Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-04 00:00:00

В травні 2024 року на адресу Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з Криворізького районного суду Дніпропетровської області надійшли матеріали цивільної справи за позовом [PERSON] , в інтересах якого діє його представник - адвокат Андроник Б.В., до [PERSON] про оспорювання батьківства та виключення імені особи як батька з актового запису про народження дитини, третя особа Покровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), для розгляду за підсудністю. На підставі Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.05.2024 року матеріали вказаної справи були передані в провадження головуючому судді у справі Борис О.Н. Позовна заява обґрунтована тим, що [INFO] відповідач [PERSON] народила доньку - [PERSON] . Відомості про батька дитини були записані у свідоцтві про народження відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. 02.03.2018 року відповідач звернулась до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області із позовом до [PERSON] про визнання батьківства та стягнення аліментів. 26.04.2019 року рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області №212/1329/18 було визнано позивача батьком дитини [PERSON] та стягнуто з нього аліменти на користь відповідача [PERSON] на утримання доньки. Позивач себе батьком неповнолітньої [PERSON] не вважає, тому не сплачує аліменти на утримання останньої, у зв`язку із чим у останнього виникла заборгованість зі сплати аліментів. Позивач із відповідачем у зареєстрованому шлюбі ніколи не перебували, спільною сім?єю не проживали, мали нерегулярні зв?язки. Також у телефонній розмові відповідач повідомила позивачу, що він не є батьком неповнолітньої дитини. Під час постановлення вищевказаного судового рішення були враховані тільки свідчення свідків, а позивач працює далекобійником та тривалий час перебуває у відрядженнях за кордоном, тому не мав змоги з?явитись в судове засідання у вищевказаній справі. Також позивач не з`явився до експертної установи для проведення експертизи та відібрання зразків, бо перебував у відрядженні. На підставі вищевикладеного, просив суд виключити з актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , відомості про батька - [PERSON] , судові витрати просив покласти на відповідача. Ухвалою суду від 03 червня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання у справі. Відповідачу роз`яснено право подання відзиву на позовну заяву. 26.06.2024 року на адресу суду від представника третьої особи Покровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшли письмові пояснення у справі, в яких зазначено, що Відділ заперечує проти позовних вимог, оскільки предметом позову є оспорювання батьківства [PERSON] , яке було встановлено за рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26.04.2019 року у справі № 212/1329/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання батьківства та стягнення аліментів. Окрім того, позов пред`явлено передчасно. В задоволенні позовних вимог [PERSON] представник Відділу просила відмовити, а справу розглянути за відсутності представника третьої особи, з урахуванням наданих пояснень. Ухвалою суду від 16.09.2024 року розгляд справи призначено проводити в режимі відеоконференції між Жовтневим районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області та Кіцманським районним судом Чернівецької області. 28.10.2024 року на адресу суду, через систему «Електронний суд», представник відповідача адвокат Ратушна Р.П. надала до суду клопотання, в якому заперечувала проти задоволення клопотання позивача про призначення судової молекулярно-генетичної експертизи у справі, оскільки рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26.04.2019 року у справі № 212/1329/18, яке набрало законної сили, позов [PERSON] до [PERSON] задоволено у повному обсязі, [PERSON] визнано батьком дитини [PERSON] , [INFO] . Вказане рішення суду не оскаржувалось. Ухвалою суду від 11.09.2018 року у вищевказаній справі було призначено судово-генетичну експертизу, однак відповідач на неодноразові виклики експерта для проведення експертного дослідження не з`явився. Окрім того, позивач у вищевказаній справі погодився на розгляд справи за його відсутності. Просила суд відмовити позивачу у задоволенні клопотання про призначення судової молекулярно-генетичної експертизи у справі, поновити строк для подачі даного клопотання, оскільки відповідач не отримувала ухвалу про відкриття провадження. Також 28.10.2024 року на адресу суду, через систему «Електронний суд», представник відповідача [PERSON] надала до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26.04.2019 року у справі № 212/1329/18, яке набрало законної сили, позов [PERSON] до [PERSON] задоволено у повному обсязі, [PERSON] визнано батьком дитини [PERSON] , [INFO] , стягнуто аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] . Вказане рішення суду не оскаржувалось. Ухвалою суду від 11.09.2018 року у вищевказаній справі було призначено судово-генетичну експертизу, однак відповідач на неодноразові виклики експерта для проведення експертного дослідження не з`явився. Окрім того, позивач у вищевказаній справі погодився на розгляд справи за його відсутності. Просила суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, поновити строк для подачі даного відзиву на позов, оскільки відповідач не отримувала ухвалу про відкриття провадження у справі. Ухвалою суду від 27.01.2025 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Андроник Б.В. у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Позивач не визнав себе батьком дитини [PERSON] . Просив врахувати, що в період розгляду судової справи, за результатами якої було постановлено рішення про визнання позивача батьком дитини, останній не перебував на території України. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, заперечувала проти їх задоволення. Зазначила, що наявне рішення суду від 26.04.2019 року про визнання позивача батьком дитини, стягнення з нього аліментів на її утримання. Вказане рішення не оскаржене. Окрім того, у справі, за результатами якої було ухвалено вищевказане рішення, позивач неодноразово викликався судовим експертом, однак жодного разу не з`явився. Просила відмовити у задоволенні позову. Представник третьої особи Покровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника третьої особи, з урахуванням наданих раніше пояснень, в яких заперечувала проти задоволення позову. Суд, заслухавши пояснення сторін у справі, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 26.04.2019 року Жовтневим районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у цивільній справі № 212/1329/18 було ухвалено рішення за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання батьківства та стягнення аліментів, в апеляційному порядку рішення не оскаржувалось. На підставі вищевказаного рішення суду від 26.04.2019 року, позов було задоволено та визнано [PERSON] батьком дитини [PERSON] , [INFO] . Також постановлено внести відповідні зміни до актового запису про народження № 977, [PERSON] , [INFO] , складеному 22 серпня 2007 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровській області: записати батьком [PERSON] , [INFO] - [PERSON] . Окрім того, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини - доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 02 березня 2018 року до повноліття дитини. Рішення суду в межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання. Вказане рішення суду набрало законної сили 27.05.2019 року. (а.с. 20-22) 05.02.2020 року за заявою стягувача [PERSON] старшим державним виконавцем Кіцманського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Мельничуком С.М. було відкрито виконавче провадження № 61160995 для примусового виконання вищезазначеного рішення суду в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини - доньки [PERSON] , [INFO] , на підставі виданого Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області виконавчого листа № 212/1329/18. (а.с. 23) В рамках вказаного виконавчого провадження були винесені постанови відносно [PERSON] , а саме: про звернення стягнення на доходи боржника від 10.10.2023 року, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 28.05.2020 року, про арешт коштів боржника від 28.01.2022 року, про накладення штрафу від 04.01.2022 року, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання від 28.05.2020 року, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолодженою зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії від 28.05.2020 року, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 28.05.2020 року. (а.с. 24-32) У зв`язку із невиконанням рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26.04.2019 року у цивільній справі №212/1329/18, у позивача [PERSON] у вищевказаному виконавчому провадженні №61160995 станом на 03.04.2024 року наявна заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 185 320,50 грн. (а.с. 33-35) Згідно з копією Довідки про підтвердження місця роботи, виданої ПВТК «Корона» від 01.04.2024 за №1/04-24, з 07 лютого 2019 року по 30 квітня 2019 року [PERSON] працював водієм-експедитором ПВТК «Корона». (а.с. 12) Також на підтвердження позовних вимог щодо неявки позивача до експертної установи для проведення експертизи та відібрання зразків в рамках судового розгляду у цивільній справі № 212/1329/18 [PERSON] надав до суду копію свого закордонного паспорта з відповідними відмітками про виїзд за кордон. (а.с. 13-19) Відповідно до ч. 1 ст. 121 Сімейного кодексу України (надалі - СК України) права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 136 СК України у разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Відповідно до ч. 5 ст. 136 СК України не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої статті 123 цього Кодексу. ЄСПЛ зазначив у справі «Йевремович проти Сербії», що у відповідності до статті 8 Конвенції під час розгляду скарги про встановлення батьківства, суди мають приділяти особливу увагу інтересам конкретної дитини («Jevremovic v. Serbia», заява № 3150/05, пункт 109, рішення ЄСПЛ від 17 травня 2007 року). Законодавством передбачено певні обов`язки батьків щодо їх дитини, а також вимогу ухвалювати судові рішення з урахуванням найкращих інтересів дитини, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, інших осіб. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів (частини перша та друга статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ). Отже, при вирішенні справ про оспорювання батьківства суди повинні керуватися найкращими інтересами дитини, забезпечуючи баланс між інтересами дитини та сторін у справі. Пунктами 2.13, 2.13.1 «Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства Юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5», встановлено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ст. 12 ЦПК України). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України). Зміст предмета доказування залежить від особливостей категорії справи. Предмет доказування у справі про оспорювання батьківства визначається нормами матеріального права, а саме ст. 136 СК України. Предметом доказування у спорі про оспорювання батьківства, особою, яка записана батьком дитини (позивачем), є доведення відсутності кровного споріднення з дитиною, а також необізнаність позивача в момент реєстрації, що він не є біологічним батьком дитини. Згідно із статтею 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд зауважує, що сторона, яка оспорює батьківство, має надати всі необхідні докази, оскільки тягар доказування лежить саме на цій особі. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 2 ст. 77, ст. 81 ЦПК України відповідач має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх заперечень. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч. 1 ст. 82 ЦПК України). Судом встановлено, що 26.04.2019 року Жовтневим районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у цивільній справі № 212/1329/18 було ухвалено рішення, на підставі якого [PERSON] визнано батьком дитини [PERSON] , [INFO] . Також постановлено внести відповідні зміни до актового запису про народження № 977, [PERSON] , [INFO] , складеному 22 серпня 2007 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровській області: записати батьком [PERSON] , [INFO] - [PERSON] . Окрім того, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини - доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 02 березня 2018 року до повноліття дитини. Рішення суду в межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання. Вказане рішення суду оскаржене не було та набрало законної сили 27.05.2019 року. (а.с. 20-22) Внаслідок невиконання [PERSON] вказаного рішення суду в частині сплати останнім аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини - доньки [PERSON] , [INFO] , та пред`явлення [PERSON] до примусового виконання виконавчого листа, виданого у вказаній справі № 212/1329/18, у позивача [PERSON] виникла заборгованість у розмірі 185 320,50 грн, що підтверджується матеріалами виконавчого провадження № 61160995 Кіцманського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) (а.с. 23, 33-35). Так, згідно з ч.ч. 4, 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. Преюдиційне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відродження у мотивувальній частині судового акта (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2018 року у справі № 753/11000/14-ц (провадження № 61-11сво17). У постанові Верховного суду України від 19 грудня 2019 року у справі № 520/11429/17 заначено, що преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і означається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини. Преюдиційні обставини є обов`язковими для суду, який розглядає справу навіть у тому випадку, коли він вважає, що вони встановлені неправильно. Таким чином, законодавець намагається забезпечити єдність судової практики та запобігти появі протилежних за змістом судових рішень. Не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо. Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом (постанова КГС ВС від 19 грудня 2019 року по справі №916/1041/17). Суть преюдиції полягає в неприпустимості ставлення під сумнів судового рішення, яке набрало законної сили, а також повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. Частиною 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав та свобод людини (далі Конвенція) та практику суду як джерело права. У преамбулі та статті 6 параграфа 1 Конвенції, у рішенні Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто-Холдінг» проти України», а також у рішенні Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів (постанова КЦС ВС від 17 грудня 2019 року по справі №641/1793/17). Преюдиційне значення можуть мати ті факти, щодо наявності або відсутності яких виник спір, і які, зокрема зазначені у резолютивній частині рішення. Не потребують доказування обставини, встановлені рішенням суду, тобто ті обставини, щодо яких мав місце спір і які були предметом судового розгляду. Не має преюдиційного значення оцінка судом конкретних обставин справи, які сторонами не оспорювалися, мотиви судового рішення, правова кваліфікація спірних відносин. Преюдиційне значення можуть мати ті факти, щодо наявності або відсутності яких виник спір, і які, зокрема зазначені у резолютивній частині рішення (постанова КЦС ВС від 11 грудня 2019 року по справі №320/4938/17). Суб`єктивними межами преюдиції є те, що у двох справах беруть участь одні й ті самі особи чи їх правонаступники, чи хоча б одна особа, щодо якої встановлено ці обставини. Об`єктивні межі стосуються обставин, встановлених рішенням суду. Преюдиційні обставини не потребують доказування, якщо одночасно виконуються такі умови: обставина встановлена судовим рішення; судове рішення набрало законної сили; у справі беруть участь ті самі особи, які брали участь у попередній справі, чи хоча б одна особа, щодо якої встановлено ці обставини (постанова КЦС ВС від 11 грудня 2019 року по справі №320/4938/17). Отже, у даній справі суд встановив, що на підставі рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26.04.2019 року у цивільній справі № 212/1329/18 [PERSON] визнано батьком дитини [PERSON] , [INFO] . Позивач мотивував позовні вимоги у даній справі необхідністю проведення судової молекулярно-генетичної експертизи, яка призначалась у справі № 212/1329/18, оскільки не перебував на території України під час розгляду справи та не міг пройти експертне дослідження. Фактично обґрунтування позовних вимог [PERSON] зводяться до незгоди з ухваленим рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26.04.2019 року у вищезазначеній справі. Водночас, дане рішення сторонами, зокрема [PERSON] , оскаржене не було та набрало чинності. Враховуючи встановлені судом обставини справи та відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України преюдицію факту, встановленого у вищевказаному судовому рішенні, не підлягає доказуванню чи спростуванню факт батьківства [PERSON] відносно дитини [PERSON] , [INFO] , в тому числі похідні вимоги позивача щодо виключення з актового запису про народження дитини відомостей про її батька. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Принцип оцінки доказів «поза розумним сумнівом» полягає в тому, що розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, підтверджених доказами. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність. Тобто, суд має встановити, чи особа, яка оспорює батьківство, знала в момент реєстрації себе батьком дитини, що не є її батьком, або за встановленими обставинами справи не могла про це не знати. Відтак, з огляду на наведені вище норми права, встановлені фактичні обставини справи, з урахуванням наявності рішення суду про встановлення батьківства позивача, яке не оскаржене у встановленому законом порядку та набрало законної сили, а також оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо та достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, а тому позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про оспорювання батьківства та виключення імені особи як батька з актового запису про народження дитини, третя особа Покровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), слід залишити без задоволення. Ухвалюючи рішення, суд також враховує, що при такому вирішенні спору,

Outcome: dismissed