Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даною заявою та просить постановити рішення, яким визнати за нею право власності на 1/3 частку житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS] , як за спадкоємцем першої черги за законом після смерті чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] . В обґрунтування позову, позивач [PERSON] стверджує що є спадкоємцем за законом після смерті чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] . Після його смерті відкрилася спадщина на 1/3 частину житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, яку фактично прийняла позивач як, спадкоємець першої черги за законом, дружина померлого - [PERSON] , але нотаріально факт прийняття спадщини оформити не може у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на це нерухоме майно на ім`я спадкодавця. Позивач звернулася до нотаріальної контори з метою оформлення спадщини, але нотаріус, виявивши відсутність правовстановлюючих документів, відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, та надав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. \~ \~ \~ \~Зазначене стало приводом для звернення до суду. \~ \~ \~ \~ Ухвалою від 27.11.2024 року було відкрито провадження по справі та призначено підготовчий розгляд на 24.12.2024 року о 09:00 годині (а.с.31), про що повідомлено сторін по справі (а.с.32). \~ \~ \~ \~Цією ухвалою\~суд також\~витребував у завідувача Арцизької державної нотаріальної контори Панашенко І. (вул. Будівельників, 15Б., м. Арциз, Одеська область,68400) та/або в Одеському державному нотаріальному архіві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) копію спадкової справи щодо майна [PERSON] , померлого [INFO] (а.с.33, 36, 66). 17.12.2024 року Одеським державним\~нотаріальним архівом\~Південного міжрегіонального\~управління Міністерства\~юстиції (м.\~Одеса)\~ надіслано\~суду спадкову справу щодо майна померлого [INFO] [PERSON] (а.с.37-65). У підготовче судове засідання 24.12.2024 року: - позивач не прибула, про час та місце проведення підготовчого розгляду повідомлялася згідно вимог чинного законодавства, та повідомлена належним чином (а.с.67), будь-яких заяв та клопотань до суду не надсилала; \~ \~ \~ \~- представник відповідача не прибув, про час та місце проведення підготовчого розгляду повідомлявся згідно вимог чинного законодавства. Через систему «електронний суд» подав заяву про розгляд справи у його відсутність та про визнання позовних вимог (а.с.34-35). Ухвалою суду від 24.12.2024 було закрито підготовче провадження по справі та призначено до судового розгляду на 13.02.2025 року о 10:00 годині (а.с.69) про що були повідомлені сторони по справі (а.с.70). 14.01.2025 року завідувачем Арцизької державної нотаріальної контори Панашенко І. надано інформацію щодо спадкової справи № 41/2014 (а.с.71-72). В судове засіданні 13.02.2025 року: - позивач - не прибула, про час та місце проведення судового розгляду повідомлявся згідно вимог чинного законодавства; \~ \~ \~ \~- представник відповідача - не прибув, про час та місце проведення судового розгляду повідомлявся згідно вимог чинного законодавства. Раніше, 04.12.2024 року через систему «електронний суд» надсилав заяву про розгляд справи у його відсутність та про визнання позовних вимог (а.с.34-35). Протокольною ухвалою 13.02.2025 року відкладено судовий розгляд в зв`язку з неприбуттям позивача [PERSON] , [INFO] , яка є особою похилого віку на 15:00 годину 04.03.2025 року (а.с.76), та повідомлено сторін по справі (а.с.77). 04.03.2025 року судове засідання не відбулося, справу знято з розгляду в зв`язку перебуванням судді на лікарняному (а.с.81, 82). Ухвалою від 10.03.2025 року призначено судове засідання на 14:00 годину 17.03.2025 року (а.с.84), про що повідомлено сторін по справі (а.с.85). В судове засідання 17.03.2025 року: - позивач - не прибула, про час та місце проведення судового розгляду повідомлена належним чином. На електронну пошту суду надійшла заява позивача [PERSON] , яка посвідчена нотаріусом Могильовського нотаріального округу Міністерства юстиції Республіки Білорусь Голоцевич Марією Євгеніївною, зареєстрована в реєстрі за №4-164. Згідно цієї заяви позивач підтримує свої вимоги та наполягає на їх задоволенні у повному обсязі. (а.с.80); \~ \~ \~ \~- представник відповідача - не прибув, про час та місце проведення судового розгляду повідомлявся згідно вимог чинного законодавства. Раніше, 04.12.2024 року через систему «електронний суд» надсилав заяву про розгляд справи у його відсутність та про визнання позовних вимог (а.с.34-35). Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заяви сторін по справі, суд прийшов до висновку про задоволення\~позовних\~вимог за наступних підстав. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст.2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Щодо визнання права власності в порядку спадкування. Судом встановлено, що станом на 14 квітня 1991 року відповідно до запису в погосподарській книзі за № 5 особового рахунку № [NUMBER] [ADDRESS] , житловий будинок з господарськими будівлями та дворовими спорудами за адресою: [ADDRESS] на праві власності належав до суспільної групи колгоспний двір (а.с.25). В даному домоволодінні проживали та були зареєстровані: голова двору - [PERSON] , [INFO] його дружина - [PERSON] , [INFO] їх син - [PERSON] 05.03.1963 Кожному з них належало по 1/3 частині домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] як членам колгоспного двору. Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» до правовідносин, що виникли до прийняття 15.04.1991 року Закону України «Про власність» застосовується чинне на той час? законодавство, зокрема спори щодо майна колгоспного двору, яке було придбане до вказаної дати, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і зберіглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні.? Відповідно до ст.120 ЦК України в редакції 1963 року, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснювалося за згодою всіх членів двору. Розмір частки члена колгоспного двору встановлювався з огляду на рівність часток всіх членів двору, включаючи неповнолітніх та непрацездатних (ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР).? Положеннями пп. «а» п. 6 вищезазначеної постанови визначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і зберіглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили право на частку в його майні. В силу зазначених вимог, позивачка, її син та померлий чоловік фактично є власниками зазначеного домоволодіння в рівних частках як члени колгоспного двору. Позивач та її син [PERSON] отримали свідоцтво про право власності на нерухоме майно 25.09.2012 року на домоволодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , кожний на 1/3 частку (а.с.13). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Червоноармійською (нині Кубейською) сільською радою Болградського району Одеської області від 10.05.2009 року, актовий запис №41 (а.с.8). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно, зокрема, на 1/3 частку житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому, розташованого за адресою: [ADDRESS] (а.с.25). Згідно Звіту про незалежну оцінку житлового будинку вартість житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS] , станом на 20.11.2024 року становить 90623,00 грн. Вартість 1/3 частини будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями складає - 30207,67 грн (90623,00 грн : 3) (а.с.20-24). Спадкоємцями за законом першої черги після смерті [PERSON] є: - дружина [PERSON] , [INFO] , родинні відносини підтверджуються свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 15.10.1961 року, виданим Червоноармійською сільською радою Болградського району Одеської області (а.с.10); - син [PERSON] , [INFO] , згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 18.05.1968 року, виданим Червоноармійським Бюро ЗАГС Болградського району Одеської області (а.с.11). Згідно довідки Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області за №03-01-11/585\~від 15.11.2024\~року,\~виданою Кубейською\~ сільською\~радою Болградського\~району Одеської\~області (а.с.28) на\~день смерті\~ [INFO] [PERSON] \~в житловому\~будинку за\~адресою [ADDRESS] окрім померлого були зареєстровані: - [PERSON] ,\~ [INFO] дружина, [PERSON] [INFO] син (а.с.25). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ст.1221 ч.1 ЦК України). Статтею 1223 ЦК України врегульовано, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Стаття 1258 ЦК України визначають положення щодо черговості спадкування за законом. Так, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Щодо спадкування за законом, то згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до\~\~ч.5\~ст.1268\~ЦК України\~незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. А відтак, дружина [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] [INFO] , є спадкоємцями за законом першої черги після смерті чоловіка (батька) [PERSON] , померлого [INFO] та кожен успадкував по (1/3:2) 1/6\~частині домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, дружина та син, як спадкоємці за законом першої черги після смерті чоловіка/батька на підставі, що передбачена законом, тобто в порядку спадкування, за час свого життя набули право на це майно, тобто на 1/3 частину житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Нотаріально факт прийняття спадщини, а ні дружина [PERSON] , а ні син [PERSON] за життя не оформив. За результатами вивчення копії спадкової справи №41/2014, заведеної 11.02.2014 року Болградською районною державною нотаріальною конторою Одеської області щодо майна померлого [INFO] [PERSON] вбачається (а.с.37-65), що з заявою про прийняття спадщини звернулася 11.02.2014 року дружина [PERSON] ,\~ [INFO] та син [PERSON] [INFO] (а.с.49 зворотна сторона), від імені якого заяву подала його мати як опікун недієздатного. 05.03.2014 року на ім`я позивачки по справі та її сина [PERSON] було видане свідоцтво про право на спадщину за законом в рівних частках по 1/2 кожному на спадкове майно, а саме: на земельну частку/пай, яка розташована в Одеській області Болградського району на території Червоноармійської сільської ради, розміром 1.9898 гектарів у межах згідно з планом (а.с.59 - зворотна сторона, 61). Разом з цим листом № 267/02-17 від 11.02.2014 року нотаріусом Болградської районної державної нотаріальної контори Станєвою В.Б. позивачу [PERSON] , було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка [PERSON] на нерухоме майно в зв`язку з відсутністю на це нерухоме майно правовстановлюючих документів (а.с.28), так як за час життя спадкодавець не зареєстрував своє право власності, а тому спадкоємцям рекомендовано звернутися до суду. Таким чином, фактом спільного проживання разом зі спадкодавцем позивач [PERSON] та син [PERSON] успадкували кожний по 1/6 частині житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому, розташованого за адресою: [ADDRESS] . [INFO] помер [PERSON] [INFO] (а.с.9), син позивачки, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 18.05.1968 року, виданим Червоноармійським Бюро ЗАГС Болградського району Одеської області.(а.с.9) Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно, зокрема, на 1/3 частину житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому, розташованого за адресою: [ADDRESS] (а.с.36), який належав йому на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно на підставі рішення виконкому Червоноармійської сільської ради №47 від 06.072015 року (а.с.13) та на 1/6 частину, яку померлий успадкував після смерті батька [PERSON] . Згідно довідки Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області за №03-01-11/585\~від 15.11.2024\~року,\~виданою Кубейською\~ сільською\~радою Болградського\~району Одеської\~області (а.с.28) на\~день смерті\~ [INFO] [PERSON] \~в житловому\~будинку за\~адресою [ADDRESS] окрім померлого була зареєстрована: - [PERSON] ,\~ [INFO] мати (а.с.25). А відтак мати [PERSON] ,\~ [INFO] є спадкоємцем за законом першої черги після смерті сина [PERSON] , померлого [INFO] та фактом спільного проживання зі спадкодавцем на день його смерті успадкувала 1/6\~частину домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] . 30.06.2016 року Болградською районною державною нотаріальною конторою Одеської області за р.№653 на ім`я матері [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/3 частку вказаного домоволодіння належну померлому [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Червоноармійською сільською радою Одеської області від 25.09.2012 року (а.с.13 зворотна сторінка). Відповідно до\~\~ч.5\~ст.1268\~ЦК України\~незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. В силу\~перелічених вище\~норм матеріального\~права,\~а саме ст.ст.1217,\~1218,\~1221,\~1258,\~1261,\~1268\~ЦК України,\~позивач [PERSON] , [INFO] як спадкоємець за законом першої черги вважається такою, що набула право на спадщину: -на\~1/6\~частину житлового будинку\~з господарськими\~будівлями та\~дворовими спорудами\~ при\~ньому,\~розташованого за\~адресою:\~ [ADDRESS] ,\~що відкрилася\~після смерті\~чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] ; - на 1/6 частину житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому, розташованого за адресою: [ADDRESS] , що відкрилася після смерті сина [PERSON] , який помер [INFO] . У відповідності до положень ст.ст.13, 81, 83 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Згідно ст.82 ч.1 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази. Докази, що не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення (стаття 229 ЦПК України). Суд розглядає справу дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінюючи докази у справі у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 229 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 2 ЦПК України. При розгляді даної справи предмет доказування доведений позивачем відповідними доказами, при чому, їх аналіз дозволяє зробити висновок про те, що вони є належними, допустимими та достовірними як кожний окремо, так і у взаємному зв`язку у їх сукупності. Підсумовуючи усе вище викладене, суд вважає позовні вимоги позивача цілком обґрунтованими, та приходить до висновку про їх задоволення у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved