Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-09 00:00:00

[PERSON] (надалі - заявник) звернувся до суду із заявою про усиновлення дитини. В обґрунтування заяви зазначив, що він перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 05.09.2020 року. Від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . [PERSON] має малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , відносно якої є матір`ю одиначкою, оскільки запис про батька дитини проведений відповідно до ст.. 135 СК України за прізвищем матері, а ім`я та по батькові записані за її вказівкою. З часу створення сім`ї з [PERSON] спільно виховують її доньку [PERSON] . [PERSON] бажає усиновити малолітню [PERSON] , вважає, що зможе реалізувати себе у батьківстві відносно доньки дружини, забезпечити найкращі інтереси дитини. Стосунки між ним та дитиною будуються на любові та піклуванні. Дитина [PERSON] згодна на усиновлення. Дружина [PERSON] також надала нотаріально посвідчену згоду на усиновлення [PERSON] її дитини. Також зазначив, що він є громадянином України, працює механіком без офіційного працевлаштування, за станом здоров`я може бути усиновлювачем. З правовими наслідками усиновлення та станом здоров`я дитини ознайомлений, про що свідчить висновок органу опіки та піклування, до кримінальної відповідальності не притягувався. Органом опіки та піклування складено висновок про доцільність усиновлення заявником дитини та відповідність такого усиновлення інтересам дитини. Тому, просить суд оголосити [PERSON] , [INFO] усиновлювачем малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] ; внести зміни до актового запису № 734 від 27.07.2011 року, складеного Саксаганським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції в Дніпропетровській області про народження [PERSON] , [INFO] та в графі «батько дитини» зазначити громадянина України [PERSON] , [INFO] , змінивши прізвище дитини з « [PERSON] » на « [PERSON] », змінити по батькові дитини з « [PERSON] » на « [PERSON] », інші відомості залишити без змін. Ухвалою Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 червня 2024 року заяву прийнято до розгляду в порядку окремого провадження та призначено судове засідання по справі (а.с.35). 22 липня 2024 року від заінтересованої особи Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Довгинцівському та Саксаганського районах у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Макогон І.В. надійшли до суду письмові пояснення, в яких зазначила, що згідно Акту обстеження умов проживання (без дати) заявник, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , проживають і мають постійне місце реєстрації за адресою: [ADDRESS] . Але до матеріалів справи не додано Витягів з реєстру територіальної громади щодо місця реєстрації [PERSON] та [PERSON] . А з Витягу з реєстру територіальної громади вбачається, що [PERSON] , [INFO] зареєстрована за адресою [ADDRESS] (встановити номер будинку неможливо, через погану копією документу), Заявником не надано будь-яких доказів на підтвердження факту здійснення тривалої опіки над [PERSON] . Окрім того, є незрозумілим, чому протягом попередніх років спільного проживання однією сім`єю з [PERSON] , заявником не вживались дії щодо усиновлення згаданої дитини, а такі дії заявником почали реалізовуватись лише в 2024 році. Також зазначила, щодо матеріального становища заявника та мотивів усиновлення заявник працює механіком без офіційного працевлаштування, що свідчить про нестабільність отримання доходу і у разі звільнення буде відсутня можливість здійснювати належне матеріальне забезпечення усиновленої та власних дітей. Враховуючи викладене просить відмовити в задоволенні заяви вимоги [PERSON] про усиновлення дитини. 31 липня 2024 року від заінтересованої особи Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Довгинцівському та Саксаганського районах у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Макогон І.В. надійшли до суду додаткові письмові пояснення, в яких зазначила, що просить врахувати, що згідно перевірки відомостей у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян заявник вже має 2х дітей, а саме: відносно [PERSON] , [INFO] та відносно [PERSON] , [INFO] . У зв`язку з повномасштабною триваючою збройною агресією російської федерації Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» на всій території України введено воєнний стан з 24.02.2022 року (строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 14 травня 2024 року строком на 90 діб). Відповідно до абз. 3 ч.1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII в чинній редакції, не підлягають призову на військову службу під час мобілізації жінки та чоловіки, на утриманні яких перебувають троє і більше дітей віком до 18 років, крім тих, які мають заборгованість із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці. Враховуючи надані Заявником докази, є підстави вважати, що мотивом усиновлення дитини є подальша реалізація дій, спрямованих на отримання відстрочки від мобілізації відповідно до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Враховуючи викладене просить відмовити в задоволенні заяви вимоги [PERSON] про усиновлення дитини. Залучити до участі у справі в якості заінтересованої особи Міністерство оборони України. Ухвалою суду від 16 вересня 2024 року залучено до участі у справі в процесуальному статусі заінтересованої особи [INFO] (а.с.65-66). Заявник [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримав, просив задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] , в судовому засіданні заяву підтримала, просила задовольнити. Представник заінтересованої особи Органу опіки та піклування виконкому Металургійної районної у місті Кривому Розі ради [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, просила задовольнити. Представник заінтересованої особи Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Довгинцівському Саксаганському районах у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Макогон І.В. в судовому засіданні присутня не була, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності за наявними у справі матеріалами. Просила відмовити у задоволенні заяви в повному обсязі. Представник заінтересованої особи [INFO] в судовому засіданні присутній не був, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності за наявними у справі матеріалами. Заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, прийшов до наступного висновку. За правилами ст. 293 ЦПК України суди розглядають в порядку окремого провадження справи про усиновлення. Згідно із ст. 313 ЦПК України суд розглядає справу про усиновлення дитини за обов`язковою участю заявника, органу опіки та піклування або уповноваженого органу виконавчої влади, а також дитини, якщо вона за віком і станом здоров`я усвідомлює факт усиновлення, з викликом заінтересованих та інших осіб, яких суд визнає за потрібне допитати. Для забезпечення таємниці усиновлення у випадках, встановлених Сімейним кодексом України, суд розглядає справу в закритому судовому засіданні. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно із статтею 20 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, дитина, яка тимчасово або постійно позбавлена сімейного оточення, має право на особливий захист і допомогу, що надаються державою. Держави-учасниці відповідно до своїх національних законів забезпечують зміну догляду за дитиною. Такий догляд може включати, зокрема усиновлення. Частиною першою статті 21 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено, що держави-учасниці, які визнають і/чи дозволяють існування системи усиновлення, забезпечують, щоб найкращі інтереси дитини враховувалися в першочерговому порядку. На рівні внутрішнього законодавства України принцип урахування найкращих інтересів дитини викладено у пункті 8 статті 7 СК України та у статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з положеннями яких регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини; предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів дитини. Згідно зі статтею 4 Європейської конвенції про усиновлення дітей, ратифікованої Верховною Радою України 15 лютого 2011 року (далі - Конвенція про усиновлення дітей), компетентний орган не приймає рішення про усиновлення, якщо не є переконаним, що усиновлення відповідатиме найвищим інтересам дитини. У кожному випадку компетентний орган приділяє особливу увагу важливості того, що усиновлення забезпечує дитину стабільними та гармонійними домашніми умовами. Усиновлення є прийняттям усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого статтею 282 цього Кодексу. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя (стаття 207 СК України). Статтею 218 СК України передбачено, що для усиновлення дитини потрібна її згода. Згода дитини на її усиновлення дається у формі, яка відповідає її вікові. Усиновлення провадиться без згоди дитини, якщо вона у зв`язку із віком або станом здоров`я не усвідомлює факту усиновлення. Судом встановлено, що 05 вересня 2020 року [PERSON] зареєстрував шлюб із [PERSON] , зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Інгулецькому та Металургійному районах у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), після реєстрації шлюбу дружина взяла прізвище « [PERSON] », актовий запис № 399 (а.с.10). [PERSON] має малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 27.07.2011 року. Відповідно до свідоцтва про народження батьками дитини вказані: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с.11). Відомості про батька [PERSON] записані відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України, що підтверджено копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження № 00045131225 від 22.05.2024 року, із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч.1 ст.135 СКУ (а.с. 13). [PERSON] , народився [INFO] , про що Центрально-Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) 03 листопада 2021 року зроблено відповідний актовий запис № 934, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.12). Зі свідоцтва про народження вбачається, що матір`ю дитини є [PERSON] , батьком дитини є [PERSON] . Згідно Договору найму житла від 26.03.2020 року [PERSON] отримав в користування житлове приміщення у гуртожитку за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 22,5 кв.м. (а.с.14-16). Відповідно до зазначеного Договору найма відсутній склад сім`ї [PERSON] (а.с.14). Згідно акту обстеження умов проживання від 13 червня 2024 року [PERSON] проживає у сім`ї заявника [PERSON] в однокімнатній квартирі за адресою: [ADDRESS] , у дитини є окреме спальне місце, письмовий стіл, речі розміщені у шафі, умови проживання відповідають нормам, стосунки в сім`ї доброзичливі, [PERSON] згідна на усиновлення її вітчимом (а.с. 26). [PERSON] за станом здоров`я може бути усиновителем та виховувати дитину, що підтверджено наданим до суду висновком про стан здоров`я особи КП «Криворізький районний центр первинної медико-санітарної допомоги № 5» Криворізької міської ради» від 06.06.2024 року (а.с. 18). За змістом витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» ВР-003789068, станом на 19.05.2024 року [PERSON] до кримінальної відповідальності не притягався, не мав раніше судимостей та у розшуку не перебуває (а.с.22). Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу станом на 03.06.2024 року [PERSON] за період з 1 кварталу 2023 року по 4 квартал 2023 року отримував дохід у вигляді заробітної плати на ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» (а.с.24-25). Згідно довідки Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області від 03.03.2025 року № 28.11-34/56745 заборгованість [PERSON] , [INFO] за період з 23.11.2023 року по 01.03.2025 року зі сплати аліментів відсутня (а.с. 94). Згідно довідки ТОВ «ЛІФАН» № 1 від 13.02.2025 року [PERSON] працює у ТОВ «ЛІФАН» з 13 лютого 2025 року за основним місцем роботи, на посаді Електрогазозварника (а.с. 95). В Україні дитинство охороняється державою (частина третя статті 51 Конституції України). Обов`язок держави забезпечити дитині захист і піклування, необхідні для її благополуччя, узгоджується з позиціями, викладеними у визнаних в Україні міжнародно-правових актах, зокрема, у Міжнародному пакті про економічні, соціальні і культурні права 1966 року (пункт 3 статті 10), Конвенції про права дитини 1989 року (стаття 3). Як зазначив Конституційний Суд України у рішенні від 3 лютого 2009 року № 3-рп/2009 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремого положення частини другої статті 211 Сімейного кодексу України (справа про різницю у віці між усиновлювачем та дитиною), згідно з положеннями Принципу 2 Декларації прав дитини 1959 року при прийнятті з цією метою законів пріоритетним має бути якнайкраще забезпечення інтересів дитини. Європейський суд з прав людини також надає особливого значення при вирішенні справ про усиновлення принципу пріоритету інтересів дитини (Рішення у справі «Піні і Бертані та Манера і Атрипальді проти Румунії» від 22 червня 2004 року). Відповідно до статті 20 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року), дитина, яка тимчасово або постійно позбавлена сімейного оточення або яка в її власних якнайкращих інтересах не може залишатися в такому оточенні, має право на особливий захист і допомогу, що надаються державою. Держави-учасниці відповідно до своїх національних законів забезпечують зміну догляду за дитиною. Такий догляд може включати, зокрема, усиновлення. 15 лютого 2011 року Верховною Радою України був прийнятий Закон України «Про ратифікацію Європейської конвенції про усиновлення дітей (переглянутої)». Вказана Конвенція підписана 27.11.2008 та запроваджує сучасні правові стандарти у сфері усиновлення з метою максимального врахуванням найвищих інтересів дитини. Відповідно до статті 4 Європейської Конвенції про усиновлення дітей (переглянутої), компетентний орган не приймає рішення про усиновлення, якщо не є переконаним, що усиновлення відповідатиме найвищим інтересам дитини. У кожному випадку компетентний орган приділяє особливу увагу важливості того, що усиновлення забезпечує дитину стабільними та гармонійними домашніми умовами. Частиною п`ятою статті 24 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що усиновлення допускається виключно в інтересах дитини України відповідно до закону. Відповідно до статті 207 Сімейного кодексу України, усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого статтею 282 цього Кодексу. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя. Таким чином, суд звертає увагу на те, що основною і визначальною засадою усиновлення дитини є забезпечення її найвищих інтересів. Під інтересами дитини суд розуміє необхідність створення для неї сприятливих умов (як матеріального, так і морального характеру) для виховання і всебічного розвитку (у фізичному, психічному, духовному та іншому відношенні), максимально наближених, якщо це можливо, до обстановки, звичної для дитини. Згідно з частиною 1 статті 208 Сімейного кодексу України, усиновленою може бути дитина (стаття 6 цього Кодексу). Усиновлювачем дитини може бути дієздатна особа віком не молодша двадцяти одного року, за винятком, коли усиновлювач є родичем дитини. Усиновлювачем може бути особа, що старша за дитину, яку вона бажає усиновити, не менш як на п`ятнадцять років (частини 1-2 статті 211 Сімейного кодексу України). У статті 213 СК України наведений перелік осіб, які мають переважне перед іншими право на усиновлення дитини. Зокрема, пунктом 2, 3 частини 1 вказаної статті передбачено, що за наявності кількох осіб, які виявили бажання усиновити одну і ту ж дитину, переважне право на її усиновлення має громадянин України, в тому числі: який є чоловіком матері, дружиною батька дитини, яка усиновлюється; який усиновлює кількох дітей, які є братами, сестрами. Відповідно до приписів статті 217 СК України усиновлення дитини здійснюється за вільною згодою її батьків. Згода батьків на усиновлення дитини має бути безумовною. Угода про надання усиновлювачем плати за згоду на усиновлення дитини батькам, опікунам чи іншим особам, з якими вона проживає, є нікчемною. Згода батьків на усиновлення може бути дана ними лише після досягнення дитиною двомісячного віку. Письмова згода батьків на усиновлення засвідчується нотаріусом. Мати, батько дитини мають право відкликати свою згоду на усиновлення до набрання чинності рішенням суду про усиновлення. Отже, за змістом ст. 217 СК України у випадках, коли дитина, стосовно якої розглядається питання про усиновлення, має батьків, обов`язковою умовою його позитивного вирішення є їхня вільна та безумовна згода. При цьому необхідно враховувати, що до набрання рішенням суду про усиновлення законної сили кожен із батьків може відкликати свою згоду незалежно від мотивів. Статтею 218 СК України визначено, що для усиновлення дитини потрібна її згода, якщо вона досягла такого віку та рівня розвитку, що може її висловити. Згода дитини на її усиновлення дається у формі, яка відповідає її вікові та стану здоров`я. Дитина має бути проінформована про правові наслідки усиновлення. Усиновлення провадиться без згоди дитини, якщо вона у зв`язку з віком або станом здоров`я не усвідомлює факту усиновлення. Згода дитини на усиновлення не потрібна, якщо вона проживає в сім`ї усиновлювачів і вважає їх своїми батьками. Статтею 5 Європейської конвенції про усиновлення передбачено, що рішення про усиновлення не приймається, якщо не надано принаймні таких згод, які не відкликані: a) згоди матері й батька; або в разі відсутності й батька, й матері, які могли б надати згоду, згоди будь-якої особи чи установи, які вповноважені надати таку згоду замість них; b) згоди дитини, яка відповідно до закону вважається такою, що має достатній рівень розуміння; дитину вважають такою, що має достатній рівень розуміння, після досягнення віку, який визначено законом та який не повинен перевищувати 14 років; c) згоди другого з подружжя чи зареєстрованого партнера усиновлювача. Особам, згода на усиновлення яких вимагається, повинні бути надані консультації, які можуть бути необхідними, і належним чином повідомлено про наслідки їхньої згоди, зокрема чи призведе усиновлення дитини до припинення правових відносин між дитиною та сім`єю її походження. Згоду повинно бути надано вільно в установленій правовій формі й висловлено чи засвідчено письмово. Компетентний орган повинен вимагати згоди будь-якої особи чи органу, зазначених у пункті 1, або відхиляти відмову в наданні такої згоди, окрім з виключних підстав, визначених законом. Однак згоди дитини, яка страждає від розладів, що перешкоджають висловленню дійсної згоди, можна не вимагати. Згідно роз?яснень, які викладені у п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» частину 1 статті 217 СК України у взаємозв`язку зі ст. 121, ч.1 ст.135 цього Кодексу слід розуміти так: згода батька на усиновлення дитини, народженої матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, не потрібна, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень здійснено за прізвищем матері, а його ім`я та по батькові записано за її вказівкою. Усиновлення здійснюється на підставі рішення суду (частина перша статті 207 СК України) і вважається здійсненим у день набрання чинності рішенням суду про усиновлення (стаття 225 СК України). Відповідно до положень частин першої, другої, четвертої статті 224 СК України суд, постановляючи рішення про усиновлення дитини, враховує обставини, що мають істотне значення, зокрема: 1) стан здоров`я та матеріальне становище особи, яка бажає усиновити дитину, її сімейний стан та умови проживання, ставлення до виховання дитини; 2) мотиви, на підставі яких особа бажає усиновити дитину; 3) мотиви того, чому другий із подружжя не бажає бути усиновлювачем, якщо лише один із подружжя подав заяву про усиновлення; 4) взаємовідповідність особи, яка бажає усиновити дитину, та дитини, а також те, як довго ця особа опікується вже дитиною; 5) особу дитини та стан її здоров`я; 6) ставлення дитини до особи, яка бажає її усиновити. Правові наслідки усиновлення визначені статтею 232 СК України. Згідно з частинами четвертою, п`ятою статті 232 СК України усиновлення надає усиновлювачеві права і накладає на нього обов`язки щодо дитини, яку він усиновив, у такому ж обсязі, який мають батьки щодо дитини. Усиновлення надає особі, яку усиновлено, права і накладає на неї обов`язки щодо усиновлювача у такому ж обсязі, який має дитина щодо своїх батьків. Відповідно до статті 233 СК України на підставі рішення суду про усиновлення в актовий запис про народження дитини або повнолітньої особи, складений органами державної реєстрації актів цивільного стану України, орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни і видає нове Свідоцтво про народження з урахуванням цих змін. Свідоцтво про народження, що було видане раніше, анулюється. Отже, в контексті положень законодавства про усиновлення та батьківство, усиновитель робить свідомий та виважений вибір набути прав батька стосовно дитини, яка не є його кровною, та приймає на себе кореспондуючий цьому обов`язок стати рідною людиною цій дитині, вживати всіх можливих заходів та дій в інтересах дитини, займатися питаннями її виховання та розвитку таким чином і обсягом, яке в мінімальному значенні закріплено у законодавстві та диктується загальними уявленнями про батьківство. При цьому зовнішньо також має прослідковуватися те, що дитина відчуває, що вона перебуває в такому оточенні, яке забезпечить їй у необхідному випадку допомогу, зокрема і на її прохання, у звичайних побутових обставинах. Пунктом 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» роз`яснено, що вирішуючи заяву про усиновлення по суті, суд зобов`язаний перевірити наявність передбачених законом підстав для усиновлення, зокрема: чи дали батьки дитини згоду на це (якщо вона є необхідною); чи може заявник бути усиновлювачем; чи є дитина відповідно до законодавства суб`єктом усиновлення і чи виконано вимоги частин першої - третьої статті 218 СК України щодо наявності згоди дитини; чи відповідають висновок органу опіки та піклування і дозвіл на усиновлення уповноваженого органу виконавчої влади необхідним вимогам. Аналогічний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 01 червня 2022 року у справі № 759/9639/18 (провадження № 61-1599св22). Відповідно до матеріалів справи [PERSON] звернувся із заявою про усиновлення [PERSON] , [INFO] . Оскільки відомості про батька дітей [PERSON] записані відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України, що підтверджено копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження № 00045131225 від 22.05.2024 року, із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч.1 ст.135 СКУтому згода батька [PERSON] на усиновлення дитини не потрібна. На час розгляд вказаної заяви, [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] . [PERSON] надала свою нотаріально посвідчену згоду на всиновлення [PERSON] її малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Вказана заява завірена приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Папуча М.О. (а.с. 20). Малолітня [PERSON] , [INFO] , надала письмову згоду на її усиновлення [PERSON] (а.с. 19). Заявник у даній справі відповідає вимогам до кандидата в усиновлювачі, які встановлені ст. 211 СК України. Має ордер на житлову площу у гуртожитку за адресою: [ADDRESS] . Водночас, сама лише формальна відповідність Заявника вимогам, встановленим ст. 211 СК України, не є безумовною підставою для ухвалення судом рішення про усиновлення дитини, оскільки відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий розгляд цивільних справ на засадах верховенства права. Суд звертає увагу на те, що заявник [PERSON] та дитина, яку він має намір усиновити зареєстровані в різник місцях, а саме: [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , разом з тим [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , Акту про сумісне проживання матеріали справи не містять, як не містять довідки про місце реєстрації матері дитини - [PERSON] . [PERSON] надав довідку про працевлаштування на ТОВ «ЛІФАН» від 13.02.2025 року під час судового розгляду. Довідку про розмір заробітної плати до суду не надано. Крім того, суд звертає увагу, що заявник [PERSON] не був офіційно працевлаштований з 2 кварталу 2024 року по лютий 2025 року. Анілізуючи матеріальний стан заявника суд зазначає, що [PERSON] надано до суду довідку про доходи за 2023 рік та 1 квартал 2024 року, отже суд приходить до висновку про відсутнійсть постійного доходу, тому відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 212 СК України не може бути усиновлювачем. Виконкомом Металургійної районної у місті Кривому Розі ради як органом опіки та піклування надано висновок про доцільність усиновлення та відповідність його інтересам дитини, згідно із яким усиновлення малолітньої громадянки України [PERSON] , [INFO] , громадянином України [PERSON] , є доцільним (а.с.29-30). Разом з тим, зі змісту наданого висновку про доцільність усиновлення Заявником третьої дитини не вбачається, що органом опіки та піклування було проаналізовано особу Заявника як батька своїх двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , не з`ясовано яку участь Заявник приймає у їх вихованні, як піклується про здоров`я доньки та сина, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, які стосунки склалися між Заявником та своїми дітьми і чи в повному обсязі він виконує покладені на нього ст. 150 СК України батьківські обов`язки. Також з висновку не вбачається яким саме чином це усиновлення відповідатиме інтересам дитини, які відносини наразі склалися між дитиною та кандидатом в усиновлювачі (заявником), не відображено дійсні обставини усиновлення, а також добросовісність і мету такого усиновлення. За таких обставин, наданий органом опіки висновок про доцільність усиновлення Заявником дитини є недостатньо обґрунтованим, а відтак не приймається судом до уваги. Крім того, в ході розгляду справи було встановлено, що Заявник має двох неповнолітніх дітей, а саме доньку [PERSON] , [INFO] , а також сина [PERSON] , [INFO] , таким чином Заявник має значний обсяг обов`язків щодо участі у вихованні та утриманні своїх дітей. Крім того, суд не може залишити поза увагою і той факт, що з моменту укладання Заявником шлюбу з матір`ю дитини, а саме з 05 вересня 2020 року до моменту звернення Заявника до суду з даною заявою 27 червня 2024 року пройшов досить тривалий строк, протягом якого Заявник не виявляв бажання усиновити дитину дружини, отже суд розцінює це як створення штучних умов для отримання можливості отримання відстрочки від призову під час мобілізації. Враховуючи вказані вище обставини в їх сукупності та взаємозв`язку, зокрема особу Заявника, який має доньку від попередніх стосунків, яка мешкає окремо від заявника та сина у шлюбі з [PERSON] , відсутність в матеріалах справи доказів активної участі Заявника у вихованні своїх дітей, піклування про їх фізичний, духовний та моральний розвиток, відсутність переконливих мотивів, на підставі яких Заявник бажає усиновити дитину, відсутність доказів про сумісне проживання заявника з [PERSON] та [PERSON] , а також відсутність доказів отримання постійного доходу [PERSON] , суд дійшов висновку що звернення Заявника до суду із заявою про усиновлення є передчасним та формальним, і таке усиновлення у даному випадку не буде відповідати якнайкращим інтересам дитини. На підставі вищевикладеного суд вважає, що заяву [PERSON] про усиновлення дитини слід залишити без задоволення. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про усиновлення, відносяться на рахунок заявника (заявників). На підставі викладеного, На підставі викладеного та

Outcome: dismissed