Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-11 00:00:00

ТОВ «Фінпром\~Маркет» звернулося\~до суду\~з позовною\~заявою до\~ [PERSON] \~про стягнення\~заборгованості,\~обґрунтовуючи свої\~позовні вимоги\~тим,\~що 28.08.2021\~року між\~ТОВ «1\~Безпечне агентство\~необхідних кредитів»\~(надалі\~ Позикодавець)\~та [PERSON] \~(надалі\~ Позичальник/Відповідач)\~укладено Договір\~позики №75163131\~(на\~умовах повернення\~позики в\~кінці строку\~позики)\~(надалі\~ Договір\~позики),\~за умовами\~якого Позикодавець\~надав відповідачу\~грошові кошти\~у розмірі\~5\~200,00\~грн.,\~строк позики\~ 15\~днів зі\~сплатою процентів\~у розмірі\~1.99\~%\~в день\~(базова\~процентна ставка/фіксована).\~Договір підписано\~електронним підписом\~позичальника,\~відтворений шляхом\~використання позичальником\~одноразового ідентифікатора. Того ж\~дня,\~Позикодавець на\~виконання п.1\~Договору позики\~№75163131\~від 28.08.2021\~року,\~виконав свої\~зобов`язання,\~зокрема передав\~Відповідачу у\~власність грошові\~кошти в\~розмірі 5\~200,00\~грн.\~шляхом їх\~перерахування на\~банківський картковий\~рахунок Відповідача\~№ [NUMBER] ,\~за посередництвом\~платіжної установи\~ТОВ «ФК\~Фінекспрес».\~Згідно із\~п.\~6.5\~Правил,\~у редакції,\~що діяла\~на час\~укладення договору\~позики,\~передбачено,\~що у\~разі неповернення/повернення\~не в\~повному розмірі/несвоєчасного\~повернення позики\~та процентів,\~позичальнику на\~таку неповернуту\~позику (або\~її частину)\~товариство має\~право нараховувати\~проценти у\~розмірі,\~передбаченому договором\~позики,\~за кожний\~день понадстрокового\~користування та\~закінчуючи днем\~повернення позики\~(або\~її частини)\~та процентів,\~але в\~будь-якому\~випадку не\~більше 90\~календарних днів.\~Позичальник розуміє\~та погоджується\~з тим,\~що нарахування\~процентів на\~позику (або\~її частину)\~за понадстрокове\~користування позикою\~за договором\~позики не\~є штрафом,\~пенею чи\~будь-якою\~іншою штрафною\~санкцією в\~розумінні чинного\~законодавства,\~а застосовується\~виключно в\~якості процентної\~ставки на\~позику за\~понадстрокове користування. Таким чином,\~у договорі\~позики встановлено\~строк позики\~30\~днів,\~однак у\~самому договорі\~позики наявні\~умови щодо\~пролонгації або\~автопролонгації строку\~користування позикою.\~Умовами,\~які передбачені\~у Правилах,\~строк пролонгації\~обмежено 90\~календарними днями.\~Отже,\~укладаючи договір\~позики,\~сторони узгодили\~порядок повернення\~кредиту та\~сплати процентів\~за користування\~ним поза\~межами строку\~кредитування.\~Враховуючи викладені\~вище умови\~Договору позики\~№75163131\~від 28.08.2021\~року,\~та здійснені\~Відповідачем платежі\~в рахунок\~погашення заборгованості\~за договором\~позики,\~які складають\~ 0\~грн.,\~заборгованість останнього\~за договором\~позики складає\~16\~065,40\~грн.,\~зокрема:\~5\~200,00\~грн.\~ сума\~заборгованості за\~основною сумою\~боргу;\~10\~865,40\~грн.\~ сума\~заборгованості за\~відсотками. 21.12.2021\~року ТОВ\~«1\~Безпечне Агентство\~Необхідних Кредитів»\~та ТОВ\~«Фінансова Компанія\~Управління Активами»\~уклали Договір\~факторингу №\~2112\~від 21.12.2021\~року,\~за умовами\~якого останній\~набув право\~грошової вимоги\~до фізичних\~осіб боржників,\~в тому\~числі за\~договором позики\~№75163131\~від 28.08.2021\~року. 31.03.2023\~року ТОВ\~«Фінансова Компанія\~Управління Активами»\~та ТОВ\~«Фінпром Маркет»\~уклали Договір\~факторингу №310323-ФМ\~від 31.03.2023\~року,\~за умовами\~якого Позивач\~набув право\~грошової вимоги\~до фізичних\~осіб боржників,\~в тому\~числі за\~договором позики\~№75163131\~від 28.08.2021\~року. Відповідно до Реєстру прав вимог від 31.03.2023 року до договору факторингу №310323-ФМ від 31.03.2023 року ТОВ «Фінпром Маркет» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 16\~065,40 грн., з яких: 5\~200,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 10\~865,40 грн. - сума заборгованості за відсотками. В зв`язку з викладеним позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості за Договором позики №75163131 в розмірі 16\~065,40 грн., суму сплаченого судового збору в розмірі 2422,40 грн. та витрати понесені на професійну правничу допомогу в розмірі 3 500,00 грн. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Відповідач [PERSON] повідомлявся про розгляд справи у спрощеному провадженні, а також про необхідність надати відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують його відзив. У відповідності до п.3, п.4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, не використав наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, враховуючи згоду позивача (представника позивача), відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах справи доказами та ухвалити заочне рішення. Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Фінпром Маркет» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 28 серпня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики № 75163131 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) (далі Договір №75163131). Пунктом 1 Договору №75163131 передбачено, що позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами Договору строк шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. У підпунктах 2.1-2.3 п. 2 Договору №75163131 сторони обумовили параметри та умови позики, параметри, порядок і графік повернення позики та сплати процентів. Зокрема, сума позики становила 5\~200,00 грн.; строк позики (строк договору) 15 днів; процентна ставка 1,99%/день (фіксована); дата надання позики 28.08.2021; дата повернення позики (останній день) 12.09.2021; знижена процентна ставка/день (застосовується у відповідності до умов програми лояльності) 1,99%; процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) за день (не застосовується в період карантину) 2,70%; орієнтовна реальна річна процентна ставка 57499,79%; орієнтовна загальна вартість позики 6\~752,20 грн. Крім того, із п.4 Договору №75163131 судом встановлено, що проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики. Також зі змісту п.12 Договору №75163131 суд встановив, що цей договір був укладений дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Із досліджених у судовому засіданні Правил надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики) судом встановлено, що у п.6.5 цього документа міститься умова, відповідно до якої, у разі неповернення/повернення не в повному розмірі/несвоєчасного повернення позики та процентів, позичальнику на таку неповернуту позику (або її частину) Товариство має право нараховувати Проценти у розмірі, передбаченому Договором, за кожний день понадстрокового користування позикою (або її частиною), починаючи з першого дня такого понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення позики (або її частини) та процентів, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів. Позичальник розуміє та погоджується з тим, що нарахування процентів на позику (або її частину) за понадстрокове користування позикою за Договором позики не є штрафом, пенею чи будь-якою іншою штрафною санкцією в розумінні чинного законодавства, а застосовується виключно в якості процентної ставки на позику за понадстрокове користування. Водночас у п.6.9 означених Правил міститься умова, згідно якої позичальник надає свою згоду, що у період з першого дня понадстрокового користування позикою (її частиною) і до дати повного виконання позичальником своїх зобов`язань за договором позики, на суму позики (її частину) нараховуються проценти у розмірі, встановленому договором позики. Крім того, із довідки про ідентифікацію, яка підготовлена ТОВ «1 Безпечне агентство безпечних кредитів», суд встановив, що цим документом підтверджується, що [PERSON] ідентифікований цим товариством шляхом акцептування договору позичальником у спосіб підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора k6tUAHO5EL, що мало місце 28.08.2021 о 11:14:30 год. Із довідки Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінекспрес» №КД-000008105/ТНПП від 07.02.2025 року суд встановив, що цим товариством, відповідно до умов договору про переказ коштів №23-01-18/5 від 23.01.2018, що укладений із ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», підтверджено прийняття до виконання та завершення наступної платіжної операції: дата 28.08.2021; номер платежу 41е722еа-6f2с-4344-b3dс-0918bеd7аb0а; сума 5 200,00 грн.; отримувач [PERSON] ЕПЗ № [NUMBER] . Також суд встановив, що 21 грудня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» укладено договір факторингу №2112 (далі Договір факторингу №2112), у відповідності до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступає за плату права вимоги до боржників, зазначених в Реєстрі заборгованостей (Додаток №1 до цього договору), а до ТОВ «Фінансова компанія управління активами» переходять всі права грошової вимоги, які належали ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» за кредитними договорами. Відповідно до графи №506 Реєстру прав вимоги №4 від 21.12.2021 до Договору факторингу №2112, судом встановлено, що ТОВ «Фінансова компанія управління активами» набуло право грошової вимоги до [PERSON] в сумі 16\~065,40 грн., з яких 5 200 грн. сума заборгованості за тілом, 10\~865,40 грн. сума заборгованості по процентам за користування. Відповідно до договору факторингу №310323-ФМ від 31 березня 2023 року (далі Договір факторингу №310323-ФМ) суд встановив, що ТОВ «Фінансова компанія управління активами» відступає за плату права вимоги до боржників, зазначених в Реєстрі заборгованостей (Додаток №1 до цього договору), а до ТОВ «Фінпром Маркет» переходять всі права грошової вимоги, які належали ТОВ «Фінансова компанія управління активами» за кредитними договорами. Відповідно до графи №505 Реєстру боржників від 31.03.2023 як Додатку №1 до Договору факторингу №310323-ФМ, судом встановлено, що ТОВ «Фінпром Маркет» набуло право грошової вимоги до [PERSON] в сумі 16\~065,40 грн., з яких 5\~200,00 грн. сума заборгованості за тілом, 10\~865,40 грн. сума заборгованості по процентам за користування. Згідно з розрахунком заборгованості, що підготовлений позивачем, суд встановив, що, станом на 24.02.2025, сукупна заборгованість відповідача перед позивачем згідно Договору №75163131 становить 16\~065,40 грн., з яких: 5\~200,00 грн. сума заборгованості за тілом позики та 10\~865,40 грн. сума заборгованості за нарахованими та несплаченими процентами. Водночас із цього письмового доказу суд встановив, що позивачем проценти за користування позикою нараховані відповідачу за період з 29.08.2021 до 11.12.2021 із застосуванням відсоткової ставки 1,99%. Відповідно до положень ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з диспозицією ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч.1,3,4,7 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» (далі Закон№675), пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч.12 ст. 11 Закону №675). Статтею 12 Закону №675 визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону №675 передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини 1 статті 3 Закону №675). Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст.1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Згідно з ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Таким чином, суд встановив, що позивач як новий кредитор набув права вимоги до відповідача за Договором №75163131 на підставі укладених договорів факторингу. Статтею 1046 ЦК України встановлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 1 ст.1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статті 527, 530 ЦК України визначають, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Таким чином, із дослідженого Договору №75163131 суд встановив, що його сторони узгодили розмір позики, грошову одиницю, в якій надано позику, строк та умови її надання, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору на таких умовах шляхом підписання означеного договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем). Згідно з ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Всупереч положенням ч. 1 ст. 81 ЦПК України, відповідачем не надано суду жодних доказів як неотримання ним у позику від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» грошових коштів в сумі 5 200 грн., так і доказів своєчасного та у повному обсязі виконання умов Договору №75163131 у строки, передбачені цим правочином. Водночас матеріалами справи, підтверджується той факт, що сума позики, що була обумовлена між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] і відображена у п.п.2.1 п.2 Договору №75163131, була отримана відповідачем саме 28.08.2021 шляхом перерахування на картковий рахунок відповідача. Отже, зважаючи на те, що [PERSON] не виконав грошове зобов`язання щодо повернення суми позики за Договором №75163131 як первинному позикодавцю ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», так і його правонаступникам: ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «Фінпром Маркет», тому суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення із відповідача 5 200 грн. в рахунок погашення тіла позики підлягає задоволенню. Разом з тим, щодо розміру заборгованості за відсотками в сумі 10\~865,40 грн. суд зазначає наступне. Так, із безпосередньо дослідженого судом розрахунку згідно з Договором №75163131, що підготовлений позивачем, станом на 24.02.2025, розмір заборгованості відповідача [PERSON] перед позивачем по сплаті відсотків за користування отриманими у позику коштами становить 10\~865,40 грн. Ця заборгованість ТОВ «Фінпром Маркет» була нарахована позичальнику [PERSON] за період із 29.08.2021 до 11.12.2021 включно. Суд встановив, що зазначена сума заборгованості по сплаті відповідачем відсотків за Договором №75163131 переходила від первинного до нового кредитора, тобто від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» до ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та від ТОВ «Фінансова компанія управління активами» до ТОВ «Фінпром Маркет», на підставі укладених договорів факторингу. Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року в справі №444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) та від 04 липня 2018 року в справі №310/11534/13-ц (провадження №14-154 цс 18), сформувала правовий висновок, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти, а також обумовлену в договорі неустойку за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. При цьому Велика Палата Верховного Суду зазначила, що кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання, відповідно до частини другої статті 625 ЦК, а не у вигляді стягнення процентів та неустойки. Відповідно до підпункту 2.2 п.2 у взаємозв`язку із умовами п.4 Договору №75163131, сторони погодили, що строк позики становить 15 днів, а проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики. Оскільки відповідач свої зобов`язання за Договором №75163131, в частині сплати відсотків за користування сумою позики протягом усього строку позики, не виконав, то розмір заборгованості по відсоткам складає 1\~552,20 грн. (5 200 грн (сума позики) х 1,99% (процентна ставка (базова) згідно п.п. 2.3 п.2 Договору №75163131) х 15 днів (строк позики). Отже, за умовами Договору №75163131, що були погоджені сторонами, позивач як правонаступник первинного позикодавця ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» має право на стягнення відсотків лише у межах строку позики у розмірі базової процентної ставки, що узгоджується із положеннями п.п.2.3. п.2 Договору №75163131. Водночас посилання позивача, як на підставу для нарахування відсотків у розмірі 10\~865,40 грн., на положення п.6.5 Правил надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики) судом відхиляються з огляду на таке. До позовної заяви позивачем додані означені вище Правила, зміст яких містить п.6.5, 6.9, що надавали право первинному позикодавцю ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» здійснювати нарахування відсотків, розмір яких обумовлений у п.п.2.3 п.2 Договору №75163131, починаючи з першого дня понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення позики (або її частини) та процентів, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів. Однак із досліджених судом Правил надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики) встановлено, що їх умови не містять підпису позичальника [PERSON] , в тому числі і у виді електронного підпису одноразовим ідентифікатором. На підставі цього суд робить висновок, що належних і допустимих доказів тому юридичному факту, що сторони Договору №75163131 обумовили у письмовому вигляді сплату відсотків за понадстрокове користування отриманими у позику коштами матеріали справи не містять. Частиною 6 ст.81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У цьому контексті суд вважає за необхідне звернути увагу сторін, що зміст п.п.5.1 п.5 Договору №75163131, не містить інформації, що відповідач [PERSON] ознайомився на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/ саме із Правилами надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що затверджені наказом директора ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» №12/08/2021 від 12.08.2021, які додані позивачем до позову і саме на яких цим учасником справи ґрунтуються вимоги про стягнення відсотків за користування сумою позики в розмірі 10\~865,40 грн. Подібні правові висновки щодо недоведення позивачем факту погодження певних умов у кредитних правовідносинах викладено у постанові Верховного Суду України від 22 березня 2017 року №6-2320цс16, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження №14-131цс19), у постановах Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі №460/4070/18-ц (провадження №61-9156св20), від 13 травня 2021 року у справі №359/4430/18 (провадження №61-17911ск19), що судом застосовуються у конкретній справі з метою дотримання положень ч.4 ст.263 ЦПК України. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що надані позивачем відомості щодо розміру заборгованості за відсотками у розмірі 10\~865,40 грн. не відповідають умовам Договору №75163131 та нормам чинного законодавства, а відтак розмір заборгованості по несплаченим відповідачем відсоткам перед первісним позикодавцем за Договором №75163131 від 28.08.2021 становить 1\~552,20 грн. Таким чином, враховуючи викладене, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов Договору №75163131, з останнього на користь позивача слід стягнути заборгованість за несплаченими відсотками за Договором №75163131 від 28.08.2021 у розмірі 1\~552,20 грн. Щодо стягнення із відповідача витрат на правову допомогу в розмірі 3500 грн., суд зазначає наступне. Відповідно до положень ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України). Вирішуючи питання про відшкодування позивачеві судових витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду цієї справи, суд враховує вимоги ч.1,2,3 ст. 137 ЦПК України, якими передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. З аналізу означених положень процесуального права суд робить висновок, що на підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу необхідно суду надати такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зробила правовий висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Із досліджених судом матеріалів справи встановлено, що позивачем на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано копії таких документів: 1) договору про надання правничої допомоги від 01 листопада 2024 року, укладеного між ТОВ «Фінпром Маркет» та адвокатом Ткаченко Ю.О.; 2) акту приймання-передачі справ на надання правничої допомоги як Додаток №1 до Договору №01-11/24 про надання правничої допомоги від 01.11.2024; 3) акту приймання-передачі наданої правничої допомоги як Додаток №2 до Договору №01-11/24 про надання правничої допомоги від 01.11.2024; 4) витягу з акту №7-П приймання-передачі наданої правничої допомоги як Додаток №2 до Договору №01-11/24 про надання правничої допомоги від 01.11.2024; 5) акту приймання-передачі справ на надання правничої допомоги як Додаток №1 до Договору №01-11/24 про надання правничої допомоги від 01.11.2024; 6) платіжної інструкції кредитового переказу коштів №579932570.1 від 30.01.2025. У зв`язку із дослідженими письмовими доказами на підтвердження надання позивачу правничої допомоги адвокатом Ткаченко Ю.О. у конкретній цивільній справі, суд констатує, що позивачем надано належні та допустимі докази на підтвердження як факту надання відповідного виду правничої допомоги, так і оплати вартості такої допомоги. Суд також погоджується із позивачем, що вартість правничої допомоги в розмірі 3500 грн. є співмірною зі складністю справи та виконаною адвокатом роботою (підготовкою позовної заяви), часом, витраченим адвокатом на виконання такої роботи, обсягом виконаної роботи та ціною позову. Згідно із частиною 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п/п 1 пункту 1 частини 2 ст. 4 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» з позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, справляється судовий збір в розмірі 1,5% відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду. Відповідно до ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору. Згідно статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи на 01 січня 2025 року складає 3028,00 грн. Дана позовна заява сформована в системі «Електронний суд», тому розмір судового збору за подання даної позовної заяви становить 2 422,40 грн. (3 028 х 0,8), який сплачений позивачем. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в сумі 2 422 грн. 40 коп. Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача про стягнення заборгованості з відповідача в загальному розмірі 6\~752,20 грн. /5 200,00 грн. + 1\~552,20 грн./. Отже, процентне співвідношення задоволених вимог становить 42,03 % ((6\~752,20 грн. задоволені вимоги) / ( 16\~065,40 грн. заявлені позовні вимоги )*100%). З цих задоволених вимог підлягає сплаті судовий збір у сумі 1\~018 грн. 13 коп. (2\~422,40 грн. сплачений судовий збір * 42,03 %), який підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial