Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності. Позовні вимоги мотивовано тим, що [INFO] померла мати позивачки [PERSON] , останнім місцем проживання якої було [ADDRESS] . На день смерті відкрилася спадщина за законом. Заповіту не залишала. За змістом довідки на спадкування Виноградівської міської ради Закарпатської області від 08.01.2025 разом із [PERSON] проживала та була зареєстрована [PERSON] , та двоє її дітей. Позивачка звернулася до державного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. У державного нотаріуса заведено спадкову справу, що підтверджую інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру. Проте, державний нотаріус повідомила, що не може видати свідоцтво про право на спадщину, бо оригінали правовстановлюючих документів на нерухоме майно\~ відсутні. Рідні сестри та відповідачі по справі подали у встановлений законом строк заяви до Виноградівської ДНК про відмову від спадщини вони не бажають її приймати та хочуть щоб майно в цілому успадкувала позивачка. До складу спадщини [PERSON] ввійшло наступне майно, яке вона успадкувала після свого чоловіка [PERSON] та оформила спадщину: Земельна ділянка площею 1,44 га, розташована на території Підвиноградівської сільської ради, право власності на яку було посвідчено Державним актом на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗК№ 008182, виданим Виноградівською районною радою. Земельна ділянка належала [PERSON] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.07.2007 року, виданого державним нотаріусом Виноградівської ДНК Боричок К.В. Оригінал цього Свідоцтва втрачено. Цілий жилий будинок в [ADDRESS] . Цей будинок належав [PERSON] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.07.2007 року, виданого державним нотаріусом Виноградівської ДНК Боричок К.В. Оригінал цього Свідоцтва втрачено. Цілі грошові вклади з належними до них процентами, внесені в ощадну касу №7289/016 с. Підвиноградів на рахунки: № [NUMBER] , №9155/1-1194. Ці вклади належали [PERSON] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.07.2007 року, виданого державним нотаріусом Виноградівської ДНК Боричок К.В. Оригінал цього Свідоцтва втрачено. Позивачка прийняла спадщину, що відкрилася на день смерті [PERSON] , однак не має можливості оформити спадщину у нотаріальному порядку, а тому змушена звернутися до суду за визнанням права. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, (ст.ст. 1216, 1218, 1220, 1221 ЦК України). Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів є визнання права (п.1 ч.2 ст.16 ЦК). За змістом листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.03.2013 № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Для подальшого утримання та збереження майна необхідно оформити право власності на спадкове майно, проте іншого шляху, окрім визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку, не існує. Сторони у судове засідання не з`явилися, подали зави про розгляд справи без їх участі. Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, відповідно до ч.4 ст. 200 ЦПК України судом у підготовчому судовому засіданні ухвалюється рішення. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Розглядаючи вказану справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, суд приходить до переконання, що дані конкретні правовідносини врегульовані Цивільним кодексом України (2003 р.). У судовому засіданні належними доказами достовірно встановлено, що [INFO] померла мати позивачки\~ [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія [NUMBER] від 08.12.2010 року (а.с.17). Останнім місцем її проживання було [ADDRESS] (а.с.18). Заповіту не залишено. Відкрилася спадщина за законом. Позивачка є спадкоємцем першої черги за законом, як донька померлої (а.с.6, 7). На день смерті відкрилася спадщина за законом. Заповіту не залишала. За змістом довідки на спадкування Виноградівської міської ради Закарпатської області від 08.01.2025 разом із [PERSON] проживала та була зареєстрована [PERSON] , та двоє її дітей (а.с.18). Позивачка звернулася до державного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину (а.с.25). До складу спадщини [PERSON] ввійшло наступне майно, яке вона успадкувала після свого чоловіка [PERSON] та оформила спадщину: Земельна ділянка площею 1,44 га, розташована на території Підвиноградівської сільської ради, право власності на яку було посвідчено Державним актом на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗК№ 008182, виданим Виноградівською районною радою. Земельна ділянка належала [PERSON] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.07.2007 року, виданого державним нотаріусом Виноградівської ДНК Боричок К.В. Оригінал цього Свідоцтва втрачено (а.с.24). Цілий жилий будинок в [ADDRESS] . Цей будинок належав [PERSON] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.07.2007 року, виданого державним нотаріусом Виноградівської ДНК Боричок К.В. Оригінал цього Свідоцтва втрачено (а.с.23). Позивачка прийняла спадщину, що відкрилася на день смерті [PERSON] , однак не має можливості оформити спадщину у нотаріальному порядку, а тому змушена звернутися до суду за визнанням права. Згідно до ч.3 ч.4 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадщину позивачем прийнято відповідно до статті 1268 ЦК України. В п.3.1 Узагальнення проведеного ВССУ від 16.05.2013 року відмічено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК), а в п.3.3 що у випадках відсутності правовстановлюючих документів та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім`я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно. Застосуванню підлягає ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Відповідно дост.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати Свідоцтво про право на спадщину. Статтею 1297 зазначеного Кодексу встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Верховний Суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 роз`яснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. Відповідно до ст.16 Цивільного кодексу України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). В ст.1217 ЦК України, зазначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені після відкриття спадщини. Частиною 3 статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1268, 1269, 1270, 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. 1. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відповідно до ч.5 ст.1268 Цивільного кодексу України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до п.37 постанови №5 від 07.02.2014 року пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, до це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним Документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Оскільки оформлення спадщини у нотаріальному порядку виявилося об`єктивно неможливим, відсутні перешкоди для переходу права власності на предмет позову в порядку спадкування за законом в судовому порядку, то позивачка\~ звернувся до суду на підставі ст.392 ЦК України не безпідставно. За таких обставин суд вважає, що позивач,\~ як спадкоємець за законом першої черги як донька, має право на набуття всіх прав, має право на отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, однак не змогла його отримати з незалежних від неї причин. Таким чином, враховуючи встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, а також оцінюючи надані докази, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.

Outcome: approved