Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-13 00:00:00

09.08.2024 через електронний кабінет Електронного суду до суду надійшла вищевказана позовна заява, у якій позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 100796566 від 09.05.2023 у розмірі 33169,50 грн, сплачений судовий збір в сумі 2422,40 грн, та витрати на професійну правничу допомогу 5000,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 09.05.2023 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено кредитний договір № 10079656, відповідно до якого відповідачу надано кредит у сумі 9000,00 грн. Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначеними умовами кредитного договору. Відповідач, у свою чергу, не виконав умов кредитного договору. 29.08.2023 ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-капітал» уклали договір про відступлення права вимоги № 104-МЛ/Т. Згідно даного договору ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до боржників ТОВ «Мілоан», включно і до [PERSON] за кредитним договором № 100796566 від 09.05.2023. Враховуючи все вищезазначене, ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-капітал» вимушене звернутися із даним позовом до суду. За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями 09.08.2024 справу передано на розгляд головуючому судді Романенко О.О. Ухвалою суду від 20.08.2024 відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 19.09.2024 відповідачем подано до суду клопотання про відкладення судового розгляду у зв`язку з бажанням відповідача звернути до кредитора з питання прострочення заборгованості та врегулювання спору в позасудовому порядку. 16.10.2024 відповідач подав до суду клопотання про посвідчення довіреності від 16.10.2024, видану від імені [PERSON] на ім`я [PERSON] , про уповноваження відповідно до ст.ст. 60, 62, 64 ЦПК України представляти інтереси довірителя - [PERSON] у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором строком дії до вирішення спору по суті. Ухвалою суду від 16.10.2024 посвідчено довіреність від 16.10.2024, видану від імені [PERSON] на ім`я [PERSON] , про уповноваження відповідно до ст.ст. 60, 62, 64 ЦПК України представляти інтереси довірителя - [PERSON] у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором строком дії до вирішення спору по суті. Допущено до участі у справі в якості представника відповідача [PERSON] - [PERSON] із повноваженнями, визначеними ст. 64 ЦПК України. 05.11.2024 від представника відповідача до суду надійшло клопотання про поновлення процесуального строку для надання відзиву на позовну заяву та надано відзив на позовну заяву. У відзиві відповідач позовні вимоги не визнає в плавному обсязі, зазначає, що не звертався до первісного кредитора ТОВ «Мілоан», кредитних коштів не отримував і не використовував. Вказав, що помилково звернувся до суду з заявою, де зазначив. Що планує врегулювати спір в позасудовому порядку, оскільки звертався до іншої установи з метою отримання кредиту. Заперечує отримання та підписання примірника кредитного договору. Вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів отримання відповідачем кредитних коштів від первісного кредитора. Окрім іншого, вважає, що умови договору про споживчий кредит є нікчемними в силу закону в частині одностороннього збільшення відсоткової ставки за користування кредитом. Також, вважає розмір витрат на правничу допомогу 5000,00 грн необґрунтованим та не співмірним. Разом з відзивом подав клопотання про витребування оригіналів письмових доказів. Ухвалою суду від 05.11.2024 задоволено клопотання представника відповідача [PERSON] - [PERSON] , про поновлення процесуального строку для надання відзиву на позовну заяву, поновлено представнику відповідача [PERSON] - [PERSON] , строк для подання відзиву на позовну заяву. Наданий представником відповідача [PERSON] - [PERSON] , відзив на позовну заяву разом із доданими до нього документами - прийнято та долучено до матеріалів справи. Задоволено клопотання представника відповідача [PERSON] - [PERSON] , про витребування доказів, витребувано оригінали наступних доказів для огляду та їх копії для приєднання до матеріалів справи, а саме: - Оригінал електронного примірнику Анкети-заяви на кредит №100796566 Відповідача до ТОВ «МІЛОАН» із зазначенням банківського карткового рахунку, на який товариство має перерахувати необхідні позичальнику кошти (додаток 3 до Договору про споживчий кредит №9553769), на цифровому носій диску для лазерних систем зчитування DVD-R; - Оригінал електронного примірнику Договору про споживчий кредит №100796566 від 09.05.2023 року з додаткам з обов`язковими реквізитами та з усіма додатками до нього, укладеного між ТОВ «МІЛОАН» та відповідачем, на цифровому носій диску для лазерних систем зчитування DVD-R; - Оригінал платіжної інструкції ТОВ «МІЛОАН» для перерахування коштів у розмірі 9000,00 гривень відповідачу, яке підтверджує перерахування коштів на рахунок відповідача на виконання умов Договору про споживчий кредит №100796566 від 09.05.2023 року, на цифровому носії диску для лазерних систем зчитування DVD-R; - В електронному вигляді примірники цифрових підписів юридичної та фізичної особи, якими візувався (підписувався) цифровий файл, що містить Договір про споживчий кредит №100796566 від 09.05.2023 року, укладений між ТОВ «МІЛОАН» та відповідачем, на цифровому носії диску для лазерних систем зчитування DVD-R; - Докази надсилання відповідачу [PERSON] одноразового ідентифікатора (алфавітно-цифрової послідовності в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «МІЛОАН») щодо Договору про споживчий кредит №100796566 від 09.05.2023 року на цифровому носії лиску для лазерних систем зчитування DVD-R; - Докази підписання відповідачем [PERSON] Заяви на отримання кредиту №100796566 від 09.05.2023 року одноразовим ідентифікатором на цифровому носій диску для лазерних систем зчитування DVD-R; - Докази підписання відповідачем [PERSON] . Договору про споживчий кредит №100796566 від 09.05.2023 одноразовим ідентифікатором F18083 на цифровому носії диску для лазерних систем зчитування DVD-R; - Докази підписання відповідачем [PERSON] . Паспорту споживчого кредиту №100796566 від 09.05.2023 року одноразовим ідентифікатором на цифровому носій диску для лазерних систем зчитування DVD-R; - Докази передання ТОВ «МІЛОАН» одного з оригіналів Договору про споживчий кредит №100796566 від 09.05.2023 року відповідачу на цифровому носій диску для лазерних систем зчитування DVD-R; - Довідку від сертифікаційного центру електронних цифрових підписів, якими було видано (зареєстровано) цифрові підписи юридичній та фізичним особам, якими візували (підписували) цифровий файл, що містить Договір про споживчий кредит №100796566 від 09.05.2023 року, укладений між ТОВ «МІЛОАН» та відповідачем, з визначенням терміну дійсності цифрових підписів; - Всі інші документи, що використовувалися сторонами для укладання Договору про споживчий кредит №100796566 від 09.05.2023 року з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. 13.11.2024 представником позивача через електронний кабінет Електронного суду подано клопотання про витребування доказів. 15.11.2024 представником позивача через електронний кабінет Електронного суду подано письмові пояснення на відзив на позовну заяву. У даних поясненнях представника позивача зазначає, що твердження про недоведеність щодо укладення та умов договору є безпідставним та таким, що спрямоване на уникнення відповідальності за невиконане зобов`язання. Звертає увагу, що кредитний договір підписаний Відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами правочину, без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету даний Договір не був би укладеним. Окрім того, засоби зв`язку, які вказані у Договорі № 100796566 від 09.05.2023 року, оскільки номер телефону, вказаний у відзиві на позовну заяву, як контакт Відповідача повністю ідентичний до номера телефону, що вказаний у Договорі № 100796566 від 09.05.2023 року. Вважає, що дотримано всіх умов правомірності Договору № 100796566 від 09.05.2023 року, передбачених законодавством, та що вимоги, викладені у відзиві на позовну заяву [PERSON] не підлягають задоволенню, оскільки є безпідставними та суперечать факту укладення Договору та погодження Відповідача з умовами Договору шляхом його підписання. У свою чергу позивачем було надано усі необхідні докази на підтвердження укладення Договору. 19.11.2024 від представника позивача - адвоката Усенка М.І. на виконання вимог ухвали суду від 05.11.2024 надійшли витребувані докази. 04.12.2024 представником відповідача [PERSON]. подано клопотання про відкладення судового розгляду призначеного на 04.12.2024, у якому представник відповідача просив не розглядати клопотання представника позивача відповідача про витребування доказів від 13.11.2024 у зв`язку з необхідністю додаткового часу для надання заперечень на дане клопотання. Ухвалою суду від 13.01.2025 задоволено клопотання представника позивача ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» про витребування доказів. Витребувано у Акціонерного товариства «ПУМБ» інформацію, а саме: - Чи була успішна транзакція 09.05.2023 на суму 9000,00 грн здійснена ТОВ «Мілоан» на відповідний рахунок власника банківської карти № [NUMBER] *90 за договором про споживчий кредит №100796566 від 09.05.2023; - Чи були зараховані грошові кошти за цією транзакцією на відповідний рахунок власника банківської карти № [NUMBER] ; - Чи є [PERSON] (Дата народження: [INFO] РНОКПП: [NUMBER] клієнтом АТ "ПУМБ", (банк отримувача кредитних коштів); - Чи були зараховані грошові кошти у сумі 9000,00 грн за транзакцією на рахунок № [NUMBER] *90; - Чи проводилась верифікація особи власника банківської карти № [NUMBER] ; - Чи було встановлено особу власника банківської карти № [NUMBER] *90 проведенням транзакції; - Чи належить банківська карта з прихованим номером № [NUMBER] [PERSON] ; - Який повний номер банківської карти з прихованим номером № [NUMBER] , на якій відбулась транзакція; - Кому належить банківська карта з прихованим номером № [NUMBER] *90 (ПІБ, РНОКПП, адреса, номер телефону). 27.01.2025 на виконання вимог ухвали суду від 13.01.2025 від АТ «ПУМБ» засобами поштового зв`язку до суду надійшла витребувана інформація. 30.01.2025 від представника відповідача - [PERSON] до суду подано клопотання про витребування доказів та відкладення розгляду справи. Ухвалою суду від 30.01.2025 задоволено клопотання представника відповідача [PERSON] - [PERSON] про витребування доказів, витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» докази, а саме: - первинний бухгалтерський документ з банківського рахунку первісного кредитора ТОВ «Мілоан» про переказ коштів по договору про споживчий кредит № 100796566 від 09.05.2023 на користь [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) з відміткою банку про фактичне проведення платежу; - виписку з банківського рахунку ТОВ «Мілоан» про переказ коштів по Договору про споживчий кредит № 100796566 від 09.05.2023 на користь [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) на дату вчинення переказу. 06.02.2025 від Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» на виконання ухвали суду від 30.01.2025 надійшли витребувані докази. 18.02.2025 представником відповідача [PERSON] подано клопотання про дослідження безпосередньо в судовому засіданні змісту оригіналу Договору про споживчий кредит № 100796566 від 09.05.2023 у форматі pdf, а саме: дату створення фалу, підписувачів, та перевірити наявність електронних цифрових підписів сторін, кваліфікованої електронної печатки ТОВ «Мілоан» з кваліфікованою електронною позначкою часу за допомогою веб-сайту https://czo.gov.ua. Ухвалою суду від 18.02.2025 частково задоволено клопотання представника відповідача [PERSON] - [PERSON] . Проведено поза межами судового засідання перевірку через електронний інформаційний ресурс центрального засвідчувального органу (веб-сайт https://czo.gov.ua) наявності кваліфікованого електронного підпису поданого позивачем у електронній формі Договору про споживчий кредит № 100796566 від 09.05.2023. 27.02.2025 долучено до справи протокол створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису поданого позивачем у електронній формі Договору про споживчий кредит № 100796566 від 09.05.2023. 05.03.2025 представником відповідача подано до суду клопотання про дослідження в судовому засіданні дати створення файлу оригіналу Договору про споживчий кредит № 100796566 від 09.05.2023 (Contract 100796566.pdf). 05.03.2025 представником відповідача подано до суду заяву про врахування при винесенні рішення Решетилівським районним судом Полтавської області у цивільній справі № 546/811/24 правових позицій , які висловлені ВП ВС, ВС та ВСУ. 05.03.2025 представником відповідача подано до суду додаткові пояснення у справі, щодо нових доказів отриманих на виконання ухвал Решетилівського районного суду Полтавської області від 05.11.2024, 13.01.2015, 30.01.2025. У даних письмових поясненнях представником відповідача висловлюються обгрунтування, на підставі яких він вважає, що Договір про споживчий кредит № 100796566 від 09.05.2023 не укладався з відповідачем у письмовій формі, та що первісним кредитором ТОВ «Мілоан» не надавалися кредитні кошти відповідачеві [PERSON] . У судове засідання 05.03.2025 з`явився представник відповідача - [PERSON]., інші учасники справи не з`явилися, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином. 05.03.2025 від представника позивача - адвоката Усенка М.І., через електронний кабінет Електронного суду до суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримував та просив задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату час та місце проведення судового засідання повідомлявся завчасно та належним чином, шляхом направлення повістки за зареєстрованим місцем проживання, конверти з повістками на повернулися до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с.104,204 том 1, а.с.15, 30 том 2). Повістки на 19.09.2024 та 13.01.2025 отримав особисто, про що свідчить підпис на рекомендованих поштових повідомленнях (а.с. 76, 182 том 1). Представник відповідача - [PERSON]. у судовому засіданні надав наступні пояснення. Позовні вимоги не визнаються в повному обсязі з підстав викладених у відзиві на позовну заяву та письмових поясненнях. На думку представника відповідача, первісний кредитор ТОВ «Мілоан» не здійснював переказ кредитних коштів [PERSON]., копія платіжного доручення про переказ коштів додана до позовної заяви не є належним первинним документом переказу коштів. Вважає, що твердження позивача про підписання договору відповідачем одноразовим ідентифікатором не підтверджується матеріалами справи, адже на підтвердження зазначено позивачем не надано належних та допустимих доказів. Зазначив, що відповідач не отримав примірника оригіналу договору про споживчий кредит. Вважає, що додані позивачем відомості про щоденні нарахування та погашення заборгованості є необґрунтованими, а нарахування комісії за споживчий кредит суперечить положенням ЗУ «Про споживче кредитування» та практиці ВС. Окрім цього, одностороннє збільшення процентної ставки суперечить нормам цивільного законодавства. Робив посилання на умови ЗУ «Про споживче кредитування», а саме, що процентна ставка не може перевищувати 1% в день. Звертав увагу суду на різницю в часі відправки одноразового ідентифікатора позивальнику згідно анкети заяви та часі підписання договору. Вважає, що первісним кредитором не міг бути направлений на підписання відповідачем договір, що містить підпис позикодавця. На думку представника, надані позивачем докази є суперечливими. Окрім цього, на його думку, первісний кредитор мав здійснити переказ коштів з власного рахунку. Отримані відповідачем 09.05.2023 кошти в розмірі 9000,00 грн є коштами отриманими не від ТОВ «Мілоан», доказів про надходження вказаних коштів від іншої особи представник не має. Від кого вони надійшли не знає та доказів надходження вказаних коштів від іншої особи надати не може. Повно та всебічно дослідивши письмові докази у справі, заслухавши доводи представника відповідача, суд зазначає наступне. Судом встановлено, що 09.05.2023 [PERSON] звернувся до ТОВ «Мілоан» з метою отримання кредиту, та заповнив анкету заяву на кредит № 100796566, в якій зазначив свої особисті дані, а саме: ПІБ, РНОКПП, дату народження, стать, вік, номер мобільного телефону, номер паспорта у формі картки, адресу реєстрації та фактичного проживання, місце роботи, розмір щомісячного доходу. Вказані в анкеті заяві відомості відповідають встановленим судом, серед іншого копією паспорта [PERSON] та його особистими заявами. Анкета заява № 100796566 також містить відомості про бажані суму кредиту 9000,00 грн та строк кредитування з 09.05.2023 по 24.05.2023, а також, опис процесу оформлення та розгляду заяви з позначенням дати та часу здійснення дій задля отримання кредиту (а.с.28, 159 том 1). 09.05.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан», від імені якого діяв генеральний директор Вініченко Олексій Віталійович, з однієї сторони, та [PERSON] , дата народження [INFO] , паспорт [NUMBER] , реєстраційний номер облікової картки платника податку (ідентифікаційний номер) [NUMBER] , зареєстрований за адресою (місце проживання): [ADDRESS] , який (а) має номер мобільного телефону [NUMBER] , з другої сторони, разом іменуються як Сторони, уклали договір про споживчий кредит, з наступними умовами. За цим договором кредитодавець зобов`язався на умовах визначених цим Договором, на строк визначений п.1.3. Договору надати Позичальнику грошові кошти у сумі визначеній у п.1.2. Договору (далі кредит), а Позичальник зобов`язався повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі плата) в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості, згідно п.1.4. Договору та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором. Сума (загальний розмір) кредиту становить 9000,00 гривень.(п. 1.2. договору). Пунктом 1.3. договору, передбачено, що кредит надається загальним строком на 105 днів з 09.05.2023 (дата надання кредиту) і складається з пільгового та поточного періодів. Пільговий період складає 15 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 24.05.2023 (рекомендована дата платежу). Поточний період складає 90 днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 22.08.2023 (дата остаточного погашення заборгованості). Позичальник має повернути кредит, сплатити комісії за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу 24.05.2023 (день завершення пільгового періоду), але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 22.08.2023 (останнього дня строку кредитування) (п. 1.4. договору). Загальні витрати Позичальника за пільговий період складають 2250,00 грн в грошовому виразі та 22711,00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка за пільговий період), загальні витрати Позичальника за кредитом (за весь строк кредитування) складають 26550,00 грн в грошовому виразі та 11755,00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка за весь строк кредитування). Орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника за пільговий період складає 11250,00 гривень. Орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника (за весь строк кредитування) складає 35550,00 гривень (п. 1.5. договору). Комісія за надання кредиту: 900,00 грн, яка нараховується за ставкою 10,00 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту. Проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду: 1350,00 грн, які нараховуються за ставкою 1відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду. Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду: 24300,00 грн., які нараховуються за стандартною процентною ставкою 3 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду (п. 1.5. договору). Кредитні кошти надаються Позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти 431414*90 (п. 2.1. договору). Нарахування Кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей передбачених п.2.2.3 Договору (пп.2.2.2 договору). Пунктом 2.3 передбачено, що позичальник має право неодноразово продовжувати та/або поновлювати пільговий період та збільшувати строк кредитування на таких саме умовах, за умови, що Кредитодавцем надана така можливість Позичальнику відповідно до розділу 6 Правил. Для продовження/поновлення пільгового періоду та збільшення строку кредитування за цим пунктом Позичальник має вчинити дії передбачені цим п.2.3 Договору та розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту (якщо передбачене). Пунктом 3.2.6 договору передбачена можливість позикодавця відступити право вимоги за вказаним кредитом. Пункт 6 договору передбачає наступний порядок укладення договору. Цей Кредитний договір укладається в електронній формі в Особистому кабінеті Позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт Товариства та або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. 6.2. Розміщені в Особистому кабінеті Позичальника проект цього Кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицію Товариства про укладення Кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладання цього Кредитного договору (акцепт) надається Позичальником шляхом відправлення Товариству електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який генерується та надсилається Товариством електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефонний номер Позичальника, а Позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність комбінацію цифр і літер або тільки цифр, або тільки літер) для підписання цього Кредитного договору електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Електронне повідомлення (акцепт) може бути відправлене Позичальником через сайт Товариства, мобільний додаток, меседжери або у SMS-повідомленні з мобільного телефонного номеру Позичальника на номер 2277 (вартість відправки SMS-повідомлення для Позичальника визначено у Правилах). На Договір накладається електронний підпис уповноваженого працівника Кредитодавця з кваліфікованою електронною позначкою часу, що визначає дату та час укладення Договору. Після укладення цей Кредитний договір надається (надсилається) Позичальнику шляхом розміщення в Особистому кабінеті Позичальника. Додатково укладений електронний кредитний договір та/або повідомлення про його укладення може бути на розсуд Товариства направлено Позичальнику на електронну пошту або іншими каналами (засобами) зв`язку, наданими Позичальником Товариству. За зверненням Позичальника Товариство може повторно надати (надіслати) укладений кредитний договір на електронну скриньку Позичальника та/або виготовити і надіслати на поштову адресу Позичальника. засвідчену Кредитодавцем копію цього договору в паперовому вигляді, за письмовим зверненням Позичальника. 6.3. Приймаючи пропозицію Товариства про укладання цього кредитного Договору Позичальник також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (у т.ч. Правилами, Паспортом споживчого кредиту та Графіком платежів) Договору в цілому та підтверджує, серед іншого, що він ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов`язується неухильно дотримуватись умов Кредитного договору та Правил. Укладення Кредитодавцем Кредитного договору з Позичальником у електронній формі юридично с еквівалентним отриманню Кредитодавцем ідентичного за змістом Кредитного договору, який підписаний власноручним підписом Позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки. Цей Договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі. Позичальника ідентифіковано та верифіковано шляхом отримання через Систему BankID НБУ ідентифікаційних даних Позичальника. Договір містить реквізити сторін, та підписаний одноразовим ідентифікатором F18080 09.05.2023 о 19:33, зі сторони [PERSON] , та ЕЦП Вініченка О.В сертифікат 3ED5083160DBC59BO40000009F964400E9C36E00, зі сторони ТОВ «Мілоан» (а.с.29-24 том 1). Договір про споживчий кредит № 100796566 від 09.05.2023, окрім іншого, досліджувався в оригіналі на компакт диску наданому позивачем на виконання вимог ухвали суду (а.с.170 том 1). Вказаний електронний оригінал договору (назва файлу Contract 100796566) підписаний генеральним директором ТОВ «Мілоан» Вініченком О.В. 09.05.2023 о 19:32:37 за допомогою удосконаленого підпису, серійний номер кваліфікованого сертифікату 3ED5083160DBC59BO40000009F964400E9C36E00. Зазначене підтверджується протоколом створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису, дата та час перевірки 27.02.2025 о 15:06:46, перевірка здійснена судом на виконання вимог ухвали суду за клопотання представника відповідача (а.с.28 том 2). Вказані особисті дання позичальника, а саме дата народження, серія та номер паспорта, РНОКПП та адреса проживання, номер телефону, співпадають з встановленими судом відомостями про відповідача, а саме у поданих відповідачем заявах та відзиві. Додатком № 1 до договору про споживчий кредит № 100796566 від 09.05.2023 є Графік платежів за договором про споживчий кредит № 100796566 від 09.05.2023 (а.с.25 том 1). Додатком № 2 до договору про споживчий кредит № 100796566 від 09.05.2023 є Паспорт споживчого кредиту № 100796566, який містить інформацію та контактні дані кредитодавця, основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача та інформацію щодо орієнтованої реальної річної процентної ставки та орієнтованої загальної вартості кредиту для споживача. (а.с.36 том 1). Зазначені у паспорті споживчого кредиту відомості відповідають відомостям, що містяться в анкеті-заяві та договорі. Довідкою б/н від 31.07.2024, наданою ТОВ «Мілоан» для ТОВ «Кредит -капітал» підтверджується, що договір про споживчий кредит № 100796566 від 09.05.2023 підписаний [PERSON] за допомогою одноразового ідентифікатора F18080, що був направлений позичальнику 09.05.2023 о 19:33:08 на телефонний номер [NUMBER] (а.с.37, 164 том 1). Також судом встановлено, що ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання перед відповідачем за договором про споживчий кредит виконало, що підтверджуєтеся платіжним дорученням № 64409418 від 09.05.2023, ТОВ «Мілоан» (код 40484607) з дебетного рахунку [NUMBER] (банк платника Приватбанк) переказало [PERSON] (код [NUMBER] ) на кредитний рахунок 431414*90 грошові кошти у сумі 9000,00 грн. Призначення платежу - кошти згідно договору 100796566 (а.с.38, 160, 230 том 1). Окрім того, вищевказане підтверджується наданою АТ «ПУМБ», на виконання вимог ухвали суду від 13.01.2025, інформацією, відповідно до якої станом на 13.01.2025 в банку відкритий рахунок на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , [INFO] ), та випущена банківська платіжна картка № [NUMBER] до рахунку [NUMBER] . У результаті аналізу здійснених по вказаній карті операцій за09.05.2023, була виявлена операція по надходженню коштів у сумі 9000,00 грн через сервіс іншого банку: дата транзакції 09.05.2023; час транзакції на сервері еквайзера 19:33:09; сума транзакції у валюті рахунка 9000,00; опис транзакції надходження (переказ коштів кредитова частина); призначення Teng*TOV Miloan Visa Direct UA; банк еквайзер JSV CB Privatbank; стан 19813259304. За результатами перевірки банк не зміг підтвердити надходження коштів саме від ТОВ «Мілоан» (а.с.202 том 1). Спір у справі виник із кредитних правовідносин та його вирішення регулюється нормами цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно з ч. 1 ст. 641 ЦК України, пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ч. 1, 2 ст. 1046 ЦК України). У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Як зазначив Верховний Суд у постанові від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19, не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. З досліджених матеріалів справи встановлено, що відповідачем була прийнята пропозиція (оферта) укласти електронний договір про споживчий кредит, розміщений на веб-сайті ТОВ «Мілоан» та направлений позичальнику через особистий кабінет, шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Такі дії сторін свідчать про укладення договору позики з дотриманням встановленої Законом України «Про електронну комерцію» форми правочину. Використання для підписання договорів позики електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який містить тільки комбінацію цифр, узгоджується із вимогами законодавства. Підписання електронного договору за допомогою одноразового ідентифікатора, тобто укладення договору без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету не є можливим (див. висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 (справа №732/670/19), від 12.01.2021(справа №524/5556/19), від 31.08.2022 (справа № 280/4456/20), від 09.02.2023 (справа № 640/7029/19)). Договір про споживчий кредит № 100796566 від 09.05.2023, окрім іншого, досліджувався в оригіналі на компакт диску наданому позивачем на виконання вимог ухвали суду (а.с.170 том 1). Вказаний електронний оригінал договору (назва файлу Contract 100796566) підписаний генеральним директором ТОВ «Мілоан» Вініченком О.В. 09.05.2023 о 19:32:37 за допомогою удосконаленого підпису, серійний номер кваліфікованого сертифікату 3ED5083160DBC59BO40000009F964400E9C36E00. Зазначене підтверджується протоколом створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису, дата та час перевірки 27.02.2025 о 15:06:46, перевірка здійснена судом на виконання вимог ухвали суду за клопотання представника відповідача (а.с.28 том 2). Вказані особисті данні позичальника [PERSON] , а саме дата народження, серія та номер паспорта, РНОКПП та адреса проживання, номер телефону, співпадають з встановленими судом відомостями про відповідача, а саме відповідають наявній у поданих відповідачем заявах та відзиві інформації. Зазначену інформацію первісний кредитор міг отримати лише від відповідача. Разом з цим, АТ «ПУМБ» на виконання вимог ухвали суду від 13.01.2025 надав інформацію, відповідно до якої станом на13.01.2025 в банку відкритий рахунок на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , [INFO] ), та випущена банківська платіжна картка № [NUMBER] до рахунку [NUMBER] . У результаті аналізу здійснених по вказаній карті операцій за 09.05.2023, була виявлена операція по надходженню коштів у сумі 9000,00 грн через сервіс іншого банку: дата транзакції 09.05.2023; час транзакції на сервері еквайзера 19:33:09; сума транзакції у валюті рахунка 9000,00; опис транзакції надходження (переказ коштів кредитова частина); призначення Teng*TOV Miloan Visa Direct UA; банк еквайзер JSV CB Privatbank; стан 19813259304. За результатами перевірки банк не зміг підтвердити надходження коштів саме від ТОВ «Мілоан» (а.с.202 том 1). Сторона відповідача жодними належними та допустимими доказами не спростувала надходження вказаних коштів у сумі 9000,00 грн, з призначенням платежу призначення Teng*TOV Miloan Visa Direct UA, не від первісного кредитора, а від будь-якої іншої фізичної чи юридичної особи. За змістом положень ст.12, ст.13, ст.81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності і диспозитивності. Кожна із сторін зобов`язана довести належними і допустимими доказами ті, обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог та заперечень. Суд розглядає цивільні справи у межах заявлених вимог і на підставі доказів, наданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд не може збирати докази, що стосуються спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судоми у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійснені учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд зауважує, що принцип диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) не звільняє учасника справи від обов`язку доказування обставин, на які він посилається у підтвердження обставин, якими обґрунтовані позовні вимоги або заперечення позову (ст.81 ЦПК України). Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновків, що доводи позивача, щодо укладення договору про споживче кредитування з відповідачем [PERSON] та надання первісним кредитором коштів у кредит [PERSON] , є більш переконливими та вірогідними. Таким чином, доводи сторони відповідача, викладені у відзиві, письмових поясненнях, та надані представником відповідача у судових засіданнях, на підтвердження того, що відповідач [PERSON] не звертався до первісного кредитора та не отримував кредитні кошти не підтверджені належними та допустимими доказами, а тому є менш переконливими. Окрім того, доводи сторони відповідача, викладені у відзиві, письмових поясненнях, та надані представником відповідача у судових засіданнях, щодо отримання вказаних грошових коштів від іншої фізичною чи юридичної особи не знайшли свого підтвердження належними та допустимими доказами. Щодо доводів сторони відповідача, про суперечності у часі підписання договору сторонами та відсутності електронного підпису відповідача, та даті створення файлу Contract 100796566.pdf суд зазначає наступне. На виконання вимог ухвали суду за клопотання представника відповідача судом було проведено поза межами судового засідання перевірку через електронний інформаційний ресурс центрального засвідчувального органу (веб-сайт https://czo.gov.ua) наявності кваліфікованого електронного підпису поданого позивачем у електронній формі Договору про споживчий кредит № 100796566 від 09.05.2023. За результатами перевірки до матеріалів справи долученопротоколом створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису, дата та час перевірки 27.02.2025 о 15:06:46 (а.с.28 том 2).Вказаний електронний оригінал договору (назва файлу Contract 100796566 ) підписаний генеральним директором ТОВ «Мілоан» Вініченком О.В. 09.05.2023 о 19:32:37 за допомогою удосконаленого підпису, кваліфікований сертифікат серійний номер 3ED5083160DBC59BO40000009F964400E9C36E00. Довідкою б/н від 31.07.2024, наданою ТОВ «Мілоан» для ТОВ «Кредит-капітал» підтверджується, що договір про споживчий кредит № 100796566 від 09.05.2023 підписаний [PERSON] за допомогою одноразового ідентифікатора F18080, що був направлений позичальнику 09.05.2023 о 19:33:08 на телефонний номер [NUMBER] (а.с.37, 164 том 1). Оригіналом електронного документа вважається електроннии? примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису. У разі надсилання електронного документа кільком адресатам або и?ого зберігання на кількох електронних носіях інформації кожнии? з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа. Електроннии? документ може бути створении?, передании?, збережении? і перетворении? електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатніи? для прии?мання и?ого змісту людиною. Таким чином, дата створення візуальної форми договору у форматі pdf не є датою створення електронного примірника договору. Електронна позначка часу свідчить, що електронний підпис чи печатка були накладені саме у визначений час. Враховуючи вищезазначене, судом достовірно встановлено, що електронний оригінал договору підписаний генеральним директором ТОВ «Мілоан» Вініченком О.В. 09.05.2023 о 19:32:37 за допомогою УЕП, та [PERSON] за допомогою одноразового ідентифікатора 09.05.2023 о 19:33, а отже твердження сторони відповідача, що оригінал договору згідно проведеної ними перевірки створено 12.07.2024 є помилковими. Окрім того, суд звертає увагу, що анкета-заява на кредит №100796566 (а.с.28 том 1) є лише заявкою та пропозицією, та не являється договором, яким остаточно погоджено умови надання кредиту. Тому її зміст може містити суперечності у порівнянні з договором про споживчий кредит №100796566 (а.с.29-34 том 1), який був підписаний сторонами. Представник відповідача неодноразово посилався на норми ЗУ «Про захист прав споживачів», а також на позиції Верховного Суду, що ґрунтуються на нормах даного закону. Суд звертає увагу представника відповідача, що ЗУ «Про захист прав споживачів» не підлягає застосуванню в даному випадку, оскільки на спірні правовідносини поширюються вимоги саме ЗУ «Про споживче кредитування», який набрав чинності 10.06.2017, адже спірний кредитний договорі було укладено 09.05.2023, саме під час дії цього закону. Також, представником відповідача заявлено клопотання про врахування судом правових позиція, які винесені , які висловлені ВП ВС, ВС та ВСУ. Щодо зазначених представником відповідача правових позицій, суд зазначає наступне. Справа з номером 554/4300/16-ц в ЄДРСР відсутня. Постанови ВСУ у справі № 6-2320цс16 від 22.03.2017 та справі № 6-16цс15 від 11.03.2015 мали висновки щодо обов`язковості підпису боржника на Умовах, у тому випадку коли кредитний договір складається із заяви позичальника, Тарифів та Умов, адже за його відсутності ці Умови не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору. Судом вже встановлено, що спірний договір про споживчий кредит містить підпис боржника у формі одноразового ідентифікатора. Постанова ВС у справі № 194/329/15 містить висновки, відповідно до якого доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені, зокрема, відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затвердженого постановою Правління НБУ № 566 від 30 грудня 1998 року (чинного на час проведення грошових операцій за кредитним договором). На дані аргументи сторони відповідача суд зазначає наступне. Згідно зі статтею 627 ЦК України відповідно до статті 6цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Доводи представника відповідача, відносно того, що у матеріалах справи немає бухгалтерських документів про видачу кредиту не заслуговують на увагу, з огляду на таке. Відповідно до статті 13 ЗУ «Про електронну комерцію», розрахунки у сфері електронної комерції здійснюються відповідно до законів України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», інших законів та нормативно-правових актів Національного банку України. Розрахунки у сфері електронної комерції можуть здійснюватися з використанням платіжних інструментів, електронних грошей, шляхом переказу коштів або оплати готівкою з дотриманням вимог законодавства щодо оформлення готівкових та безготівкових розрахунків, а також в інший спосіб, передбачений законодавством України. Продавець (виконавець, постачальник) оператор платіжної системи або інша особа, яка отримала оплату за товар, роботу, послугу відповідно до умов електронного договору, повинні надати покупцеві (замовнику, споживачу) електронний документ, квитанцію, товарний чи касовий чек, квиток, талон або інший документ, що підтверджує факт отримання коштів із зазначенням дати здійснення розрахунку. Закон є спеціальним нормативно-правовим актом щодо регулювання спірних правовідносин, тому посилання представника на статтю 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» є безпідставним. Доводи представника відповідача про те, що у матеріалах справи немає даних про те, що [PERSON] було належним чином ідентифіковано при реєстрації в ІТС відповідним електронним підписом, електронним цифровим підписом чи іншим аналогом власноручного підпису, отже, відсутні докази підписання ним кредитного договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором є необґрунтованими, оскільки суд встановив, що оспорюваний договір про надання кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора. Тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину, який без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету, без зазначення особистої інформації відповідачем [PERSON] не міг бути укладений. Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, що спростовує доводи представника відповідача у цій частині. Доказів протилежного матеріали справи не містять, відповідач також їх не надав, що відповідно до статей 12, 81ЦПК України є його процесуальним обов`язком. Вищезазначені висновки відповідають викладеним у постанові Верховного Суду від 12 червня 2023 року (справа № 263/3470/20). Щодо аргументів представника відповідача про одностороннє збільшення процентної ставки, яке суперечить нормам цивільного законодавства, суд зазначає, що відповідно до умов договору передбачено пільговий та поточний періоди кредитовання, під час яких застосовується різна процентна ставка. Посилання представника на положення ЗУ «Про споживче кредитування», а саме, що процентна ставка не може перевищувати 1% в день, не можуть бути застосовані до спірних правовідносин, адже відповідні положення ЗУ «Про споживче кредитування» набули чинності 24.12.2023, у той час як спірний договір укладено 09.05.2023. Окрім того, представник відповідача посилався на позицію ВП ВС від 13.07.2022 у справі 496/3134/19, відповідно до якої вважає нарахування умови договору щодо комісії у спірному договорі нікчемними. Суд зазначає, що у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 ВП ВС зробила висновок про нікчемність умов кредитного договору щодо оплатності послуги з надання інформації, а саме щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць. А в постанові від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 - визначила, що умова договору про надання споживчого кредиту, укладеного до 13 січня 2006 року, стосовно встановлення додаткової плати (комісії) за обслуговування споживчого кредиту є оспорюваною. Таким чином, зазначена представником відповідача позиція ВС не підлягає застосуванню в даному спорі, оскільки висновки ВП ВС за обставин відмінних від фактичних обставин у цій справі, адже у спірному договорі комісія нараховується саме за надання кредиту одноразово в момент його видачі. Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06.11.2023, справа № 204/224/21, дійшов висновку про те, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту, тому позикодавцем правомірно та обґрунтовано нараховано комісію за надання кредиту, відповідно до умов договору. Таким чином, враховуючи усе вищезазначене, суд приходить до висновків, що доводи позивача, щодо укладення договору про споживче кредитування з відповідачем [PERSON] та надання первісним кредитором коштів у кредит [PERSON] , є більш переконливими та вірогідними. У той час, як доводи сторони відповідача, викладені у відзиві, письмових поясненнях, та надані представником відповідача у судових засіданнях, на підтвердження того, не підтверджені належними та допустимими доказами, а тому є менш переконливими. Частинами 1, 3 статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину, при цьому заміна кредитора саме у зобов`язанні допускається протягом усього часу існування зобов`язання, якщо це не суперечить договору та не заборонено законом. Пунктом 3.2.6 договору передбачена можливість позикодавця відступити право вимоги за вказаним кредитом. Згідно зі статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. У частині другій статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свій обов`язок новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Судом встановлено, що 29.08.2023 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір про відступлення права вимоги № 104-МЛ/Т у відповідності до якого ТОВ «Мілоан» передає, а ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» приймає, за плату належні ТОВ «Мілоан» права вимоги до божників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору про відступлення права вимоги № 104-МЛ/Т від 29.08.2023 ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 33169,50 грн ,з яких 8370,00 грн - сума заборгованості за тілом кредиту, 23899,50 грн - сума заборгованості за відсотками, 900,0 грн - заборгованість за комісією (а.с.46том 1). Згідно розрахунку заборгованості [PERSON] за договором про споживчий кредит № 100796566 від 09.05.2023 здійсненого ТОВ «Мілоан» станом на 29.08.2023, здійсненого за період з 09.05.2023 по 29.08.2023, остання становить 20933,52 грн (а.с.39-40, 161-162 том 1). Відповідно до ст. ст.526,527,530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог Закону. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Визначення поняття зобов`язання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Таке визначення розкриває сутність зобов`язання як правового зв`язку між двома суб`єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов`язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов`язання надано право, що кореспондує обов`язку першої. Обов`язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов`язання (ст. 510 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. В силу ч. 1ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно з ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася. Так, одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Згідно з ст. ст.610,611,612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 1 ст. 627 ЦК України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Із вищенаведених розрахунків заборгованості [PERSON] , за договором про споживчий кредит № 100796566 від 09.05.2023, здійсненого ТОВ «Мілоан» станом на 29.08.2023, здійсненого за період з 09.05.2023 по 29.08.2023, остання становить 33169,50 грн та складається з: 8370,00 грн боргу за тілом кредиту; 900,00 грн боргу за комісією; 23899,50 грн боргу за відсотками (а.с.39-40, 161-162 том 1). Згідно розрахунку заборгованості, 06.06.2023 відбулася пролонгація строку кредитування на 7 днів. Відповідно до умов п.2.3.2. договору про споживчий кредит 100796566 від 09.05.2023, після вибору доступних умов пролонгації або поновлення пільгового періоду, позивальник має направити кредитодавцю електронне звернення/повідомлення із застосуванням одноразового ідентифікатора, який надсилається кредитодавцем до особистого кабінету позичальника або в смс-повідомленні та здійснити платіж передбачений цим п.2.3 Договору. Після здійснення Позичальником зазначеного платежу(ів), умови кредитного договору, що стосуються строку кредитування, зокрема тривалість пільгового періоду, дата завершення пільгового періоду, дата остаточного погашення, строк кредитування змінюються пропорційно строку пролонгації. Нові дати разом з актуальними даними щодо заборгованості відображаються Кредитодавцем в оновленому графіку платежів, що за формою та змістом може відрізнятись від додатку №1, і розміщується Кредитодавцем в особистому кабінеті Позичальника, який уповноважує Кредитодавця на таке оновлення (актуалізацію) та не потребують будь-якого іншого оформлення. У випадку розбіжностей між умовами кредитного договору, включаючи додатки 1,2 та оновленим графіком платежів, застосовуються умови визначені графіком. Виконання Позичальником лише частини дій передбачених попереднім абзацом цього пункту не призводить до пролонгації. У випадку, якщо Позичальник протягом поточного періоду вчинить необхідні дії для поновлення пільгового періоду, такі дії зупиняють перебіг поточного періоду до моменту спливу строку пролонгації (поновлення) пільгового періоду, після чого поточний період продовжується на кількість днів, що залишалась до його спливу на момент пролонгації. Якщо Позичальник вчиняє необхідні для пролонгації дії після настання дати остаточного погашення заборгованості, такі дії зупиняють перебіг періоду прострочення до моменту спливу строку пролонгації (поновлення) пільгового періоду. В такому разі, новою датою остаточного погашення є останній день строку на який Позичальником поновлено пільговий період. Ініціювання Позичальником продовження та/або поновлення пільгового періоду та збільшення строку кредитування відбувається без змін умов цього договору в бік погіршення для Позичальника. Таким чином, згідно з п.2.3.2 договору здійснення пролонгації за умов: - направлення кредитодавцю електронного звернення/повідомлення із застосуванням одноразового ідентифікатора, який надсилається кредитодавцем до особистого кабінету позичальника або в смс-повідомленні; - здійснення платежу передбаченого цим п.2.3 Договору. Після здійснення Позичальником зазначеного платежу(ів), умови кредитного договору, що стосуються строку кредитування, зокрема тривалість пільгового періоду, дата завершення пільгового періоду, дата остаточного погашення, строк кредитування змінюються пропорційно строку пролонгації. Нові дати разом з актуальними даними щодо заборгованості мали бути відображені Кредитодавцем в оновленому графіку платежів, що за формою та змістом може відрізнятись від додатку №1, і розміщується Кредитодавцем в особистому кабінеті Позичальника, який уповноважує Кредитодавця на таке оновлення (актуалізацію) та не потребують будь-якого іншого оформлення. Разом з цим, позивачам взагалі не надано доказів на дотримання вищезгаданих умов договору для здійснення пролонгації строку кредитування, а саме, доказів направлення [PERSON] кредитодавцю ТОВ «Мілоан» електронного звернення/повідомлення із застосуванням одноразового ідентифікатора, який надсилається кредитодавцем до особистого кабінету позичальника або в смс-повідомленні та оновленого графіку платежів, що мав бути розміщений в особистому кабінеті Позичальника [PERSON] . Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновків, що позивачем не доведено дотримання визначених договором умов здійснення пролонгації строку кредитування, а тому кінцевим строком кредитування є 22.08.2023, як це визначено умовами договору про споживчий кредит та графіком платежів до нього. Відповідно до умов договору про споживчий кредит 100796566 від 09.05.2023 його строк був визначеним - 22.08.2023. Постановою від 5 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16 ВП ВС уточнила власний правовий висновок щодо можливості нарахування процентів поза межами строку кредитування, визначивши, що в разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за користування кредитом (стаття 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором. Якщо умови кредитного договору передбачають можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування, судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, мали на увазі сторони встановлення нарахування процентів як міри відповідальності в певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. «verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem», тобто «слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав»). Так, відповідно до наданого розрахунку заборгованості дані нарахування здійснювалися не як штрафна санкція, а як відсотки за користування кредитом. А тому, нарахування процентів за користування кредитом починаючи з 23.08.2023, тобто поза межами строку, погодженого сторонами договору, є безпідставним. Згідно наданого розрахунку заборгованості, первісним кредитором здійснювалося нарахування відсотків після 22.08.2023 до 29.08.2023 включно по 251,10 грн в день, загалом 1757,70 грн (2541,10*7=1757,70). Суд приходить до висновків, що в задоволенні позовних вимог цій частині слід відмовити. Разом з цим, 06.06.2023 ТОВ «Мілоан» здійснило нарахування комісії за пролонгацію строку кредитування в загальному розмірі 540,00 грн. Враховуючи зазначені судом раніше доводи, щодо недоведеності позивачем здійсненні всіх необхідних умов для пролонгації строку кредитування, згідно умов договору, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в цій частині. Також, згідно наданого розрахунку заборгованості, вбачається, що відповідачем здійснилася оплата заборгованості 06.06.2023 в загальному розмірі 1800,00 грн. Вказані кошти зараховані як оплата заборгованості за тілом кредиту - 630,00 грн, оплата заборгованості за відсотками - 630,00 грн, та сплата комісії за пролонгацію 540,00 грн. Оскільки суд прийшов до висновків, що позивачем не доведено підстав для здійснення пролонгації строку кредитування, а тому і нарахування комісії за пролонгацію строку кредитування, то 540,00 грн, що були зараховані як сплата комісії за пролонгацію слід зарахувати як оплату заборгованості по відсоткам. Позивач просив стягнути з відповідача заборгованість по відсоткам в загальному розмірі 23899,50 грн. Суд прийшов до висновків про відмову у задоволенні позовних вимог в частині нарахування відсотків за користування кредитними коштами, після закінчення строку кредитування, у загальному розмірі 1757,70 грн та комісії за пролонгацію строку кредитування у загальному розмірі 540,00 грн, у зв`язку з недоведеність позивачем дотримання всіх умов договору для здійснення пролонгації. Таким чином, з відповідача підлягають стягненню прострочені відсотки за користування кредитними коштами в загальному розмірі 21 601,80 грн (23899,50-1757,70-540 = 21601,80). Суд вважає, що позовні вимоги щодо заборгованості за кредитом доведені частково, та [PERSON] мав погасити заборгованість за тілом у розмірі 8370,00 грн, за процентами за користування кредитом в межах строку кредиту у загальному розмірі 21601,80 грн, заборгованість за комісією 900,00 грн. Загальний розмір заборгованості за цими складовими становить 30871,80 грн. При вирішенні даного спору, суд також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Зазначений Висновок також акцентує увагу й на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. Згідно позиції Європейського суду з прав людини, сформованої, зокрема у справах "Салов проти України", "Проніна проти України" та "Серявін та інші проти України": принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії"). Виходячи з викладеного суд надав правову оцінку виключно визначальним позиціям сторін у даній справі, а не абсолютно усім доводам. При цьому, суд вважає, що це не впливає на обґрунтованість даного судового рішення, а також не свідчить про неповноту дослідження судом обставин справи та доводів сторін. Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором про споживчий кредит № 100796566 від 09.05.2023 у загальному розмірі 30871,80 грн, що складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 8370,00 грн, заборгованості за відсотками за користування кредитом в межах строку кредиту у розмірі 21601,80 грн, заборгованість за комісією 900,00 грн. В іншій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з наступного. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 4397 від 02.08.2024 (а.с.1). Вказані кошти судового збору були зараховані до спеціального фонду державного бюджету України, що підтверджується наявною в матеріалах справи випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України (а.с.63). Згідно позовних вимог позивач просив стягнути з відповідача заборгованість у загальній сумі 33169,50 грн. Суд дійшов висновку, що задоволенню підлягають позовні вимоги у розмірі 30871,80 грн. Таким чином, пропорційність задоволених вимог становить 21 % (30871,80х100: 33169,50 = 93%). Оскільки, вимоги позивача задоволено на 93%, то сплачений судовий збір за пред`явлення позовної вимоги майнового характеру підлягає стягненню на користь позивача в сумі 2252,83 грн (2422,40х93%, = 2252,83). Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн, суд зазначає наступне. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Позивачем здійснено витрати на правову допомогу у сумі 5000,00 грн, що підтверджується свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю № 2093 на ім`я Усенка Михайла Ігоровича, випискою з ЄДР Адвокатського об`єднання «Апогет», ордером на надання правничої допомоги ТОВ «ФК Кредит-капітал» адвокатом Усенком М.П., договором про надання правової (правничої) допомоги № 0103 від 01.03.2024, витягу із замовленням №5 до договору правової (правничої) допомоги № 0103 від 01.03.2024, детальним описом наданих послуг від 31.07.2024 за договором про надання правової (правничої) допомоги № 0103 від 01.03.2024, рахунком на оплату № 13 від 06.08.2024 (а.с.55,56,57,58,59,60,61). Представником відповідача у відзиві на позовну заяву зазначено, що він вважає витрати на правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн неспівмірними з обсягом наданих позивачу послуг. Враховуючи обсяг наданих юридичних послуг, співмірність наданих адвокатом послуг та суми виплаченого гонорару, те що позов задоволено частково, а також те, що відповідач надав заперечення щодо розміру витрат на правову допомогу, суд дійшов висновку, що справедливим і співмірним буде задоволення клопотання представника відповідача про зменшення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, та стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Кредит-капітал» 3000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. Оскільки, вимоги позивача задоволено на 93%, то судові витрати на професійну правничу допомогупідлягають стягненню на користь позивача в сумі 2790,00 грн (3000,00х93%, = 2790,00). На підставіст.ст.512,514,526,530,549,610-612,629,1048,1050,1054 ЦК України та

Outcome: partial