Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-09 00:00:00

Позивач КС «Іток» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість, у розмірі 26873, 00 грн та судові витрати. Позов обґрунтовано тим, що 02.11.2018 року до КС «Істок» звернувся [PERSON] із заявою про вступ до Кредитної спілки. На засіданні правління кредитної спілки (Протокол №101 від 02.11.2018 на підставі рішення спостережної ради Кредитної спілки про делегування правлінню повноважень) заяву про вступ було розглянуто та прийнято рішення про прийом [PERSON] в члени КС «Істок». В той же день 02.11.2018 року [PERSON] сплатив вступний внесок та обов`язковий пайовий внесок, що підтверджується прибутковим касовим ордером №194 від 02.11.2018 та №195 від 02.11.2018 відповідно. Таким чином, на підставі ст.10, ч.2 ст.16 Закону України «Про кредитні спілки» [PERSON] набув членства у Кредитній спілці «Істок». 27.07.2021 відповідач подав до КС «Істок» заяву на отримання кредиту. 27.07.2021 кредитний комітет КС «Істок» прийняв рішення про надання кредиту члену кредитної спілки [PERSON] 27.07.2021 року КС «Істок» та [PERSON] уклали договір про споживчий кредит №ДКХ-2549. Відповідно до пункту 1.1. Кредитного договору, відповідач отримав кредит у сумі 26200, 00 грн.. і зобов`язався повернути одержаний кредит в повному обсязі та у терміни встановлені Кредитним договором. Строк дії договору становить 12 календарних місяців, до 27.07.2022. Згідно з пунктом 3.2. Кредитного договору процентна ставка за користування кредитом становить 15,0 % річних. Позивач належним чином виконав зобов`язання, передбачені умовами Кредитного договору, що підтверджується видачею відповідачу кредиту відповідно до умов Кредитного договору (копія видаткового касового ордеру №80 від 27.07.2021 року). Відповідно до пункту 4.1. Кредитного договору позичальник зобов`язався щомісячно сплачувати платежі, вказані в Графіку повернення кредиту та сплати зобов`язань, що наведено у додатку до Кредитного договору, який є його невід`ємною частиною. Згідно з пунктом 4.2. Кредитного договору платежі проводяться позичальником згідно з Графіком у повному обсязі шляхом внесення готівки в касу або на зазначений у договорі рахунок. У порушення пунктів 4.1., 4.3. договору відповідач не здійснював погашення платежів по Кредитному договору, а саме відповідачем було здійснено три платежі, хоча згідно Графіку повернення кредиту він повинен був щомісячно сплачувати платежі до 27.07.2022 включно. У зв`язку з порушенням умов Кредитного договору, відповідачу було направлено лист-попередження №4 від 11.01.2022 про наявність заборгованості та з вимогою погашення заборгованості по Кредитному договору. Проте, вказане звернення було залишено без відповіді та борг на сьогоднішній день відповідачем не погашено. Загальна заборгованість за Кредитним договором за період з дня укладання 27.07.2021 року по 10.05.2023 рік становить 26873,00 грн, з яких заборгованість за основною сумою кредиту 17459,00 грн., заборгованість за процентами 4090,00 грн, інфляційні нарахування 5324,00 грн. Ухвалою від 04.07.2024 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача до судового засідання не з`явився, був повідомлений належним чином, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явилась, про день та час слухання справи повідомлена своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не сповістила. Суд вважає, що підстав для відкладення розгляду справи немає, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення рішення, адже основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідачів, на підставі наявних у справі письмових доказів, та за згодою позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що не суперечить положенням ст.280 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд встановив наступні фактичні обставини. Відповідно до ч.1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (ч.3\~ст. 12 ЦПК України). Відповідно до ч.1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із частиною першою\~статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно із частиною п`ятою\~статті 81 ЦПК України\~доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З аналізу наведених норм процесуального та матеріального права можна дійти висновку, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент: Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною (параграф 32 рішення у справі «Hirvisaari v. Finland» («Хірвісаарі проти Фінляндії»)). Національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, проте зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Suominen v. Finland» («Суомінен проти Фінляндії») від 1 липня 2003 року, № 37801/97, пункт 36). Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль за здійсненням правосуддя (рішення у справі «Hirvisaari v. Finland» («Гірвісаарі проти Фінляндії») від 27 вересня 2001 року). Залишення без уваги ключових доводів сторони є прямим порушенням загальної вимоги про справедливість розгляду. Відповідно до\~ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»,\~ст. 3 ЦПК України, суд, застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав та основоположних свобод 1959 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною радою України, та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права. Судом встановлено, що 02.11.2018 року до КС «Істок» звернувся [PERSON] із заявою про вступ до Кредитної спілки. На засіданні правління кредитної спілки (Протокол №101 від 02.11.2018 на підставі рішення спостережної ради Кредитної спілки про делегування правлінню повноважень) заяву про вступ було розглянуто та прийнято рішення про прийом [PERSON] в члени КС «Істок». В той же день 02.11.2018 року [PERSON] сплатив вступний внесок та обов`язковий пайовий внесок, що підтверджується прибутковим касовим ордером №194 від 02.11.2018 та №195 від 02.11.2018 відповідно. Таким чином, на підставі ст.10, ч.2 ст.16 Закону України «Про кредитні спілки» [PERSON] набув членства у Кредитній спілці «Істок». З копії заявки про надання кредиту члена КС «Істок» від 27.07.2021 року вбачається, що [PERSON] просив надати йому кредит на ремонт у розмірі 26200,00 гривень строком на 12 місяців. 21.07. 2021 року між КС «Істок» та відповідачем укладено договір про споживчий кредит № ДКХ-2549, за умовами якого останній отримав грошові кошти (кредит) в сумі 26200,00 гривень строком на 12 місяців з відсотковою ставкою 15 % річних. Згідно з пунктом 1.1. договору, кредитор на умовах цього договору надає позичальнику грошові кошти в сумі 26200,00 грн., а позичальник зобов`язується повернути наданий кредит і виконати свої обов`язки за даним договором в повному обсязі. Відповідно до пункту 1.2. договору, строк дії договору становить 12 календарних місяців, тобто з моменту підписання цього договору 21.07.2021 року і до 21.07.2022 року,але не може бути менше, ніж строк повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором. Відповідно до пункту 3.1. нарахування процентів за користування кредитом за даним договором розпочинається з дня фактичного отримання грошових коштів в ксі кредитора або з дня відправки кредитором коштів на рахунок позичальника та здійснюється щомісячно до дня повного погашення кредиту. Згідно з пунктом 3.2. договору, процентна ставка за користування кредитом за даним договором становить 15 % річних. Відповідно до пункту 4.1. договору, позичальник щомісячно сплачує кредитору платіж, що складається з частини кредиту та нарахованих згідно умов договору процентів не пізніше дат планової сплати чергового місячного платежу та у розмірі вказаних у графіку повернення кредиту та сплати зобов`язань, наведеному до додатку до договору, який є невід`ємною частиною договору. Пунктом 6.1. кредитного договору визначено, що позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплати нараховані зобов`язання в повному обсязі, згідно умов цього договору. Відповідачем за період з 21.07.2021 року по 10.05.2023 року було повернуто кредит в сумі 9584,00 грн, з якої 874,00 грн основна сума кредиту, та 843,00 грн сплата відсотків. 11.01.2022 року відповідачу було направлено лист-попередження №4 від 11.01.2022 про наявність заборгованості та з вимогою погашення заборгованості по Кредитному договору№ДКХ-2549 від 11.01.2022 року. При вирішенні даного спору суд виходить з наступних положень закону. Статтею 1 Закону України «Про кредитні спілки» передбачено, що кредитна спілка - це неприбуткова організація, заснована фізичними особами, професійними спілками, їх об`єднаннями на кооперативних засадах з метою задоволення потреб її членів у взаємному кредитуванні та наданні фінансових послуг за рахунок об`єднаних грошових внесків членів кредитної спілки. Кредитна спілка є фінансовою установою, виключним видом діяльності якої є надання фінансових послуг, передбачених цим Законом. Відповідно до частин 2, 3 статті 23 Закону України «Про кредитні спілки» кошти, що належать членам кредитної спілки, використовуються для надання кредитів членам кредитної спілки, а у разі наявності тимчасово вільних коштів членів кредитної спілки - можуть розміщуватися спілкою на депозитних рахунках в установах банків, які мають ліцензію на право роботи з вкладами громадян, і в об`єднаній кредитній спілці, а також у державні цінні папери, перелік яких встановлюється Уповноваженим органом. Кожний член кредитної спілки має право одержати належні йому кошти, зазначені в частині першій цієї статті, у порядку і строки, які визначені відповідно до частини сьомої статті 10 цього Закону, статуту кредитної спілки або укладеними з членом кредитної спілки договорами. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. За встановлених обставин справи суд вважає, що внаслідок порушення вимог ЦК України та умов кредитування, викладених у договорі про споживчий кредит №ДКХ-2549 від 27.07.2021 року у [PERSON] виникла заборгованість по кредиту та простроченим відсоткам, інфляційними нарахуваннями, яку на підставі статей 1048, 1049, 1050 ЦК України необхідно в повному обсязі стягнути з відповідача. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved