Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-11 00:00:00

24 лютого\~2024 року відповідач [PERSON] звернувся до суду із заявою\~про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. В обґрунтування заяви відповідач [PERSON] зазначив, що рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 19.02.2025 в задоволенні позову [PERSON] , поданого [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання недійсним правочину, на підставі якого відчужено транспортний засіб та повернення відповідного майна боржнику відмовлено. 22.11.2024 року між ним та адвокатом Завезіоном Є.Л. було укладено договір про надання правничої правової допомоги. Адвокатом йому було надано правову допомогу вартістю 10000,00 грн. Посилаючись на те, що у випадку відмови у задоволенні позову судові витрати покладаються на позивача, відповідач [PERSON] просив суд стягнути з [PERSON] на його користь витрати на професійну правничу допомогу в розмірі10000,00 грн. 12 березня 2025 року від представника позивача [PERSON] надійшли письмові заперечення на заяву відповідача [PERSON] про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. В обґрунтування заперечень представник зазначив, що у долученому відповідачем [PERSON] договорі про надання правничої допомоги не визначено порядок обчислення гонорару, а ціна договору була узгоджена сторонами вже після його укладення. Відзив на позовну заяву підписано особисто [PERSON] , а не адвокатом Завезіоном Є.Л., що ставить під сумнів факт підготовки адвокатом Завезіоном Є.Л. вказаного процесуального документу і надання іншої правничої допомоги в межах справи. Крім того, у заяві відповідача не наведено жодного доводу на підтвердження співмірності заявлених до стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу у сумі 10000,00 грн. Враховуючи вищевикладені доводи позивач вважає, що у задоволенні заяви потрібно відмовити повністю. Поряд з цим, заявив про зменшення розміру витрат відповідача на правничу допомогу до 2000,00 грн. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, направив заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник позивача Лобача І.А. в судове засідання не з`явився, у запереченнях на заяву зазначив, що судовий розгляд просить проводити у його відсутність. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Костенко О.О. в судове засідання не з`явилися, представник направила заяву про розгляд справи за їх відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 19.02.2025 в задоволенні позову [PERSON] , поданого [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання недійсним правочину, на підставі якого відчужено транспортний засіб та повернення відповідного майна боржнику відмовлено. Відповідно до п.3 ч.1\~ст.270 ЦПК України\~суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Таким чином, в данному випадку є підстави для ухвалення додаткового рішення. Згідно з ч. 1\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3\~ст. 133 ЦПК України). Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати пов`язані з розглядом справи покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Як вбачається з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).\~Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У відзиві на позовну заяву відповідачем [PERSON] було зазначено, що докази понесених відповідачем судових витрат будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення судом. Згідно з ч. 3\~ст. 137 ЦПК України\~для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 4\~ст. 137 ЦПК України\~розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторонни або публічним інтересом до справи. Як вбачається з Договору про надання правничої допомоги від 22.11.2024 року, адвокат Завезіон Є.Л.надавав правову допомогувідповідачу [PERSON] . Відповідно до Детального опису робіт (наданих послуг) та акту прийому-передачі наданих послуг від 19.02.2025, адвокат Завезіон Є.Л. надав відповідачу [PERSON] послуги у виді консультації, визначення способу захисту,написання відзиву на позовну заяву, вартістю 10000,00 грн. [PERSON] сплачено на користь адвоката Завезіона Є.Л. грошові кошти в сумі 10000,00 грн за надання йому правової допомоги згідно договору від 22.11.2024. Надаючи оцінку доводам представника позивача, стосовно того, що відзив на позовну заяву підписано особисто [PERSON] , а не адвокатом Завезіоном Є.Л., що ставить під сумнів факт підготовки адвокатом Завезіоном Є.Л. вказаного процесуального документа, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 178 ЦПК України, відзив підписується відповідачем або його представником. Тобто, вказаною процесуальною нормою встановлено, що відзив повинен бути підписаний, проте стороні надано право вибору підписанта, тому факт того, що відзив на позовну заяву підписано відповідачем не свідчить про те, що його було складено не адвокатом. Крім того, судом встановлено, що Договір про надання правничої допомоги було підписано між адвокат Завезіоном Є.Л. та відповідачем [PERSON] 22.11.2024, відзив на позовну заяву подано до суду 26.11.2024, отже дата підписання договору передувала даті подання відзиву на позовну заяву, тому твердження представника стосовно того, що адвокат не надавав правову допомогу відповідачу є лише його припущенням. Стосовно доводів представника, що у долученому відповідачем [PERSON] договорі про надання правничої допомоги не визначено порядок обчислення гонорару, а ціна договору була узгоджена сторонами вже після його укладення, суд зазначає наступне. Згідно ч. 1 ст. 627 ЦК України, відповідно до\~статті 6\~цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до п. 2 Договору про надання правничої допомоги, укладеним між адвокатом Завезіоном Є.Л. та відповідачем [PERSON] , гонорар складається з суми вартості послуг і визначається Актом прийому-передачі наданих послуг. Тобто, сторони договору між собою погодили порядок визначення гонорару адвоката. Проте, вказана обставина не є перешкодою пересвідчитись суду, а також іншій стороніу дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару, оскільки суду надано як оригінал Детального опису\~робіт (наданих\~послуг)\~та акту\~прийому-передачі\~наданих послуг\~від 19.02.2025 із зазначенням виду та вартості робіт так і оригінал Квитанції до прибуткового касового ордера № 1 від 19.02.2025 року про перерахування розміру гонорару в сумі 10000,00 грн. Докази понесених витрат долучено після винесення судового рішення у справі, тому представник позивача не був позбавлений можливості оцінити їх розмір на предмет співмірності. Крім того, суд зауважує, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 137 ЦПК України), а не на сторону яка заявляє про такі витрати. Натомість, визначення того чи є заявлені витрати співмірними наданим послугам адвоката належить до дискреційних повноважень суду. У постанові Верховного Суду від 28 вересня 2022 року у справі № 534/14/20 (провадження № 61-6638св22) зроблено висновки про те, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: їх дійсність; необхідність; розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Верховний Суд, аналізуючи реальність (дійсність та необхідність), а також обґрунтованість розміру витрат на правничу допомогу, надану стороні під час розгляду справи у суді першої інстанції, врахував, що адвокат є кваліфікованим юристом з повною вищою юридичною освітою, який має стаж роботи в галузі права не менше двох років, тому надані адвокатом такі послуги, як: опрацювання законодавчої бази, що регулює спірні відносини, вивчення відповідної судової практики, визначення правової позиції у справі; складання клопотань про долучення до матеріалів справи письмових доказів; складання вступного слова не є тими послугами, які є необхідними, а тому такі послуги не можуть бути враховані при розподілі судових витрат, понесених стороною. Загальну вартість послуг (гонорар) адвокат оцінює в 10000,00 грн Вказаний розмір суд вважає занадто завищеним, виходячи з критерію розумності та враховуючи конкретні обставини справи, зокрема: адвокат не приймав участь в судових засіданнях, адвокатом підготовлено та подано до суду відзив на позовну заяву. Відтак, загальна вартість виконаних адвокатом в суді першої інстанції робіт (наданих послуг), які є реальними та необхідними становить 4000,00 грн. Приймаючи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що загальний розмір витрат на професійну правничу допомогу, який підлягає стягненню з позивача на користь відповідача [PERSON] становить 4000,00 грн.

Outcome: partial