Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача [PERSON] моральну шкоду в сумі 50000,00 гривень, заявдану внаслідок вчиненння кримінального правопоуршення. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 26 грудня 2020 року близько 17 год. 00 хв. він, перебуваючи поблизу домоволодіння [ADDRESS] , під час суперечки з ним, взявши до рук металеві вила з дерев`яним держаком, умисно наніс йому металевою частиною вил два удари в область обличчя та один удар в область грудної клітки. Внаслідок вказаних неправомірних дій [PERSON] він отримав тілесні ушкодження у виді: садна на носі, синця на передній частині грудної клітки, забійної рани на чолі посередині голови, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я. [PERSON] по кримінальному провадженню № 12020065290000066 було пред`явлено обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, яке ухвалою Ружинського районного суду Житомирської області від 15.02.2024р. було закрито з нереабілітуючих підстав - у зв`язку із закінченням строків давності. Внаслідок протиправних дій [PERSON] позивачу було заподіяно моральну шкоду, яка полягає в першу чергу в тих фізичних стражданнях, які він переніс внаслідок заподіяних [PERSON] травм. Так, має поганий стан здоров`я і є особою з інвалідністю III групи і таким чином дуже важко, переніс фізичний біль внаслідок отриманих травм, які тривалий час не загоювались. Для вгамування болю\~ вимушений був приймати знеболювальні ліки, що, в свою чергу, негативно відображалось на його загальному самопочутті, оскільки від знеболювальних препаратів у нього загострювались серцево судинні захворювання, а також дуже болів шлунок. Внаслідок отриманих травм не міг виконувати ніяку фізичну роботу по господарству, і оскільки проживає в сільській місцевості, то вся фізична робота в період його непрацездатності лягла на дружину. Таким чином, відчував приниження, що жінка виконує чоловічу роботу, а він не можу їй нічим допомогти. Крім того, внаслідок протиправних дій [PERSON] також пережив сильний нервовий стрес, так як вказаний чоловік, який фізично значно міцніший за нього, наніс сильні удари металевими вилами в життєво важливий орган - голову і він беззаперечно злякався за своє життя, оскільки такими діями він міг його вбити. Також позивачу було прикро, що в послідуючому [PERSON] не то, що не відшкодував ні копійки на ліки, які вимушений був купувати за свою мізерну пенсію для полегшення сильного болю, а навіть не вибачився переді ним за скоєне . Розмір заподіяної йому моральної шкоди безмежний, але якщо його навести в грошовому виразі, то він має хоча б компенсувати витрати, пов`язані з відновленням його здоров`я, відпочинком від того, що сталося. Тому, заподіяну протиправними діями відповідача моральну шкоду оцінює в 50000 грн.. Вказаний розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 50 000грн., на його думку, відповідає принципам розумності, виваженості та справедливості, оскільки внаслідок протиправних дій відповідача наступив розлад здоров`я, відбулись суттєві зміни у способі його життя у зв`язку із вчиненням щодо нього злочину. Оскільки кримінальне провадження стосовно [PERSON] за ч.2 ст. 125 КК України, де він потерпілий, закрито у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, то цивільний позов у кримінальній справі залишений без розгляду, зазначене у підсумку надає йому право подання даного цивільного позову в рамках ЦПК України. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити, вказавши, що внаслідок вчиненого щодо нього правопорушення він пережив моральні страждання, які призвели до негативних змін у його житті, було порушено його звичний спосіб життя, його постійно турбують тривоги та страхи за свою безпеку. Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та просили відмовити в їх задоволенні, так як позивачем доказів на підтвердження заподіяння йому моральної шкоди суду не надано. Відзив на позов, до суду не надав. Вислухавши сторони, свідка, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляді, вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч.1 п. 9, ч.2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу з застосуванням, зокрема, такого способу захисту, як відшкодування моральної (немайнової) шкоди. За загальним правилом зобов`язання з відшкодування шкоди (майнової та немайнової) є прямим наслідком правопорушення, тобто порушення охоронюваних законом суб`єктивних особистих немайнових і майнових прав та інтересів учасників цивільних відносин. При цьому одне і те ж правопорушення може призводити до негативних наслідків як у майновій, так і немайновій сферах, тобто виступати підставою для відшкодування майнової та моральної шкоди одночасно. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч.4 ст.82 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 15 та п. 8 і 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання, а одними із способів захисту цивільного права є відшкодування збитків, інші способи відшкодування майнової шкоди та відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до ч.7 ст. 128 КПК України, особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Судом встановлено, що 27 грудня 2020 року були внесені відомості до ЄРДР за №12020065290000066 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України. Згідно ухвали Ружинського районного суду Житомирської області від 15.02.2024 року клопотання обвинуваченого [PERSON] про закриття кримінального провадження та звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України було задоволено. Звільнено [PERSON] від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, на підставі ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності. Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.12.2020 року за № 12020065290000066, стосовно [PERSON] за ч.2 ст.125 КК України - закрито у зв`язку зі звільненням його від кримінальної відповідальності. Цивільний позов [PERSON] залишено без розгляду, роз`яснивши йому що відповідно до ч.7 ст.128 КПК України він має право звернутися з цивільним позовом повторно, у порядку цивільного судочинства. (а.с.8-9). Відповідно до даної ухвали було встановлено, що 26 грудня 2020 року близько 17 год. [PERSON] та [PERSON] перебували поблизу домоволодіння [ADDRESS] , що належить останньому. Між [PERSON] та [PERSON] на грунті раптово виниклих неприязних відносин виникла словесна суперечка. В цей же час та в цьому ж місці, за вказаних обставин у [PERSON] виник умисел направлений на заподіяння тілесних входжень [PERSON] . Реалізуючи свій умисел, [PERSON] взяв до рук сталеві вила з дерев`яним держаком, та умисно наніс металевою частиною вил 2 удари в область обличчя та 1 удар в область грудної клітки [PERSON] . В результаті неправомірних дій [PERSON] потерпілому заподіяні тілесні ушкодження у вигляді садни на носі та синця на передній поверхні грудної клітки, забійної рани на чолі посередині, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я. Згідно висновку судово-медичної експертизи №520 від 30.12.2020 року у гр. [PERSON] виявлено забійну рану на чолі посередині, яка відноситься до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я; саден на носі та синець на передній поверхні грудної клітки, синець на лівому передпліччі, які відносяться до легких тілесних ушкоджень Дані тілесні ушкодження утворились від дії тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, можливо внаслідок ударів металевою частиною вил, не виключено в термін та за обставин вказаних обстеженим, як зазначено в постанові про призначення судово-медичної експертизи. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що позивач є її чоловіком, який постраждав від неправомірний дій відповідача та тривалий час лікувався. Після вказаної події у нього погіршився стан здоров"я. Розмір заявленої моральної шкоди в такій сумі вважає співмірним із отриманими моральними стражданнями. Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона, повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст.13 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст. 77 ЦПК України). Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст.78 ЦПК України). Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Відповідно до ч.1ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Зобов`язання про відшкодування шкоди виникає за таких умов: наявність шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоди та її результатом - шкодою; вина особи, яка завдала шкоди. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Згідно з практикою ЄСПЛ, порушення прав людини вже само по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди необхідно враховувати, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі та гідності людини. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною та достатньою аби компенсувати людські страждання, тому її розмір може мати суто умовний вираз. Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, зокрема, полягає в душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна і відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 р., розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. В п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діями заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Так, дії [PERSON] кваліфіковані як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності тобто, як вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України. Суд враховує те, що між злочинними діями відповідача та завданою позивачу моральною шкодою, є прямий причинний зв`язок, діями відповідача йому завдано немайнових втрат, спричинених моральними стражданнями, в результаті вчиненого відносно нього злочину. Суд погоджується з доводами [PERSON] про те, що така протиправна поведінка відповідача спричинила йому душевні страждання, погіршення психологічного стану здоров`я, що потребувало певного часу та зусиль для його відновлення, такі дії відповідача спричинили негативні зміни у житті позивача, вплинули на стан його психічного здоров"я. Також суд враховує, що відповідач добровільно не вчинив жодних конкретних дій, спрямованих на добровільне відшкодування заподіяної ним моральної шкоди позивачу. Отже, підсумовуючи наведене вище, суд вважає доведеним, що вчиненим відповідачем кримінальним правопорушенням позивачу завдано моральної шкоди. Суд, визначаючи розмір шкоди, виходить з вищенаведених норм та враховує характер та обсяг завданих моральних страждань, втрат немайнового характеру, характер та тривалість заподіяних [PERSON] моральних страждань, виходячи із засад розумності, виваженості, справедливості, визнаючи, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення. Тому суд вважає розмір моральної шкоди в сумі 5000,00 грн. буде відповідати розумності і справедливості та буде достатньою компенсацією завданих позивачу моральних страждань. З врахуванням наведеного , суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у виді судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 124,12 грн.

Outcome: partial