Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до Соснівського районного суду м. Черкаси з вказаною позовною заявою. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що вона є онукою [PERSON] , [INFO] , яка померла\~ на тимчасово окупованій території\~ [INFO] . Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 11 травня 2023 року у справі №712/4618/23 встановлено факт смерті громадянки\~ України\~ [PERSON] , [INFO] . 23 травня 2023 року позивач [PERSON] звернулась до Першої черкаської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. 15 вересня 2023 постановою №1679/02-31 державного нотаріуса Першої черкаської державної нотаріальної контори Шалденко Лариси Василівни позивачу\~ було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Не погоджуючись з вказаною постановою, позивач\~ звернулась до Соснівського районного суду м. Черкаси з вказаною\~ позовною заявою. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 листопада 2023 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Відповідачем надано відзив на позовну заяву, в якому останній просив відмовити в задоволенні заявлених позовних вимог в зв`язку з їх необґрунтованістю та безпідставністю. Зазначив, що статтею 1268 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкоємець заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час прийняття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом року, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Статтею 69 Закону України "Про нотаріат" передбачено, що нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом перевіряє факт смерті спадкодавця, наявність заповіту, час і місце відкриття спадщини, склад спадкового майна. Підпунктом 1.2. глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 (далі - Порядок) встановлено, що при зверненні спадкоємця у зв`язку з відкриттям спадщини нотаріус з`ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна. Підпунктом 4.14 пункту 4 глави 10 розділу II Порядку встановлено, що при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцями спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. 23 травня 2023 року [PERSON] звернулася до нотаріальної контори для вирішення питання спадкування після смерті [PERSON] . При цьому, у останньої\~ була відсутня довідка про місце реєстрації та склад сім`ї померлої\~ на день її смерті. Нормами вищезазначених нормативно-правових актів на нотаріуса покладено обов`язок перевіряти коло спадкоємців, у тому числі нотаріус повинен встановити і тих осіб, які могли прийняти спадщину сумісного проживання з померлою особою (у даному випадку обов`язкову частку у спадщині), відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України. Вказаний факт нотаріус може перевірити по довідці про реєстрацію та склад сім`ї померлої станом на день її що видається відповідним органом реєстрації. У зв`язку з тим, що спадкоємцем не була надана така довідка, нотаріус позбавлений можливості встановити осіб, які могли прийняти спадщину шляхом сумісного проживання з померлою особою та у зв`язку з цим перевірити коло спадкоємців. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 25 січня 2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явилась, звернулась до суду з заявою про розгляд справи без її участі. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Завідувач Першої черкаської державної нотаріальної контори Шалденко Л.В. звернулась до Соснівського районного суду м. Черкаси з заявою про розгляд справи без участі представника Першої черкаської державної нотаріальної контори. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників судового процесу, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали цивільної справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, об`єктивно, безпосередньо в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши всі обставини справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, не визнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно\~ ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.1 ст.95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. [INFO] померла [PERSON] , [INFO] . Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 11 травня 2023 року у справі №712/4618/23 встановлено факт смерті громадянки України [PERSON] , [INFO] , на тимчасово окупованій території. 23 травня 2023 року позивач [PERSON] звернулась до Першої черкаської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. На підставі вказаної заяви у Першій черкаській державній нотаріальній конторі була заведена\~ спадкова справа № 225/2023. За життя спадкодавця [PERSON] \~ склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Краснолуцької державної нотаріальної контори Ємельяновою В.Н. 20 листопада 1995 року за №1-5472, яким все своє майно [PERSON] заповіла\~ [PERSON] . Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15 вересня 2023 року №1679/02-31 державним нотаріусом Першої черкаської державної нотаріальної контори Шалденко Ларисою Василівною позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на недоотриману пенсію, що належала\~ померлій\~ [INFO] [PERSON] . У оскарженій постанові зазначено, що згідно з підпунктом 4.14. пункту 4 глави 10 розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 (надалі по тексту «Порядок»), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595, при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Згідно з підпунктом 4.15 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. При цьому, відсутня довідка про місце реєстрації та склад сім`ї померлої на день її смерті. Відповідно до статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про нотаріат», нотаріус - це уповноважена державою фізична особа, яка здійснює нотаріальну діяльність у державній нотаріальній конторі, зокрема посвідчує права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняє інші нотаріальні дії, передбачені законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Статтею 5 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус зобов`язаний сприяти громадянам, підприємствам, установам і організаціям у здійсненні їх прав та захисті законних інтересів, роз`яснювати права і обов`язки, попереджати про наслідки вчинюваних нотаріальних дій для того, щоб юридична необізнаність не могла бути використана їм на шкоду. Згідно зі статтею 34 Закону України «Про нотаріат», нотаріуси вчиняють певні нотаріальні дії, в т. ч. видають свідоцтва про право на спадщину. Статтею 66 Закону України «Про нотаріат», встановлено, що на майно, що переходить за правом спадкоємства до спадкоємців або держави, нотаріусом або в сільських населених пунктах - посадовою особою органу місцевого самоврядування, яка вчиняє нотаріальні дії, за місцем відкриття спадщини видається свідоцтво про право на спадщину у строки, встановлені цивільним законодавством України. Порядок видачі свідоцтва про право на спадщину визначений статтею 67 Закону України «Про нотаріат», згідно з якою свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім`я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо. Статтею 68 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, та склад спадкового майна. Згідно ст. 46, 46-1 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, має право витребовувати від фізичних та юридичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальних дій, повинні бути подані в строк, визначений нотаріусом. Цей строк не може перевищувати одного місяця. Неподання відомостей та документів на вимогу нотаріуса є підставою для відкладення, зупинення вчинення нотаріальної дії або відмови у її вчиненні. Нотаріус під час вчинення нотаріальних дій обов`язково використовує відомості Єдиного державного демографічного реєстру, а також Державного реєстру актів цивільного стану громадян, Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, інших єдиних та державних реєстрів, що функціонують у системі Міністерства юстиції України. Відповідно до п. п. 1-3 Глави 7 Розділу 1 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, згідно статті 46 Закону України «Про нотаріат», нотаріус має право витребувати від фізичних та юридичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальних дій. Такі відомості та (або) документи повинні бути подані в строк, визначений нотаріусом. Цей строк не може перевищувати одного місяця. Неподання відомостей та документів на вимогу нотаріуса є підставою для відкладення, зупинення вчинення нотаріальної дії або відмови у її вчиненні. Документи, на підставі яких вчинено нотаріальну дію, та документи або копії (витяги) з них, необхідні для вчинення нотаріальної дії, обов`язково долучаються до примірника правочину, свідоцтва тощо, які залишаються у справах нотаріуса. При зверненні спадкоємця у зв`язку з відкриттям спадщини нотаріус, серед іншого, вправі витребовувати додаткові відомості щодо наявності/відсутності інших спадкоємців (осіб, які закликаються до спадкування) шляхом направлення запитів до уповноважених на те органів. Пунктом 4 глави 10 розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, на який помилково посилається\~ відповідач в оскаржені постанові, визначений порядок та умови видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Видача свідоцтва про право на спадщину за заповітом\~\~ регулюється пунктом 5 глави 10 розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5. Як встановлено під час розгляду справи, за життя спадкодавця [PERSON] склала заповіт, який посвідчений державним нотаріусом Краснолуцької державної нотаріальної контори Ємельяновою В.Н. 20 листопада 1995 року за №1-5472, яким [PERSON] все своє майно заповіла\~ [PERSON] . Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 11 серпня 2001 року, Софіївською селищною радою Краснолуцької міськради Луганської області зареєстрований шлюб між [PERSON] , [INFO] . та [PERSON] , [INFO] . Після реєстрацію шлюбу [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] . Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії\~ від 15 вересня 2023 №1679/02-31 державним нотаріусом Першої черкаської державної нотаріальної контори Шалденко Ларисою Василівною позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на недоотриману пенсію, що належала\~ померлій\~ [INFO] [PERSON] . В обгунтування підстав для відмови позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, відповідач в оскарженій постанові посилається на порушення позивачем пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку, що регулює порядок\~ вчинення нотаріальних дій нотаріусами України при видачі свідоцтва на право на спадщину за законом, а саме: відсутність в наданих позивачем документах довідки про місце реєстрації та склад сім`ї померлої на день її смерті. Відповідно підпункту 4.14 пункту 4 глави 10 Порядку встановлено, що при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, пунктом 4 глави 10 розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, на який помилково посилається\~ відповідач в оскаржені постанові, визначений порядок та умови видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Видача свідоцтва про право на спадщину за заповітом\~\~ регулюється пунктом 5 глави 10 розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5. Згідно підпункту 5.4 пункту 5 глави 10 розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, у\~ разі визнання заповіту недійсним спадкування відбувається за законом. Доказів визнання заповіту, який посвідчений державним нотаріусом Краснолуцької державної нотаріальної контори Ємельяновою В.Н. 20 листопада 1995 року за №1-5472, недійсним матеріали справи не містять і учасниками справи суду не надано. Відповідно до п.5.5 пункту 5 глави 10 розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом нотаріус має обов`язково з`ясувати наявність спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, перелік яких визначено у статті 1241 Цивільного кодексу України. Доказів\~ вжиття відповідачем самостійно заходів з метою з`ясування наявності спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, перелік яких визначено у статті 1241 Цивільного кодексу України, та/або\~ неможливості виконання відповідачем вимог п.5.5 пункту 5 глави 10 розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, матеріали справи не містять і\~ відповідачем суду не надано. З аналізу вищезазначених норм слід дійти висновку, що при прийнятті рішення про видачу спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину, нотаріус повинен не тільки прийняти надані спадкоємцем документи, але й має активний обов`язок самостійно з`ясувати наявність спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, перелік яких визначено у статті 1241 Цивільного кодексу України. Проте матеріали спадкової справи №225/2023 не місять доказів, що підтверджують, вчинення відповідачем вказаних нотаріальних дій (витребування від фізичних та/або юридичних осіб відомостей та документів, необхідних для вчинення таких дії, використання\~ відомостей Єдиного державного демографічного реєстру, Державного реєстру актів цивільного стану громадян, Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, інших єдиних та державних реєстрів, що функціонують у системі Міністерства юстиції України тощо) з метою з`ясування наявності спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, перелік яких визначено у статті 1241 Цивільного кодексу України. Фактично, при винесенні оскарженої постанови, відповідачем порушено «справедливу рівновагу» і позивач, в порушення вимог статті 1 Першої Протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод, ніс особистий і надмірний тягар доказування наявності чи відсутності\~ спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, особливо зважаючи на\~ встановлення рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 11 травня 2023 року у справі №712/4618/23 юридичного факту смерті громадянки України [PERSON] , [INFO] , на тимчасово окупованій території та об`єктивну складність\~\~ отримання позивачем доказів наявності чи відсутності\~ спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку у спадщині. Крім того, підпунктом 5.5 пункту 5 глави 10 розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, передбачений обов`язок\~ нотаріуса з`ясувати наявність спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, перелік яких визначено у статті 1241 Цивільного кодексу України. Відповідно до ч. 3 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії. Статтею 50 Закону «Про нотаріат» встановлено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Враховуючи викладене, відповідачем помилково застосовано\~ пунктом 4 глави 10 розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, на який помилково посилається\~ відповідач в оскаржені постанові, яким визначений порядок та умови видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, і не застосовано пункт 5\~ глави 10 розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, яким регламентовано видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, що призвело до невиконання відповідачем самостійно обов`язку з`ясувати наявність спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, перелік яких визначено у статті 1241 Цивільного кодексу України, та покладення останнім тягаря доказування цих фактів і обставин виключно на позивача, що є порушенням вимог статті і Першої Протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод (рішення ЄСПЛ у справі «Христов проти України», заява № 24465/4 від 19 лютого 2009 року). Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно квитанції\~ ID:9505-5375-9104-4605 від 08 листопада 2023 року, позивачем при зверненні до Соснівського районного суду м. Черкаси з вказаною позовною заявою сплачено судовий збір в розмірі 1 073 гривні 60 копійок, який підлягає стягненню з відповідачів в повному обсязі. На підставі вищевикладеного, відповідно до ст.ст. 1216, 1217, 1223, 1233, 1269, 1296, 1297 Цивільного кодексу України, згідно ст. ст. 49, 50, 66, 67, 69 Закону України «Про нотаріат», ст. ст. 13, 76-81, 83, 84, 89, 95, 247, 263, 265, 352, 354 Цивільного процесуального\~ кодексу України,

Outcome: approved