Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-10 00:00:00

22 листопада 2024 року до Солом`янського районного суду м. Києва надійшла позовна ТОВ «Споживчий центр» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що 08.02.2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладений кредитний договір № 08.02.2024-100000066, відповідно до умов якого позивач зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі та на умовах встановлених договором, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування ним. Відповідно до пропозиції про укладення кредитного договору (оферти) та заявки кредитор надав позичальнику кредит у розмір 14 000 грн. на 140 календарних днів з кінцевим терміном повернення кредиту до 26.06.2024 року та сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1 % за день користування кредитом (процентна ставка), та в розмірі 0,82 % за день (денна процентна ставка), 2 100 грн. - комісія за надання кредиту. 08.02.2024 року позивач видав відповідачу кредит у розмірі 14 000 грн., чим виконав свої зобов`язання у повному обсязі. Проте, відповідач порушив умови договору щодо повернення кредиту та сплати коштів за користування кредитом у встановлені договором строки та порядку, у зв`язку із чим у відповідача виникла заборгованість, яка станом на дату подачі позовної заяви становить 39 200 грн., з яких: 14 000 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 19 600 грн. - заборгованість за відсотками; 2 100 грн. - заборгованість за комісією; 3 500 грн. - заборгованість за неустойкою. У зв`язку з вищевикладеним, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у загальному розмірі 39 200 грн. та понесені судові витрати. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 20.12.2024 року відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про час, дату і місце його проведення повідомлений належним чином. В позовній заяві представник позивача просив про проведення розгляду справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти проведення заочного розгляду та постановлення у справі заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку - рекомендованою поштою з повідомленням про вручення за останнім відомим місцем реєстрації. Відзиву на позовну заяву від відповідача до суду не надходило. Враховуючи викладене та вимоги ст. 279, 280 ЦПК України, суд вважав за можливе проводити заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, у відсутності учасників судового процесу, що нез`явились, та за наявними у справі матеріалами, з ухваленням у справі заочного рішення. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 08.02.2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено кредитний договір № 08.02.2024-100000066, який підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Також відповідачем підписано електронним підписом Паспорт споживчого кредиту про умови кредитування. Відповідно до пропозиції про укладення кредитного договору (оферти) та заявки кредитор надав позичальнику кредит у розмір 14 000 грн. на 140 календарних днів з кінцевим терміном повернення кредиту до 26.06.2024 року та сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1 % за день користування кредитом (процентна ставка), та в розмірі 0,82 % за день (денна процентна ставка), 2 100 грн. - комісія за надання кредиту. ТОВ «Споживчий центр» належно виконало умови кредитного договору, надавши Відповідачу кредитні кошти у сумі 14 000 грн., що підтверджується квитанцією від 08.02.2024 року. Отже, ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за Договором виконано в повному обсязі. У свою чергу Відповідач свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість у загальному розмірі 39 200 грн., з яких: 14 000 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 19 600 грн. - заборгованість за відсотками; 2 100 грн. - заборгованість за комісією; 3 500 грн. - заборгованість за неустойкою. Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступним. Згідно зі ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За приписами ч. 1, ч. 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, кредитодавець зобов`язується за кредитним договором надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 530 ЦК України визначено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. З аналізу наведених законодавчих норм вбачається, що пред`явленням вимоги до позичальника є як направлення йому вимоги про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором, так і пред`явлення до нього позову. Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Згідно з пунктом 18 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Судом встановлено, що позичальник [PERSON] прострочила сплату частини кредиту, процентів за користування ним, що надає право кредитодавцю вимагати у позичальника дострокового повернення кредиту, процентів за користування ним та інших платежів. Доказів належного виконання зобов`язань відповідачем суду не надано, а тому позов слід задовольнити в частині стягнення з відповідача суми кредиту, процентів і комісії. Водночас, позовні вимоги в частині стягнення неустойки задоволенню не підлягають в силу пункту 18 «Прикінцевих та перехідних положень» Цивільного кодексу України, якими встановлено звільнення від такого обов`язку позичальників під час воєнного стану. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити, стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №08.02.2024-100000066 від 08.02.2024 у розмірі 35 700 грн., з яких: 14 000 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 19 600 грн. - заборгованість за відсотками; 2 100 грн. - заборгованість за комісією. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, суд стягує з Відповідача на користь Позивача суму судового збору пропорційно до задоволених вимог в розмірі 2 206 грн. 08 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial