Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Вказала, що 16 серпня 2018 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від спільного проживання народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] , які перебувають на її утриманні. Батьком дітей є відповідач. 17.12.2024 шлюб між ними розірвано. Добровільно відповідач аліменти на дітей не сплачує, офіційно працевлаштований, оскільки є військовослужбовцем, отримує стабільний дохід у вигляді заробітної плати, інших осіб на утриманні не має, стан його здоров`я задовільний. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі по одній четвертій частині зі всіх видів його заробітку (доходу) на кожну дитину, але не менше 50 відсотків встановленого прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів ддя кожної дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із дати звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття, судові витрати стягнути з відповідача. Відповідно до ухвали Ямпільського районного суду Вінницької області від 13.02.2025 відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання з розгляду справи по суті з повідомленням сторін на 12.03.2025 о 09 год. 00 хв. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, вх.№1271 від 28.02.2025, в якій просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Зважаючи на те, що всі належним чином повідомлені учасники справи в судове засідання не з`явилися, і це не перешкоджає розгляду справи по суті, судовий розгляд справи проведено за відсутності учасників справи на підставі наявних у суду матеріалів. При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Із копії рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 17.12.2024, справа №153/1960/24, встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 16.08.2018 Ямпільським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області розірвано. Після розірвання шлюбу прізвище [PERSON] залишено [PERSON] (а.с.7-9). Із копії свідоцтва про народження, серія [NUMBER] , виданого 30.12.2020 Ямпільським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький), встановлено, що [INFO] в м.Ямпіль Вінницької області народився [PERSON] , батьками якого зазначено [PERSON] та [PERSON] (а.с.10). Із копії свідоцтва про народження, серія [NUMBER] , виданого 26.11.2018 Ямпільським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, встановлено, що [INFO] в м.Ямпіль Вінницької області народився [PERSON] , батьками якого зазначено [PERSON] та [PERSON] (а.с.11). Із копії копії паспорта громадянина України, виданого на ім`я [PERSON] , витягу з реєстру територіальної громади №2024/001454842 від 12.02.2024 та відповіді №1114104 від 12.02.2025 з Єдиного державного демографічного реєстру, встановлено, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.12, 13, 21). Із копії довідки №61 про зареєстрованих у житловому приміщенні / будинку осіб, копії витягу з реєстру територіальної громади №2025/001768951 від 06.02.2025 та копії витягу з реєстру територіальної громади №2025/001767048 від 06.02.2025 встановлено, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.15, 16, 17). Суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні правовідносини, що полягають у обов`язку матері, батька утримувати неповнолітніх дітей. Відповідно до ч.2 ст.51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч.3 ст.51 Конституції України). Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" у п.17 встановлено, що за відсутності згаданої домовленості той із батьків, з ким проживає дитина, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. При цьому аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст.183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст.184 СК) і виплачуються щомісячно. Відповідно до положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ч.ч.1,\~2\~ст.181\~СК України\~за рішенням\~суду кошти\~на утримання\~дитини (аліменти)\~присуджуються у\~частці від\~доходу її\~матері,\~батька або\~у твердій\~грошовій сумі\~за вибором\~того з\~батьків або\~інших законних\~представників дитини,\~разом з\~яким проживає\~дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно ч.ч.1, 2 ст.183 СК України частка заробітку\~(доходу)\~матері,\~батька,\~яка буде\~стягуватися як\~аліменти на\~дитину,\~визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ч.5 ст.183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Дослідивши усі докази, суд вважає позовні вимоги позивача щодо стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей такими, що підлягають до часткового задоволення. При визначенні\~розміру аліментів,\~суд виходить\~із того,\~що відповідно\~до ч.2\~ст.182\~СК України\~розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини. Мінімальний гарантований\~розмір аліментів\~на одну\~дитину не\~може бути\~меншим,\~ніж 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ст.ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи матеріальне\~становище сторін:\~позивача,\~на утриманні\~якої є\~двоє малолітніх\~дітей та\~відсутні відомості\~про наявність\~у неї\~доходів,\~а також\~відповідача,\~щодо якого\~відсутні відомості\~про його\~непрацездатність,\~стан здоров`я\~та наявність\~доходів,\~суд вважає\~розмір аліментів\~1/3\~(одна\~третя)\~зі всіх\~видів заробітку\~(доходу)\~відповідача,\~але не\~менше 50\~відсотків встановленого\~прожиткового мінімуму\~для кожної\~дитини відповідного\~віку та\~не більше\~десяти прожиткових\~мінімумів для\~кожної дитини\~відповідного віку,\~щомісячно,\~до досягнення\~найстаршою дитиною\~повноліття,\~таким,\~що може\~належно забезпечити\~повноцінне харчування,\~розвиток та\~виховання дітей,\~придбання необхідних\~товарів для\~дітей цього\~віку та не буде непомірним тягарем для відповідача. Тому позовні вимоги позовні вимоги в цій частині є обгрунтованими і такими, що підлягають до задоволення. Суд не вбачає підстав для задоволення позову в повному обсязі, оскільки позивачем всупереч ст.81 ЦПК України не доведено належними та допустимими доказами можливість сплати відповідачем аліментів по одній четвертій частині зі всіх видів його заробітку (доходу) на кожну дитину. Одночасно суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що відповідно до ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них, а також положення ст.185 Сімейного кодексу України щодо обов`язку того з батьків, з кого присуджено аліменти на дитину, брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Відповідно до положень ст.191 СК України стягнення аліментів потрібно проводити з дня пред`явлення позову, тобто з 11.02.2025. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки, позивач на підставі п.3 ч.1 ст.5 ЗУ "Про судовий збір" звільнена від сплати судового збору при подачі позову до суду про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, а тому суд, в порядку ч.1 ст.141 ЦПК України, має підстави покласти судовий збір на іншу сторону та стягнути із відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі ставки судового збору, встановленого п.п.1 п.1 ч.2 ст.4 ЗУ "Про судовий збір", у сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 (двадцять) копійок. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах платежу за один місяць.

Outcome: partial