Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-03 00:00:00

У грудні 2024 року до Дарницького районного суду м. Києва звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "РАДА 2" з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. Вимоги позову обґрунтовані тим, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , а ТОВ "РАДА 2" є житлово-експлуатаційною організацією, яка обслуговує вказаний будинок. Між сторонами укдадено договір № УЖ/Р2-2/12/11/19 про надання житлово-комунальних послуг від 12.11.2019, відповідно до п. 3.2.1. відповідач зобов`язалася оплачувати та компенсовувати послуги в порядку та на умовах визначених договором. Внаслідок несплати вартості житлово-комунальних послуг за період з 01.03.2023 по 30.11.2024 за відповідачем утворився борг, з врахуванням штрафних санкцій у розмірі 12 256,86 грн. Ухвалою від 11.02.2025 відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідослений належним чином. Відповідач у судове засідання не зв`явилася, надіслала заяву про визнання позову та розгляд справи без її участі. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджуєтьсяінформаційною довідкою № 408529536 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (а. с. 26). За приписами статей 319, 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить. Відповідно до положень ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів). Товариство з обмеженою відповідальністю "РАДА 2" є управителем будинку, що підтверджується актом готовності об`єкта до експлуатації № 1/14 від 01.12.2014, а також договором про надання послуги з управління багатоквартирним будинком від 14.09.2020, вказаним договором встановлено тариф на послуги, що надаються у розмірі 5,07 грн за 1 кв.м. загальної площі квартири (а. с. 32-36, а. с. 7-11). Відповідно до розпорядження ТОВ "РАДА 2" № 5 про зміну розміру плати від 01.12.2021 тариф за утримання будинку та прибудинкової території для жилих приміщень становить 5,83 грн за 1 кв.м. (а. с. 27). Відповідно до розпорядження ТОВ "РАДА 2" № 2 про зміну розміру плати від 31.05.2023 тариф за утримання будинку та прибудинкової території для жилих приміщень становить 6,61 грн за 1 кв.м. (а. с. 29). Відповідно до розпорядження ТОВ "РАДА 2" № 2 про зміну розміру внесків за управління будинком, житлових приміщень від 31.05.2024 тариф за управління будинком становить 7,86 грн за 1 кв.м. (а. с. 31). Між ТОВ "РАДА 2" та [PERSON] укдадено договір № УЖ/Р2-2/12/11/19 про надання житлово-комунальних послуг від 12.11.2019, відповідно до п. 3.2.1. відповідач зобов`язалася оплачувати та компенсовувати послуги в порядку та на умовах визначених договором (а. с. 18-25). Послугу з вивезення твердих побутових відходів ТОВ "РАДА 2" надає опосередковано через ТОВ "Володар Роз", з яким уклвдений договір № 314-Ж-11 на вивезення та знешкодження (захоронення) твердих побутових відходів від 03.01.2011 (а. с. 43-47). Відповідно до протоколу № 1 загальних зборів власників житлових та нежитлових приміщень секціх "Б" будинку за адресою: [ADDRESS] від 26.10.2021 тариф за послугу організації цілодобової служби консьєржів було встановлено у розмірі 94,75 на місяць (а. с. 48-51). Обов`язок споживача своєчасно оплачувати надані йому житлово-комунальні послуги та витрати на утримання будинку і прибудинкової території випливає також з положень ст.ст. 151, 162 Житлового кодексу Української РСР та Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 № 572. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг на час виникнення спірних правовідносин визначав Закон України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції від 24.06.2004 р. № 1875-IV (надалі - Закон № 1875-IV). Вказаний Закон містить визначення житлово-комунальних послуг як результату господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, комунальних послуг як результату господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо-та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством, та покладає на балансоутримувача будинку обов`язок здійснювати розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечення управління майном (підпункти 1, 3, 10 пункту 1 частини 1 статті 1). Пунктом 1 ч. 3 ст. 20 Закону № 1875-IV встановлено обов`язок споживача, а пунктом 3 частини другої статті 21 цього Закону - обов`язок виконавця, укласти договір на надання житлово-комунальних послуг згідно з Типовим договором. За приписом статті 32 Закону № 1875-IV розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Згідно з положеннями статей 526, 530, 611 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства у встановлений строк (термін), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Визначаючи розмір заборгованості відповідача за оплату житлово-комунальних послуг, суд покладає в обґрунтування свого рішення наданий позивачем розрахунок як об`єктивний і належний доказ, що містить відомості щодо розміру нарахованих сум, здійснений на основі затверджених в установленому порядку норм та пропорційно до загальної площі належної відповідачу квартири. Відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, проте жодних доказів на спростування наданого позивачем розрахунку відповідач не надав. Відповідач не виконав грошове зобов`язання, а отже вона відповідно до положень ст. 625 ЦК України на вимогу кредитора зобов`язана сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Згідно з наданим позивачем розрахунком втрати від інфляції склали 1 097,12 грн, 3% річних за вказаний період прострочення - 525,31 грн. Таким чином, аналізуючи приведені докази, даючи їм оцінку в їх сукупності, з урахуванням вищевказаних обставин, вирішуючи справу в межах заявлених вимог, за наявності доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог та визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості за житлово-комунальні послуги з врахуванням штрафних санкцій у розмірі 12 256,86 грн. З урахуванням викладеного, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та таким, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 142 doc2.nsf/link1/an_7949/ed_2020_01_01/pravo1/T04_1618.html?pravo=1#7949" title="Цивільний процесуальний кодекс України (ред. з 15.12.2017); нормативно-правовий акт № 1618-IV від 18.03.2004">ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Як вбачається з матеріалів справи позивачем було сплачено судовий збір за звернення до суду із вказаним позовом у розмірі 3 028,00 грн. У зв`язку з визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, на користь позивача з відповідача підлягає стягненню 50 % від суми сплаченого судового збору у розмірі 1514,00 грн та підлягає до повернення з державного бюджету 50 % судового збору у розмірі 1514,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved