Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом до Савранської селищної ради, обґрунтовуючи вимоги тим, що [INFO] помер її батько [PERSON] , який за життя отримав сертифікат серії ОД №0052660 на земельну частку (пай) розміром 2,92 умовних кадастрових гектарів, на підставі якого розпорядженням Савранської РДА Одеської області від 05.10.2005р. №372/А-05 йому було передано у власність безоплатно земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за рахунок земель, переданих у колективну власність колишньому КСП «Зоря». На підставі вказаного розпорядження та сертифіката 13.02.2006р. на ім`я [PERSON] було видано державний акт серії ЯБ №909953 на право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,4564га, що розташована на території Дубинівської сільської ради Савранського району Одеської області. Позивачка зазначає, що відображення у державному акті дати прийняття Савранською РДА рішення про передачу у власність земельної ділянки за життя спадкодавця, свідчить про набуття ним права власності на цю земельну ділянку. При зверненні до Любашівської районної державної нотаріальної контори Одеської області позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з тим, що вказаний державний акт на право власності на земельну ділянку було видано вже після смерті спадкодавця. Зазначена обставина позбавила позивачку можливості оформити спадщину у нотаріальному порядку, що змусило її звернутися до суду з позовом, в якому вона просить визнати за нею право власності на спадкову земельну ділянку після смерті її батька [PERSON] . В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Представник відповідача Савранської селищної ради в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій проти задоволення позовних вимог не заперечує, що з огляду на положення ст.206 ЦПК України є визнанням позову відповідачем; справу просив розглянути за його відсутності (а.с.24). Суд, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, встановив наступне. [INFO] в м.Одеса, у віці 65 років помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим повторно Савранським відділом ДРАЦС у Подільському районі Одеської області 04.02.2022р. (а.с.9). Та обставина, що спадкодавець [PERSON] є батьком позивачки підтверджується її свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 02.10.1979р. (а.с.10), а також Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00035041664 від 15.02.2022р., з якого вбачається, що у зв`язку з укладенням шлюбу позивачка змінила своє прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с.11). На підставі розпорядження Савранської районної державної адміністрації Одеської області №372/А-05 від 05.10.2005р. [PERSON] було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №909953, який був зареєстрований 13.02.2006р. в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №01.06.532.00169, згідно якого він є власником земельної ділянки площею 2,4564га у межах згідно з планом, що розташована на території Дубинівської сільської ради Савранського району Одеської області, мас. [NUMBER] , діл. [NUMBER] , для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.15). З листа державного нотаріуса Любашівської районної державної нотаріальної контори Одеської області Котюжинської Л.Д. від 15.11.2022р. за №802/02-14 на ім`я позивачки вбачається, що їй було повідомлено, що згідно зі ст.346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника, а державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №909953 був виданий спадкодавцю [PERSON] 13.02.2006р., тобто після його смерті, у зв`язку з чим з питання визнання права власності на земельну ділянку їй рекомендовано звернутися до суду (а.с.8). Як встановлено ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.4 ст.12 цього Кодексу). За змістом ч.1 ст.76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може грунтуватися на припущеннях (ч.ч.5, 6 ст.81 ЦПК України). Статтею 89 цього Кодексу передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Частиною 4 ст.25 ЦК України встановлено, що цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, а відповідно до п.11 ч.1 ст.346 цього Кодексу право власності припиняється у разі смерті власника. За змістом ч.1 ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ч.1 ст.1218 ЦК України). Відповідно до положень ч.1 ст.125 ЗК України (у редакції, чинній на момент смерті спадкодавця [PERSON] ) право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Як вбачається з матеріалів справи, спадкодавець [PERSON] помер [INFO] , а державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №909953, згідно якого він є власником земельної ділянки площею 2,4564га, було зареєстровано та видано 13.02.2006р., тобто вже після його смерті, а тому вказана земельна ділянка не може увійти до складу спадщини, оскільки за життя право власності на цю земельну ділянку спадкодавець не набув, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Outcome: dismissed