Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-06 00:00:00

20 грудня 2024 року позивачка, через свого представника [PERSON] , звернулась до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. В обґрунтування позову зазначила, що сторони по справі з 11 жовтня 2003 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 квітня 2016 року. Від даного шлюбу сторони по справі мають доньку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 травня 2016 року було вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої [PERSON] у розмірі частини усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей її віку, починаючи з 04 квітня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття. На теперішній час [PERSON] є повнолітньою, але продовжує навчання в Дніпровському національному університеті імені Олеся Гончара. Добровільно матеріальної допомоги на утримання доньки відповідач не надає, тому позивачка змушена звернутися до суду, щодо стягнення аліментів з відповідача в примусовому порядку. Позивачка просила стягнути з відповідача на свою користь на утримання доньки аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, до закінчення дитиною навчання або до досягнення донькою 23-х років. (а.с.1-3) Після надходження з Єдиного державного демографічного реєстру відповіді щодо зареєстрованого місця проживання відповідача фізичної особи [PERSON] , (а.с.15) ухвалою судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 грудня 2024 року було відкрито провадження у справі та на підставі п.1 ч.4 ст.274 ЦПК України призначено її до розгляду в порядку спрощеного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. (а.с.16) Позивачка в судові засідання не з`явилась, від представника позивачки надійшла заява про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивачки, в якій вона не заперечувала проти заочного розгляду справи. (а.с.25) Відповідач в судові засідання не з`явився, відзив на позов до суду не надходив. Відповідач повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи шляхом направлення на його адресу та електронну адресу судових повісток та СМС повідомлень. (а.с.а.с.17, 19, 22, 23, 28, 29) Клопотань про розгляд справи за його відсутності відповідач не надав, про причини неявки не повідомив. Конверт, направлений на адресу відповідача, повернувся до суду із позначкою - «адресат відсутній за вказаною адресою». (а.с.20) З урахуванням викладених вище обставин на підставі ст.ст.280, 287, 288 ЦПК України, розгляд справи проведено в заочному порядку. Враховуючи, що сторони у судове засідання не з`явились, справа розглянута без фіксування судового засідання технічними засобами, згідно ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 11 жовтня 2003 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який 22 квітня 2016 року було розірвано, що підтверджується копією рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 квітня 2016 року. (а.с.7 на зв.) [PERSON] народилась [INFO] , батьками останньої є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . (а.с.9) Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 травня 2016 року було вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини - доньки [PERSON] у розмірі частини усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей її віку, починаючи з 04 квітня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття. (а.с.8) Згідно довідки № 87-325-078 від 19 лютого 2025 року встановлено, що [PERSON] навчається на першому курсі в Дніпровському національному університеті імені Олеся Гончара на факультеті суспільних наук і міжнародних відносин на денній формі навчання за кошти фізичної особи. Термін навчання 01.09.2024 - 30.06.2028. (а.с.34) Згідно ст.198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Статтею 48 Конституції України гарантовано, що кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 зроблено висновок щодо застосування статті 199 СК України, який полягає в тому, що «обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину)». Відповідно до положень ч.3 ст.199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Верховний Суд України у постанові від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» дав аналогічні роз`яснення щодо визначення осіб, які мають право на звернення до суду із позовом про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання. Відповідно до ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. З урахуванням зазначених вище обставин та наведених положень законодавства, враховуючи, що відповідач є особою працездатного віку, доказів про наявність у нього осіб на утриманні, а також доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення від обов`язку утримувати повнолітню доньку суду не надано, тому суд приходить до висновку, що слід задовольнити позовну заяву та стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання повнолітньої доньки в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, на період навчання, починаючи з 20 грудня 2024 року і до закінчення донькою навчання, але не більше ніж до досягнення останньою двадцяти трьох років. Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення щодо стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат у відповідності до ст.141 ЦПК України суд виходить з того, що оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору, тому згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, враховуючи результати розгляду справи, слід стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1 211 грн. 20 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved