до умов вказаного Іпотечного договору, Іпотекодавцем передано в іпотеку Банку, наступне нерухоме майно: - квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка складається з однієї житлової кімнати, житловою площею 17,8 кв.м., загальною площею 34,00 кв.м. В зв`язку з посвідченням іпотечного договору 16.03.2007 р. накладено заборону відчуження нерухомого майна за реєстровим номером 28. Згідно п. 7.1. Іпотечного договору у разі невиконання або неналежного виконання Іпотекодавцем зобов`язань за кредитним договором Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Пунктом 7.2. Іпотечного договору передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі: - рішення суду; - виконавчого напису нотаріуса; - згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку» та умовами іпотечного договору; - шляхом продажу ІПОТЕКОДЕРЖАТЕЛЕМ від свого імені ПРДЕМЕТА ІПОТЕКИ будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому ст. 38 Закону України «Про іпотеку» Відповідно до п. 7.3. Іпотечного договору Іпотекодержатель має право на свій розсуд обрати порядок звернення стягнення на предмет іпотеки в межах, передбачених умовами договору. Крім того, відповідно до вимог ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону, - тобто такий спосіб реалізації предмета іпотеки чітко регламентований діючим законодавством. Також, рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 18.01.2011 позов ПАТ «ВіЕйБі Банк» до [PERSON] та [PERSON] було задоволено, стягнуто солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором № 71/07ф-6 від 16 березня 2007 року в розмірі 335149,92 грн. На підставі викладеного, позивач просить його позовні вимоги задовольнити. На адресу суду 26 липня 2016 року надійшла позовна заява ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» до [PERSON] , третя особа: [PERSON] , про стягнення звернення на предмет іпотеки. 12 серпня 2016 р. (л.с.40) провадження по справі відкрито головуючим-суддею Сувертак І. В. та призначено справу до розгляду. Стороною відповідача та третьої особи надано заперечення на позовну заяву та пояснення щодо позовної заяви. Відповідач та третя особа просили відмовити у задоволенні позову. Ухвалою Суворовського районного суду міста Одеси від 08 серпня 2017 року провадження по справі зупинено до набрання законної сили судовим ріщенням по цивільній справі за № 523/13696/16-ц за позовом ПАТ «ВіЕйБі» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором ( головуючий суддя Кисельов В.К.). (а.с. 156) 03 січня 2024 року з сайту Єдиного державного реєстру судових рішень стало відомо, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 12 липня 2019 року розгляд цивільної справи № 523/13696/16-ц було завершено. (а.с. 165-168). Ухвалою Суворовського районного суду міста Одеси від 04 січня 2024 року відновлено провадження по справі за позовом ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» до [PERSON] , третя особа: [PERSON] , про стягнення звернення на предмет іпотеки. Ухвалою суду від 23 квітня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено судовий розгляд по суті позову. Ухвалою суду від 15 липня 2024 року замінено у справі процесуального правонаступника ПАТ «ВІЕЙБІ БАНК» на ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» (код ЄДРПОУ 36799749), адреса місцезнаходження: 04053, місто Київ, вул. Кудрявській узвіз, буд. 5-Б. Сторони в судове засідання не прибули, про розгляд справи обізнані належним чином, причин неявки суду не сповістили та з клопотанням про відкладення розгляду справи не звертались. Приймаючи до уваги дуже тривалий час розгляду зазначеної цивільної справи, що призводить до порушення права сторін на розумний строк розгляду справи, приймаючи до уваги відсутність заяв сторін про відкладення розгляду справи, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін. З`ясував обставини справи, дослідив та проаналізував матеріали справи,\~встановив факти та відповідні до них правовідносини, суд дійшов до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 16.03.2007 року між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та [PERSON] був укладений Кредитний договір № 73/07ф-6. Згідно пунктів 1.1., 1.1.1., 1.1.2., 1.2. Кредитного договору, Банк надав Позичальнику кредит на капітальне реконструювання садового будинку в розмірі 45000 (сорок п`ять тисяч) доларів США 00 центів, термін повернення Кредиту - 15 березня 2012 року. За користування кредитом встановлюється плата в розмірі 13,5 % річних (п. 1.1.3 Кредитного договору). Додатковою угодою від 28 листопада 2008 року відсоткову ставку було збільшено до 17,0 % річних. Додатковим договором № 4 від 19 червня 2009 року термін користування кредитними коштами було продовжено до 15 березня 2017 року. Відповідно до п.п.3.3.3.,3.3.4. Кредитного договору Позичальник зобов`язується забезпечити повернення Кредиту, сплачувати Кредитодавцю проценти за користування кредитом в строки та на умовах, що визначені Кредитним договором Позивач зі своєї сторони виконав договірні зобов`язання за Договором в повному обсязі, а Позичальник від виконання зобов`язань ухиляється. Позичальник порушив свої зобов`язання щодо повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом. Так, з червня 2009 року виникла прострочена заборгованість за Кредитом. Таким чином, загальна сума заборгованості позичальника відповідно до розрахунку заборгованості станом на 29 лютого 2016 року становить 75709 (сімдесят п`ять тисяч сімсот дев`ять) доларів США 05 центів, що складається з: - заборгованості за кредитом - 36889,33 дол. США; - відсотків за користування кредитом - 38819,72 дол. США; (в еквіваленті по курсу НБУ 27,054389 за 1 дол. США на 29.02.2016 р. заборгованість по тілу кредиту та відсотках становить 2048262,09 грн.); та 503898 (п`ятсот три тисячі вісімсот дев`яносто вісім) гривень 79 копійок, що складається з: - неустойки за несвоєчасне погашення кредиту - 503898,79 грн. \~ \~ \~ \~ Загальна заборгованість - 2552160 (два мільйони п`ятсот п`ятдесят дві тисячі сто шістдесят) гривень 88 копійок. В забезпечення виконання зобов`язань Позичальника за вказаним Кредитим договором 16.03.2007 року між банком та [PERSON] укладений Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського нотаріального округу Гребенюк І.М. та зареєстровано в реєстрі за № 2120. Відповідно до умов вказаного Іпотечного договору, Іпотекодавцем передано в іпотеку Банку, наступне нерухоме майно: - квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка складається з однієї житлової кімнати, житловою площею 17,8 кв.м., загальною площею 34,00 кв.м. В зв`язку з посвідченням іпотечного договору 16.03.2007 р. накладено заборону відчуження нерухомого майна за реєстровим номером 28. Згідно п. 7.1. Іпотечного договору у разі невиконання або неналежного виконання Іпотекодавцем зобов`язань за кредитним договором Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 18.01.2011 позов ПАТ «ВіЕйБі Банк» до [PERSON] та [PERSON] було задоволено, стягнуто солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором № 71/07ф-6 від 16 березня 2007 року в розмірі 335149,92 грн. Відповідно до\~статті 572 ЦК України\~в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). За змістом частини першої\~статті 575 ЦК України\~та\~статті 1 Закону України «Про іпотеку»\~іпотека як різновид застави, предметом якої є нерухоме майно, - це вид забезпечення виконання зобов`язання, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, передбаченому цим Законом. Відповідно до\~статті 7 Закону України «Про іпотеку»\~за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. Іпотека як майновий спосіб забезпечення виконання зобов`язання є особливим (додатковим) забезпечувальним зобов`язанням, що має на меті стимулювати боржника до виконання основного зобов`язання та запобігти негативним наслідкам порушення боржником своїх зобов`язань або зменшити їх. Забезпечувальне зобов`язання (взаємні права й обов`язки) виникає між іпотекекодержателем (кредитором за основним зобов`язанням) та іпотекодавцем (боржником за основним зобов`язанням). Виконання забезпечувального зобов`язання, що виникає з іпотеки, полягає в реалізації іпотекодержателем (кредитором) права одержати задоволення за рахунок переданого боржником в іпотеку майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Сутність цього права полягає в тому, що воно дозволяє задовольнити вимоги кредитора навіть у разі невиконання боржником свого зобов`язання в силу компенсаційності цього права за рахунок іпотечного майна та встановленого\~законом\~механізму здійснення кредитором свого переважного права, незалежно від переходу права власності на це майно від іпотекодавця до іншої особи (в тому числі й у випадку недоведення до цієї особи інформації про обтяження майна). Відповідно до\~статті 589 ЦК України, частини першої\~статті 33 Закону України «Про іпотеку»\~в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, установлених\~статтею 12 цього Закону. Загальне правило про звернення стягнення на предмет застави (іпотеки) закріплене в\~статті 590 ЦК України\~й передбачає можливість такого звернення на підставі рішення суду в примусовому порядку, якщо інше не встановлено договором або законом. Правове регулювання звернення стягнення на іпотечне майно передбачено\~Законом України «Про іпотеку», згідно з частиною третьою статті 33 якого звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Отже, чинним законодавством передбачено право іпотекодержателя задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання. Станом на 29 лютого 2016 року заборгованість за вищевказаним кредитним договором складає 75709 доларів США 05 центів та 503 898,79 грн. В процесі розгляду справи представник відповідача не оспорював наявність вищевказаної заборгованості. Відповідно до\~ст. 39 Закону України «Про іпотеку» від 05.06.2003р.\~№ 898-IV\~у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються: - загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; - опис нерухомого майна, об`єкта незавершеного будівництва, майбутнього об`єкта нерухомості, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; - заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації (у разі необхідності); - спосіб реалізації предмета іпотеки; - пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки. У разі визначення судом способу реалізації предмета іпотеки шляхом проведення електронного аукціону ціна предмета іпотеки у рішенні суду не зазначається та визначається при його примусовому виконанні на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених\~законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. На підставівикладеного, суд приходить до висновку, що необхідно: В рахунок часткового погашення заборгованості за кредитним договором № 73/07ф-6 від 16.03.2007 р. в розмірі 2552160 (два мільйони п`ятсот п`ятдесят дві тисячі сто шістдесят) гривень 88 копійок, звернути стягнення на нерухоме майно, яке є предметом Іпотечного договору від 16.03.2007 р., який укладений між ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Одеського нотаріального округу Гребенюк І.М. та зареєстровано в реєстрі за № 2120, а саме: - квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка складається з однієї житлової кімнати, житловою площею 17,8 кв.м., загальною площею 34,00 кв.м., шляхом його продажу ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» (код ЄДРПОУ 36799749, адреса місцезнаходження: 04053, місто Київ, вул. Кудрявській узвіз, буд. 5-Б) від свого імені будь-якій особі-покупцю за початковою ціною, визначеною на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності під час його реалізації у порядку, передбаченому ст. 38 Закону України «Про іпотеку», з наданням ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» всіх прав продавця, у тому числі, але не виключно: укладати договір купівлі - продажу, отримувати дублікати правовстановлюючих документів на вказаний предмет іпотеки в органах БТІ, органах нотаріату та інших органах державної влади, місцевого самоврядування та у будь-яких установах незалежно від форм власності; отримувати всі необхідні документи та довідки (в тому числі витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності) для продажу вищезазначеного предмета іпотеки, в органах нотаріату або у інших органах, які будуть здійснювати функції з реєстрації речових прав на нерухоме майно; здійснювати будь-які платежі у якості продавця в процесі укладання договору купівлі - продажу предмету іпотеки; звертатися до суб`єктів оціночної діяльності із заявою про проведення експертної оцінки предмету іпотеки, а також ставити підписи від свого імені за одержання експертної оцінки; отримувати довідки та документи, які необхідні для укладання та нотаріального посвідчення договору купівлі - продажу; надати приватному нотаріусу право відкрити розділ на предмет іпотеки квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка складається з однієї житлової кімнати, житловою площею 17,8 кв. м., загальною площею 34,00 кв.м., за набувачем (покупцем); отримувати в органах місцевого самоврядування за місцезнаходженням предмета іпотеки довідки про склад сім`ї іпотекодавця, копії будинкових книг, технічну документацію. Щодо позовних вимог про виселення, суд зазначає наступне. Так,\~Конституцією України\~передбачено як захист права власності, так і захист права на житло. Статтею 41 Конституції України\~установлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. За положеннями\~статті 47 Конституції України\~кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. У\~ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 р. № 3477-ІV\~передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права». Виходячи з міжнародно-правових зобов`язань держави, положень\~ст. 8 Конституції\~та\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~(далі\~Конвенція), яка відповідно до вимог ч. 1\~ст. 9 Конституції\~ратифікована\~Законом від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Так, у частині першій ст. 1 Першого протоколу до Конвенції «Захист власності» передбачено, що «кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених\~законом\~і загальними принципами міжнародного права». Водночас, як зауважує Європейський суд з прав людини, втрата житла є найбільш крайньою формою втручання у право на повагу до житла (рішення у справі «Маккенн проти Сполученого Королівства» від 13 травня 2008 року, пункт 50, «Кривіцька та Кривіцький проти України» від 02 грудня 2010 року). Статтею 8 Конвенції закріплено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із\~законом\~і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 жовтня 2020 року у справі № 447/455/17 (провадження № 14-64цс20) сформулювала висновки про основні принципи застосування статті 8 Конвенції та статті 1 Першого протоколу до Конвенції, викладені у рішеннях Європейського суду з прав людини, у справах з приводу користування житловими приміщеннями. Так, виселення особи з житла без надання іншого житлового приміщення можливе за умови, що таке втручання у право особи на повагу до приватного життя та права на житло, передбачене\~законом, переслідує легітимну мету, визначену пунктом 2 статті 8 Конвенції, та є необхідним у демократичному суспільстві. Навіть якщо законне право на зайняття житлового приміщення припинене, особа вправі сподіватися, що її виселення буде оцінене на предмет пропорційності у контексті відповідних принципів статті 8 Конвенції. Відповідно до частини першої\~статті 317 Цивільного кодексу України\~власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно зі ст.ст.\~15,\~386,\~391 Цивільного кодексу України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування своїм майном. Підставою для задоволення позову власника є встановлення факту порушення прав власника і об`єктивно існуючих перешкод у здійсненні ним цих прав. Згідно з частиною першою\~статті 575 Цивільного кодексу України\~та\~статті 1\~Закону України\~«Про іпотеку» іпотека як різновид застави, предметом якої є нерухоме майно\~це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном (неподільним об`єктом незавершеного будівництва, майбутнім об`єктом нерухомості), що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами такого боржника у порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до\~статті 589 Цивільного кодексу України, частини першої\~статті 33 Закону\~в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, установлених\~статтею 12 цього Закону. Загальне правило про звернення стягнення на предмет застави (іпотеки) закріплене в\~статті 590 Цивільного кодексу України\~й передбачає можливість такого звернення на підставі рішення суду в примусовому порядку, якщо інше не встановлено договором або законом. Правове регулювання звернення стягнення на іпотечне майно передбачено Законом. Згідно з частиною четвертою\~статті 33 Закону\~звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду здійснюється відповідно до статті 39 Закону. Згідно з частиною третьою\~статті 39 Закону\~одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених\~законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. Ухвалення судом рішення про задоволення позовних вимог щодо звернення стягнення на предмет іпотеки без винесення рішення про виселення мешканців, не позбавляє іпотекодержателя права звернутися з таким позовом окремо. Нормою, яка встановлює порядок виселення із займаного жилого приміщення, є\~стаття 109 Житлового Кодексу\~УРСР, в частині першій якої передбачені підстави виселення. При ухваленні рішення суд враховує також наступні норми законодавства Водночас згідно з\~Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим\~Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»», на території України діє воєнний стан у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України. Законом України від 22 травня 2022 року №2263-IX«Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні»\~Верховна Рада України затвердила\~Указ Президента України від 17 травня 2022 року № 341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб. Указами Президента України воєнний стан неодноразово було продовжено і на час проголошення рішення по зазначеній справі воєнний стан на території України триває. Відповідно до\~Закону Українивід 15 березня 2022 року №2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану»\~у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Верховна Рада України постановила\~розділ VI «Прикінцеві положення» Закону України «Про іпотеку»\~доповнити пунктом 5-2 такого змісту: «5-2. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування щодо нерухомого майна (нерухомості), що належить фізичним особам та перебуває в іпотеці за споживчими кредитами, зупиняється дія статті 37 (у частині реалізації права іпотекодержателя на набуття права власності на предмет іпотеки), статті 38 (у частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки), статті 40 (у частині виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі об`єкти), статей 41, 47 (у частині реалізації предмета іпотеки на електронних торгах) цього Закону». У Постанові від 22 червня 2022 року по справі № 296/7213/15 (провадження № 61-10125св21) Верховний Суд дійшов до висновку, що згадані норми права не втратили свою чинність, оскільки не були виключені з тексту зазначеного Закону, а спеціальним\~законом\~лише запроваджене зупинення виконання цих правил на певний період. Надалі у разі припинення запровадження воєнного стану дія згаданих правил відновить свою дію без окремого рішення та закону. Враховуючи, що на момент ухвалення судом рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки воєнний стан в Україні триває, виконання рішення суду підлягає зупиненню на період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування. Отже необхідно виконання рішення у частині звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення, зняття з реєстраційного обліку на період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування.

Outcome: approved