Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-10 00:00:00

06 листопада 2024 року ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» звернулося в Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 25635,63 грн. за Договором позики № 76829798 від 14.10.2023 р, укладеним між [PERSON] та ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ". В обґрунтування позовних вимог в позовній заяві позивач вказав, що 14.10.2023 року між [PERSON] та ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" був укладений Договір позики № 76829798. 14.06.2021 року між ТОВ «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 14/06/21 у відповідності до умов якого, ТОВ «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрах прав вимоги. Відповідно до Реєстру боржників №22 від 11.04.2024 року до Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача: за договором позики № 76829798 в розмірі 34235,63 грн., з яких: 8850 грн. - сума заборгованість за основною сумою боргу, 25385.63 грн. - сума заборгованість за відсотками. \~ \~ \~ \~Також позивач зазначає, після відступлення права вимоги, а саме 18 травня 2024 року відповідач [PERSON] здійснив платіж на суму 8600 гривень на погашення заборгованості. Посилаючись на норми чинного законодавства просить суд, стягнути з\~\~ [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за договором позики №76829798 в розмірі 25635,63 грн. та судові витрати у розмірі 3028,00 гривень. 03 лютого 2025 року до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якій вказав, що з позовними вимогами не погоджується, оскільки відповідач оплатив взятий кредит у сумі 8600 гривень, а сума заборгованості по відсоткам у розмірі не підлягає стягненню у відповідності до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей», а тому просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. 12 лютого 2025 року до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, в якій сторона позивача не погоджується з аргументами та доводами відповідача та просить суд задовольнити позов у повному обсязі посилаючись на аргументи вказані в позовній заяві. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві вказав клопотання в якому просить суд розглянути справу без його участі. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, прийшов до такого висновку. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 14.10.2023 року між [PERSON] та ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" був укладений Договір позики № 76829798. 14.06.2021 року між ТОВ «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 14/06/21 у відповідності до умов якого, ТОВ «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрах прав вимоги. Відповідно до Реєстру боржників №22 від 11.04.2024 року до Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача: за договором позики № 76829798 в розмірі 34235,63 грн., з яких: 8850 грн. - сума заборгованість за основною сумою боргу, 25385.63 грн. - сума заборгованість за відсотками. Згідно матеріалів справи відповідач [PERSON] 18 травня 2024 року погасив заборгованість в розмірі 8600 грн. на рахунок ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ». Довідками військової частини [NUMBER] [INFO] №712, від 13.02.2024 року та №954 від 18.02.2025 року підтверджено, що [PERSON] дійсно перебуває на військовій службі у зазначеній вище військовій частині з 01.08.2023 року по теперішній час. Слід зазначити, що відповідно до ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначенимст.12\~цього Закону є оригіналом такого документа. Відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Відповідно до ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства. У відповідності до положень ч. 1 ст.\~1078\~ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ч. 1ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1ст. 1048 ЦК України). Статтею 1050\~ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Частинами 1-3 ст.1056-1ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Заперечуючи проти суми нарахованих відсотків відповідач посилався на п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», на що суд зазначає наступне. Закон України\~«Про соціальний\~і правовий\~захист військовослужбовців\~і членів\~їх сімей» відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі. У статті 1, 2 даного Закону України\~«Про соціальний\~і правовий\~захист військовослужбовців\~і членів\~їх сімей» закріплені гарантії соціального і правового захисту військовослужбовців та членів їх сімей, за якими військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації. В частині 15 статті 14\~Закону України\~«Про соціальний\~і правовий\~захист військовослужбовців\~і членів\~їх сімей» визначено, що військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду, штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Вищевказаний пункт Закону є самостійною нормою і будь-якого посилання про можливість застосування вказаного пункту лише при наявності у військовослужбовця відповідного статусу (учасника бойових дій) закон не передбачає. Крім цього, дія зазначеної норми поширюється на всіх військовослужбовців без виключення. Вказані висновки викладені у постановах Верховного Суду від 26 грудня 2018 року у справі №522/12270/15-ц та від 11 грудня 2019 року у справі №521/7927/16-ц. Таким чином, на відповідача [PERSON] , поширюються пільги, передбачені частиною 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а саме - він звільнений від нарахування і сплати процентів за споживчим кредитом, а кредитна установа (ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" та позивач ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів") під час дії особливого періоду не мали права нараховувати відсотки, а у випадку нарахування - зобов`язані їх списати. Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного суду, викладеною у постанові від 14.05.2021 р у справі № 502/1438/18. Як зазначено вище, Довідками військової частини [NUMBER] [INFO] №712, від 13.02.2024 року та №954 від 18.02.2025 року підтверджено, що [PERSON] дійсно перебуває на військовій службі у зазначеній вище військовій частині з 01.08.2023 року по теперішній час. Таким чином, у період укладання, виконання умов кредитного договору, а також станом на момент розгляду справи, відповідач має статус військовослужбовця та на нього поширюються пільги, передбачені частиною 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовці та членів їх сімей», тобто, у нього відсутній обов`язок щодо сплати процентів за користування кредитом. Отже, суд ухвалюючи рішення бере до уваги, що у відповідача [PERSON] відсутній обов`язок щодо сплати процентів за користування кредитом на підставі ч.15ст.14\~Закону України\~«Про соціальний\~і правовий\~захист військовослужбовці\~та членів\~їх сімей» та дійшов помилкового висновку про задоволення позову в частині стягнення заборгованості за відсотками. Крім того, як вбачається з матеріалів справи, а саме з розрахунку заборгованості за договором позики № 76829798 від 14 жовтня 2023 року, позивач по справі ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» безпідставно і незаконно здійснило зарахування коштів, які 18.05.2024 року на його рахунок сплатив відповідач [PERSON] в рахунок погашення заборгованості за зазначеним договором позики в сумі 8600 грн., в рахунок погашення відсотків, а отже ці кошти слід зарахувати в рахунок погашення заборгованості по тілу кредиту, що відповідатиме вимогам ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», згідно якого відсотки за користування кредитом в силу прямих вимог Закону відповідачу нараховуватися не можуть. Оскільки кошти у сумі 8600 грн. безпідставно зарахувалися позивачем в рахунок погашення заборгованості по відсоткам за кредитним договором № 76829798 від 14 жовтня 2023 року, то вони підлягають зарахуванню в рахунок погашення заборгованості по тілу кредиту. Тому суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту у сумі 250 грн. (8850 грн. 8600 грн.). Зазначене повністю узгоджується з позицією Верховного суду, яка зокрема викладена у постанові Верховного Суду від 18 січня 2023 року у справі № 642/548/21, якою передбачено, що за наявності первісного позову банку про стягнення боргу за кредитним договором суди повинні були самостійно здійснити перерахунок кредитної заборгованості з огляду на поширення на позичальника пільг, передбачених пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (зменшити визначений банком обсяг заборгованості за тілом кредиту на суми зарахованих платежів на погашення штрафних санкцій, пені та процентів за користування кредитом). Відповідно до ст.133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу. Згідно ст.137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19). Частиною восьмою статті 141\~ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до положень статті 137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141\~ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Таким чином, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження доказів витратна правничу допомогу представником відповідача були долучені, зокрема: договір про надання правничої допомоги від 20 січня 2025 року № 4/25; додаткова угода від 20 січня 2025 року до договору про надання правничої допомоги від 20 січня 2025 року № 4/25 ; акт приймання передачі правничої допомоги від 11.03.2025 року на суму 10500,00 грн. Суд вважає, що стягненню із позивача на користь [PERSON] підлягають витрати на правничу допомогу у розмірі 7400,00 грн., з урахуванням позиції позивача по справі, вимог статей 137, 141 ЦПК України, а саме критерію реальності наданих адвокатських послуг, оцінюючи при цьому складність справи, фінансовий стан обох сторін та обґрунтованості таких витрат. При зверненні з позовом до суду позивачем сплачений судовий збір в розмірі 3028 гривень. У зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог, враховуючи вимоги ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути в користь позивача судовий збір в розмірі, пропорційному розміру задоволених позовних вимог, що становить 29 грн. 37 коп. (0,97%).

Outcome: partial