Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-13 00:00:00

07.06.2024 року позивач [PERSON] звернулася до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Стислий виклад позиції позивача 15.06.2023 року сторони зареєстрували шлюб. Від шлюбу дітей не мають. Одруження виявилось невдалим. Протягом останніх семи місяців їх сімейне життя поступово погіршувалось. Між ними відсутнє взаєморозуміння, вони мають різні погляди на сімейні відносини та обов`язки подружжя стосовно ведення спільного господарства. У них різні погляди на життя, у зв`язку з чим постійно виникають сварки, що негативно впливає на моральний стан позивача та спричиняє їй душевних страждань. З січня 2024 року вони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть. Позивач вважає, що за таких обставин подальше спільне проживання та збереження шлюбу не можливі. Примирення не бажає. Спір щодо поділу майна, що є спільною власністю подружжя, відсутній. Рух справи в суді Позовна заява надійшла до суду 07.06.2024 року. Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 15.07.2024 року відкрито провадження у зазначеній справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 28.10.2024 року сторонам надано строк для примирення тривалістю три місяці, до 28.01.2025 року. Провадження у справі зупинено до закінчення строку для примирення, визначеного судом. Ухвалою суду від 29.01.2025 року поновлено провадження у цивільній справі та призначено її до розгляду. Позиція учасників справи Позивач в судове засідання не з`явилась. 05.02.2025 року через канцелярію суду подала письмові пояснення, згідно яких до подання даного позову вона неодноразово намагалась розірвати шлюб з відповідачем в органі РАЦС, що передбачає особисту присутність сторін, але відповідач навмисно не з`являвся у визначений час. Теж саме відповідач робить і зараз, під час розгляду справи про розірвання шлюбу судом. Так, відповідач неодноразово заявляв, що не може бути присутнім в судовому засіданні, але документального підтвердження поважності причин неможливості з`явитись в судове засідання, не надає, що на її думку свідчить про навмисне затягування ним розгляду справи. При цьому, відповідач чинить на неї моральний тиск, у зв`язку з чим вона змушена звертатись за допомогою, в тому числі до правоохоронних органів. Також стосовно неадекватної поведінки відповідача вона зверталась до командира військової частини, де останній проходить службу. Неадекватна поведінка відповідача, вживання ним алкогольних напоїв, є обставинами, які на її думку, спричиняють шкоду життю та здоров`ю, як її особисто так і її доньки [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з нею. Їй з відповідачем судом було надано строк на примирення , але це не дало результатів, вона не бажає примирення з останнім. Просить суд врахувати викладене та задовольнити її позовні вимоги про розірвання шлюбу з відповідачем. Після розірвання шлюбу просить повернути їй дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив. Відзив на позов від нього на адресу суду не надходив. Представник відповідача подав заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з тим, що відповідач проходить військову службу в лавах Збройних сил України і наразі знаходиться на виконанні завдання, тому не може з`явитись в судове засідання. При цьому, представником відповідача доказів того, що відповідач дійсно проходить військову службу в лавах Збройних сил України суду надано не було. Крім того, за клопотанням представника відповідача від 28.10.2024 року судом було надано строк на примирення тривалістю три місяці, однак позивач, як свідчать її письмові пояснення від 05.02.2025 року, своєї позиції не змінила, наполягає на розірванні шлюбу. Разом з тим, представник відповідача, подаючи заяву про надання сторонам строку на примирення також зазначав, що відповідач проходить службу в Збройних силах України, однак доказів цьому до своєї заяви не долучав. Також виклик відповідача в судові засідання на 10.09.2024, 28.10.2024 та 14.03.2025 було здійснено шляхом направлення на адресу місця його проживання, зареєстровану в установленому порядку, які були отримані адресатом, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення. Вказане свідчить про те, що відповідач був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, однак в жодне з судових засідань не з`явився. Доказів поважності причин його неявки в судові засідання суду не надано. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи. У відповідності з нормами ст.280 ЦПК України, справу розглянуто без участі відповідача при заочному розгляді справи. За таких обставин суд провів розгляд справи в порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступного. Фактичні обставини справи, встановлені судом Як вбачається з копії свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , 15.06.2023 року Олександрійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Олександрійському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , яка після розірвання шлюбу змінила прізвище на [PERSON] . Побудувати спільне життя сторонам не вдалось, шлюбні відносини вони припинили, спільного господарства не ведуть. Спільних дітей сторони не мають, спор про поділ майна, що є їх спільною власністю, наразі відсутній. Застосування судом заходів щодо примирення\~подружжяне дало позитивних результатів. Позивач не бажає примирення з відповідачем та не має наміру на збереження шлюбу, тому наполягає на його розірванні. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування Встановлені судом сімейні правовідносини щодо розірвання шлюбу регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України. Згідно із ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Згідно із ч.1 ст.24 СК України, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 2, 3, 4 ст.56 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч.1ст.110 СК України). Згідно зі ст.112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Висновки суду Згідно з нормами наведеного законодавства позивач має право на звернення до суду з означеним позовом. У суду склалася достатня переконаність у тому, що подальше спільне життя подружжя неможливе, позивач наполягає на розлученні та має стійке волевиявлення до розірвання шлюбу. Заперечення відповідачем проти розірвання шлюбу не може бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, оскільки судом було встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Крім того, згідно\~ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Розподіл судових витрат між сторонами Відповідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в сумі 1211 грн 20 коп.

Outcome: approved