Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-06 00:00:00

у травні 2024 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про встановлення факту проживання без реєстрації [PERSON] разом із матір`ю [PERSON] , яка померла [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , на день її смерті. Обґрунтовано позовну заяву тим, що після смерті чоловіка позивачки відкрилась спадщина на належну йому на праві власності частини квартири [ADDRESS] . При заведенні спадкової справи після смерті [PERSON] нотаріусом було встановлено, що чоловік позивачки фактично прийняв спадщину після смерті матері, проте юридично його не оформив. У зв`язку з чим, позивачка звернулась до суду. В судове засідання позивачка не з`явилась, представник позивачки позов підтримала та просила задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Дослідивши матеріали справи, допитавши свідків, суд дійшов наступного висновку. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . [PERSON] на випадок своєї смерті заповіла все своє майно синові [PERSON] . Похованням [PERSON] займався [PERSON] , що підтверджується копією квитанції №567 на отримання ритуальних послуг та атрибутів від 12.07.2005. Згідно витягу з актового запису про смерть від 13.10.2022 [PERSON] помер [INFO] у м. Познань Республіка Польща. Згідно довідки № 50/02-14 від 09.02.2024 виданої приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Матвієнко О.В. вбачається, що для отримання свідоцтва про право на спадщину на майно, яке належить [PERSON] , відповідно до заповіту складеного на його ім`я його матір`ю [PERSON] необхідно звернутись до суду для встановлення юридичного факту. Як вбачається з позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу від 03.11.2005 близько восьми років сторони проживають окремо. Згідно з частиною шостої статті 294 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Частиною другою статті 3 СК України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. За правилами ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини слід вважати день смерті особи, зазначений у свідоцтві про смерть, виданим відповідним державним органом реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. 1261-1265 цього Кодексу. За правилами ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (ст. 1264 ЦК України). Відповідно до ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Положенням ст. 74 СК України законодавчо визнано можливість створення сім`ї чоловіком, і жінкою, які не перебувають у шлюбі. Про утворення особами сім`ї може свідчити не тільки укладення шлюбу, кровне споріднення, усиновлення, а й інші обставини, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Пленум Верховного Суду України в п. 21 постанови № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч. 2 ст. 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Пунктом 9 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13, судам роз`яснено, що при встановленні судами факту проживання із спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до дня смерті (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати положення статті 3 Сімейного кодексу України відповідно до якої сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, а також те, що сім`я створюється на підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. У цьому випадку встановлення факту ні зумовлює юридичних наслідків, тому підстави для задоволення позовної заяві відсутні. Пунктом 6 рішення Конституційного Суду України від 03.06.99 № 5-рп/99 установлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт. За змістом статей 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Нормами ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно положень ст.ст. 77-79 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Аналізуючи зібрані у справі докази, а також зважаючи на показання [PERSON] , який був допитаний як свідок у справі, суд дійшов висновку, що в ході судового розгляду знайшов підтвердження факт спільного проживання однією сім`єю без реєстрації [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , яка померла [INFO] , за адресою: [ADDRESS] на день смерті [PERSON] , тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved