Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-09 00:00:00

\~ \~ \~ \~ 25 жовтня 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» звернулося до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» заборгованість за кредитним договором № С-001-059393-19-980 від 06.06.2019 в розмірі 18 126 (вісімнадцять тисяч сто двадцять шість) гривень 64 копійки та судові ви грати, пов`язані з розглядом справи, а саме: судовий збір у розмірі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 (шість тисяч) гривень. Свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що [PERSON] , уклавши з Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» 06.06.2019 кредитний договір та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності, порушила свої договірні зобов`язання, що призвело до виникнення заборгованості. 19.12.2023 між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та товариством з обмеженою відповідальністю «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» (далі - ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ») укладено договір факторингу № 19/12-2023 відповідно до умов якого, ПАТ «Ідея Банк» відступило ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» право грошової вимоги до відповідача. 22.12.2023 між ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» був укладений Договір факторингу № 22/12-2023, відповідно до умов якого ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» передав (відступив), а ТОВ «ФК «Профіт Капітал»» прийняв права вимоги до за Кредитним договором №206.21778.005679850 від 09.09.2019. Ухвалою Богуславського районного суду Київської області від 14 листопада 2024 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву (а.с. 70). Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, просить справу розглянути за відсутності представника позивача (п.5 позовних вимог). В судовому засіданні представник відповідачки - адвокат Ящук Л.А. позовні вимоги не визнав та просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Свою позицію обгрунтував наступним. Позивачем на підтвердження своїх вимог суду не надано належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів. Зокрема, Угода № С-001-059393-19980 від 06.06.2019 про відкриття кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки на яку посилається позивач, не підписана кредитодавцем - уповноваженою особою Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк», тобто укладена з недодержанням письмової форми, а тому є нікчемною і не створює юридичних наслідків. Надана копія угоди є нечитабельною. Також позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу того, що ним на виконання вимог договору кредиту було надано відповідачу грошові кошти. Надані позивачем копія виписки з рахунку [NUMBER] за період з 06.06.2019 по 19.12.2023 та копія довідки-розрахунок заборгованості [PERSON] за кредитним договором № С-001-059393-19980 від 06.06.2019 не підтверджують факту передачі грошових коштів відповідачу. Вказані виписка та довідка- розрахунок підписані працівником AT «Ідея Банк» і є результатом його особистої роботи, а не документом на підтвердження факту передачі та отримання коштів, тобто не є допустимим доказом в розумінні ч. 2 ст. 78 ЦПК України. Крім того, з доданих до позовної заяви доказів неможливо встановити яким чином позивачем була визначена заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками у розмірі 11 323,31 гри. Розрахунок такої заборгованості відсутній. У той же час, позивачем не надано належних та допустимих доказів виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» щодо надання кредитодавцем споживачу інформації щодо умов кредитування до укладення договору про споживчий кредит тобто не надано копію паспорта споживчого кредиту. Разом з тим, позивач звернувся до суду з вимогами про стягнення заборгованості поза межами строку позовної давності, тривалість якого згідно вимог ст. 257 ЦК України встановлюється в три роки, тоді як згідно з Угоди № С-001-059393-19980 від 06.06.2019, строк кредитної лінії складав один рік з дня її укладення, тобто закінчився 06.06.2020, а доказів його продовження за ініціативою Банку не надано. Таким чином, строк позовної давності сплив 06.06.2023 і відповідач вважає за необхідне заявити про його застосування. Також, представник відповідача зауважив, що 13.12.2024 ним було подано до суду заяву про подання доказів понесених витрат на професійну правничу допомогу, з якої вбачається, що докази понесених судових витрат на професійну правничу допомогу відповідачем [PERSON] будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення у справі судового рішення. Враховуючи вимоги частин першої та третьої статті 223 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника позивача на підставі наявних у справі доказів, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, однак неявка представника позивача не перешкоджає розгляду справи по суті. Суд, вислухав доводи представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. За правилами статей 2, 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1 ст. 76, ч. 1 ст.77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. В позовній заяві позивач вказує на те, що 06 червня 2019 рок що між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] була укладена Угода № С-001-059393-19980 про відкриття кредитної лінії та обслуговування Кредитної Картки. Відповідно до умов Договору кредиту № С-001-059393-19980 від 06.06.2019, Банк відкриває Клієнту поточний рахунок у валюті гривня, операції за якими можуть здійснюватися за дебетно-кредитною схемою обслуговування з використанням електронного платіжного засобу, що буду використовуватися в рамках Угоди до Договору, у тому числі для розміщення коштів та відображення операції, здійснених з використанням електронного платіжного засобу та випускає клієнту платіжну картку MasterCard. Пунктом 2 Договору передбачено, що Банк надає Клієнту Кредит шляхом встановлення відповідної Кредитної лінії по поточному рахунку на наступних умовах: максимальний ліміт кредитної лінії у розмірі 200 000, 00 грн., ліміт кредитної лінії, доступний відповідачу на момент укладення угоди у розмірі 7000,00 грн., процентна ставка за користування коштами кредитної лінії становить 48,00% річних, а відповідач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі повернути кредитні кошти та сплачувати відсотки. Згідно п. 4 Договору підписанням Угоди Клієнт підтверджує, що ознайомлений з паспортом споживчого кредиту, реальною річною процентною ставкою та з загальною вартістю кредитної лінії, а саме - реальна річна процентна ставка складає 82,59%. Загальна вартість кредитної лінії складає 591,58 грн. за кожні 1000 грн. з 10 000 грн. Кредитної лінії здійснивши безготівкову торгівельну операцію та якщо Клієнт погашає дану заборгованість щомісячно в розмірі обов`язкового мінімального платежу, а залишок заборгованості в кінці строку вказані показники діють за умови своєчасного погашення Клієнтом грошових зобов`язань за Угодою за дії процентної ставки вказаної в п.2.3 Угоди (а.с. 5). Також 06 червня 2019 року [PERSON] було підписано заяву № С-001-059393-19-980 від 06.06.2019 на приєднання до договору добровільного страхування життя № ПБКК1 від 03.04.2017 (а.с. 10). Як вбачається з доказів наданих позивачем, [PERSON] заповнено анкету- опитувальник клієнта - фізичної особи (а.с. 6-7). Позивач зазначає, що на виконання умов вищевказаного договору ПАТ «Ідея Банк» відкрив поточний рахунок № [NUMBER] та надав кредит в розмірі 7000, 00 грн. За твердженням позивача, відповідач [PERSON] зобов`язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконала, внаслідок чого має заборгованість у розмірі 18 126 гривень 64 копійки, з яких: 6 803 гривень 33 копійки - заборгованість за основним боргом; 11323 гривень 33 копійки - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками; 0,00 гривень - заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями, яку просить суд стягнути з [PERSON] на його користь. Обґрунтовуючи право вимоги позивач зазначає, що 19.12.2023 між ПАТ «Ідея Банк» та товариством з обмеженою відповідальністю «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» укладено договір факторингу № 19/12-2023 відповідно до п. 2.1 якого AT «Ідея Банк» відступає ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ», а ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується - передати грошові кошти в розпорядження AT «Ідея Банк» за плату та на умовах визначених Договором факторингу. Права вимоги які клієнт відступає фактору за цим Договором, відступаються (передаються) в розмірі заборгованості Боржників перед AT «Ідея Банк», та визначені в реєстрі боржників, що підписується сторонами у паперовому вигляді в день укладення цього договору. Так, ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» зобов`язання за Договором факторингу виконав в повному обсязі, та відповідно перерахував суму на користь AT «Ідея Банк». 22.12.2023 між ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» був укладений Договір факторингу № 22/12-2023, відповідно до умов якого ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» передав (відступив), а ТОВ «ФК «Профіт Капітал»» прийняв права вимоги до за Кредитним договором №Z06.21778.005679850 від 09.09.2019. Відповідно до п. 2.1 за цим договором ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» відступає ТОВ «ФК «Профіт Капітал», а ТОВ «ФК «Профіт Капітал» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» за плату та на умовах, визначених цим договором. Згідно з положенням п. 2.2 цього договору, права вимоги відступається в розмірі заборгованості боржників перед ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ», та визначені в друкованому реєстрі боржників. За таких обставин, до ТОВ «ФК «Профіт Капітал» починаючи з 22.12.2023 відповідно до договору факторингу №22/12-2023 перейшло право за кредитними Договорами та угодами № С- 001-059393-19980 від 06.06.2019. що укладено між AT «Ідея Банк» та [PERSON] . Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі статтею 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку AT «Ідея Банк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з статтями 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Статтею 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно із частиною 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Тлумачення вказаних норм свідчить, що: під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація; правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами: першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін; зазвичай правочин фіксується в одному документі. Це стосується як односторонніх правочинів, (наприклад, складення заповіту), так і договорів (дво- і багатосторонніх правочинів). Домовленість сторін дво- або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину; потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. А як свідчать матеріали справи, то в них взагалі відсутній паспорт споживчого кредиту. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у участь у здійсненні операції. Залежно від характеру операції та технології оброблення облікової інформації до первинних документів можуть уключатися додаткові реквізити (печатка, номер документа, підстава для здійснення операції). Банк має право самостійно визначати інші додаткові реквізити первинних документів у паперовій/електронній формі. Також пункт 52 Положення вказує, що первинні документи, які не містять обов`язкових реквізитів, є недійсними і не можуть бути підставою для бухгалтерського обліку, а унесення виправлень до первинних документів не допускається (п. 53). Разом з тим, відповідно до пункту 62 Положення, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Таким чином, виписки по рахункам або касовий документ, заява про видачу готівки можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором, в разі якщо останні відповідають вимогам первинних документів. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 07.04.2021 у справі №752/9423/15-ц, від 16.09.2020 у справі №200/5647/18. Наявність роздрукованого розрахунку заборгованості за договором №С-001-059393-19980 від 06.06.2019 не є достатнім для висновку про існування боргу та у заявленому позивачем розмірі, оскільки сам розрахунок є внутрішнім документом та не містить відомостей, що дозволили б суду перевірити правильність нарахування складових кредитної заборгованості, є одностороннім арифметичним розрахунком стягуваних сум, який повністю залежить від волевиявлення і дій позивача. При цьому, будь-яким іншим належним та допустимим доказом заявлений позивачем розмір заборгованості не підтверджується. При цьому, відповідно до положень ст. 517 ЦК України новому кредиторові у зобов`язанні передаються від первісного кредитора документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. За загальним правилом тягар доведення обгрунтованості вимог пред`явленого позову, покладається на позивача. За таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом виключно спростування обгрунтованості заперечень відповідача, оскільки це не позбавляє позивача його процесуальних обов`язків. Такий подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 13 травня 2020 року у справі № 219/1704/17. Разом з тим, наданий позивачем розрахунок кредитної заборгованості, а також виписку по рахунку, суд до уваги не приймає, оскільки останні не є безспірними доказами існування між сторонами договірних відносин та розміру боргу, оскільки позивачем не доведено факту укладення кредитного договору та не доведено факту видачі відповідачу кредитної карти. З урахуванням викладеного, з огляду на невизнання відповідачем факту укладення кредитного договору та отримання коштів, суд позбавлений можливості підтвердити або спростувати факт укладення такого договору та перерахування коштів відповідачеві, та як наслідок, підвередити/спростувати наявність заборгованості за цим договором. Інші додані до позовної заяви ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» документи підтверджують виключно сплату позивачем судового збору за подання до суду позовної заяви, реєстрацію позивача як юридичної особи, копії договорів факторингу, реєстри боржників та направлення на адресу відповідача досудової вимоги щодо стягнення заборгованості, однак не підтверджують укладення між ПАТ «Ідея Банк» та відповідачем [PERSON] 06 червня 2019 року кредитного договору №С-001-059393-19980, надання позивачем відповідачу грошових коштів у сумі 7 000,00 гривень на виконання умов цього кредитного договору та невиконання відповідачем умов такого кредитного договору. Суд звертає увагу, що позивач ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» за даним позовом відповідачем визначив [PERSON] , з якої і просив суд стягнути на його користь заборгованість за кредитним договором №С-001-059393-19980 від 06.06.2019, при цьому не додав до позовної заяви жодного належного та допустимого доказу, який підтверджує наявність між ПАТ «Ідея Банк» та відповідачем [PERSON] будь-яких договірних відносин. Відповідно до ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ч. 1-3 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що позивачем ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» не надано належних та допустимих доказів укладення 06 червня 2019 року з відповідачем [PERSON] кредитного договору №С-001-059393-19980 надання за таким кредитним договором відповідачу у кредит грошових коштів, а також невиконання відповідачем умов вказаного кредитного договору, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» є необгрунтованими, внаслідок чого задоволенню не підлягають. Вирішуючи питання про застосування строків позовної давності, слід зазначити наступне. Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє у задоволенні позову через його необґрунтованість. Саме така позиція знаходить своє відображення у постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі №369/6892/15-ц,від 31 жовтня 2018 року у справі № 367/6105/16-ц,від 7 листопада 2018 року у справі № 575/476/16-ц. Ухвалюючи рішення у даній справі, суд враховує усталену практику Свропейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, зокрема у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року). З огляду на вказані норми, оскільки відсутні підстави для задоволення позовних вимог ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал», строк позовної давності застосуванню не підлягає. Відповідно ч. 1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно платіжної інструкції №12110 від 19.09.2024. позивачем при поданні даної позовної заяви до суду сплачений судовий збір у сумі 3028 гривні 40 копійок. Приймаючи до уваги, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, суд не вбачає підстав для покладення на відповідача понесених позивачем судових витрат по сплаті судового збору за подання до суду даної позовної заяви. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed