Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-02 00:00:00

ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги мотивує тим, що 23.07.2020 року між АТ «Альфа -Банк» та [PERSON] було укладено договір про надання кредиту № 4910303669, відповідно до умов якого АТ «Альфа-Банк» надав позичальнику кредит в сумі 27 993,34 грн строком на 48 місяців на споживчі потреби з відсотковою ставкою 39,90 річних. В подальшому між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Фінансова компанія Еліт Фінанс» укладено договір факторингу №4 від 20.12.2021, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за вказаним кредитним договором до відповідача на суму 39 142,13 грн. Позивач, посилаючись на те, що відповідач не виконує належним чином зобов`язання за договором, чим порушує його умови, просить суд стягнути із відповідача на його користь 39 142,13 грн заборгованості за кредитним договором, судовий збір в сумі 3028,00 грн та витрати на професійну правову допомогу у розмірі 7 100,00 грн. 17 червня 2024 року до суду надійшов відзив від представника відповідача адвоката Сіковської І.С., у якому остання просить відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Відзив мотивовано тим, що кредитний договір не містить умов щодо дострокового стягнення кредитної заборгованості на вимогу кредитодавця. Також позивачем надано до суду нечитаємі копії документів, з яких не можливо встановити факт їх підписання відповідачем та не можливо встановити дійсні умови договору. Крім того, позивачем не надано доказів отримання відповідачем кредитних коштів та користування кредитною лінією у відповідному розмірі. З розрахунку заборгованості не вбачається за які періоди виникла заборгованість та за які періоди нараховано відсотки. Будь-яких належних та достовірних доказів перерахування відповідачу грошових коштів у зазначеному позивачем розмірі, позивачем до суду не надано. Крім того, витрати на правову допомого є неспівмірними зі складністю справи, часом витраченим на виконання робіт, обсягом виконаних робіт та ціною позову. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, прохав розглянути справу без його участі. Відповідач та його представник в судове засідання також не з`явились, у відзиві просили справу слухати без участі сторони відповідача. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини та факти, якими обґрунтовуються вимоги, перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 23.07.2020 року між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] було підписано оферту на укладення угоди про надання кредиту № 4910303669, відповідно до умов якого АТ «Альфа-Банк» надав позичальнику кредит в сумі 27 993,34 грн строком на 48 місяців на споживчі потреби з відсотковою ставкою 39,90 річних, яка разом з паспортом споживчого кредиту складає кредитний договір. (а.с.5,6). 20 вересня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» та АТ «Альфа-Банк» укладено договір факторингу № 4, у відповідності до умов якого, АТ «Альфа-Банк» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» належне йому право вимоги до відповідача коштів, що включають у себе суму заборгованості за основною сумою кредитів, нарахованими процентами, комісіями та всіма іншими платежами за основними договорами, право на одержання яких належить АТ «Альфа-Банк», а товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» набуло право вимоги грошових коштів від відповідача (а.с.7-11). Позивач виконав свої зобов`язання за кредитним договором у повному обсязі, перерахувавши кошти в сумі 27 993,34 грн. 23.07.2020 згідно виписки по особовим рахункам [PERSON] (а.с.17-24) Матеріали справи не містять доказів на підтвердження сплати відповідачем коштів на погашення кредитних зобов`язань згідно договору. Відповідно до додатку 1-1 до договору факторингу №4 від 20.09.2021 характеристики права вимоги, переданих фактору клієнтом за договором та боржників за основними договорами ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс»» набув права грошової вимоги до [PERSON] у сумі 39 142,13 грн. (а.с.12-13). Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 4910303669 заборгованість відповідача перед ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» в загальному розмірі складає 39 142 грн 13 к., з яких заборгованість за тілом кредиту 27 993,34 грн, заборгованість по відсоткам 11 148 грн 79 к. (а.с.25) Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Статтею 205 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору, належними сторонами. За частиною 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог статей 525-526, 530, 1050 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, тому позичальник зобов`язаний своєчасно вносити плату за користування грошима. Відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК України якщо договором установлено обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (стаття 1078 ЦК України). Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Згідно з вимогами статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням частини 2 статті 516 ЦК України. З наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитними договорами вбачається, що відповідач не погасив узяті ним кредити, не сплатив відсотки, а тому відповідно до зазначених вище норм цивільного законодавства заборгованість в сумі 39 142,13 грн підлягає стягненню з відповідача на користь ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс». Судом встановлено, що позивач належним чином виконав зобов`язання щодо надання грошових коштів. Відповідач не надав до суду сукупності належних та допустимих доказів на підтвердження належного виконання ним зобов`язань за Кредитним договором, не спростував наданий позивачем розрахунок суми заборгованості. У зв`язку з викладеним, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за кредитним договором з відповідача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Відповідно до ч. 1 ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. При зверненні з позовом у позовній заяві позивачем було зазначено про наявність судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7100,00 грн. Враховуючи наявність підстав для задоволення позову, з відповідача підлягають стягненню судові витрати, відповідно до положень Глави 8 ЦПК України. Так положеннями ч. 1, п. 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Судом встановлено, що 05.10.2023 року ТОВ «ФК» Еліт Фінанс» уклало договір про надання правової допомоги № 05/10-03 з адвокатом Макєєвим В.М. та за п. 3.1. вказаного договору сторони погодили, що вартість наданих виконавцем послуг встановлюється з розрахунку, що ціна однієї години затраченого адвокатом часу на надання послуг становить 1000 грн. Конкретні суми до оплати наводяться у Акті (актах) наданих послуг, надісланих адвокатом та погоджених із клієнтом (а.с.27-28) Оцінюючи співмірність витрат на оплату послуг адвоката, суд виходить з наступного. Згідно акту приймання-передачу виконаних робіт від 07.03.2024 р. загальна вартість наданої правової допомоги склала 7100 грн. 00 коп. та включає: первинну консультацію (1 год.) - 1000,00 грн, правовий аналіз наявних документів у замовника по справі (3 години) - 3000 грн. 00 коп., підготовка та подання позовної заяви (3,1 годин) - 3100,00 грн. (а.с.29). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (п. 80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (п.п. 34-36), від 23.01.2014 у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (п. 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. З огляду на викладене, враховуючи обставини справи, надані стороною позивача докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, а також враховуючи, що дана цивільна справа не є справою значної складності, відповідно до ст.19 ЦПК України відноситься до малозначних справ, які розглядаються у спрощеному позовному провадженні, об`єм виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) є незначним, суд дійшов висновку, що заявлений стороною позивача розмір вартості послуг за правничу допомогу у загальній сумі 7100,00 грн є завищеним і неспівмірним із предметом даного позову, в зв`язку з чим наявні підстави для застосування положень ч. 5 ст.137 ЦПК України щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу до 3000,00 грн, які підлягають стягненню з відповідача. Крім того, при подачі позовної заяви до суду позивачем був сплачений судовий збір в сумі 3028,00 грн. Таким чином, на користь позивача підлягає стягненню з відповідача в рахунок відшкодування судових витрат 6028,00 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: partial