Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-10 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову вказано, що 15.07.2017 року між позивачкою та відповідачем був укладений шлюб, який зареєстрований виконавчим комітетом Зеленодібрівської сільської ради Городищенського району Черкаської області, актовий запис №02. Від даного шлюбу сторони спільних дітей не мають. Також в позові вказано, що спільне життя позивачки та відповідача не склалось, між сторонами втрачено почуття любові та поваги один до одного і в кінцевому результаті це призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. З квітня 2024 року сторони не ведуть спільного господарства і їх шлюб існує лише формально. Примирення між ними неможливе. Ухвалою суду від 11.12.2024 року позовну заяву прийнято, відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті справи. Заперечень щодо такого порядку розгляду справи до суду не надано. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29.01.2025 року частково задоволено клопотання відповідача, сторонам надано строк для примирення терміном в один місяць, провадження у справі зупинено. Ухвалою суду від 03.03.2025 року, після спливу строку на примирення між сторонами, провадження у справі було поновлено та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання позивачка [PERSON] та її представник адвокат Глембоцька К.О. не з`явились. При цьому, 07.03.2025 року представником позивачки була подана до суду заява про розгляд справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу без участі сторони позивачки, в якій остання одночасно вказала, що позовні вимоги позивачка підтримує в повному обсязі, подальше збереження шлюбу між сторонами неможливе, тому позивачка просить їх з відповідачем шлюб розірвати. В судове засідання відповідач [PERSON] також не з`явився, попередньо подавши до суду заяву від 11.03.2025 року, в якій зазначив, що строк, наданий судом для примирення між ним та позивачкою, результатів не дав, тому, він (відповідач) позов про розірвання шлюбу визнає в повному обсязі та не заперечує проти його задоволення, а також просить розглянути справу без його участі. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного висновку. Статтею 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписами ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно зі ст. 110 СК, один з подружжя має право пред`явити до суду позов про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в своїй постанові № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що 15.07.2017 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, який зареєстрований виконавчим комітетом Зеленодібрівської сільської ради Городищенського району Черкаської област, про що зроблено відповідний актовий запис № 02. Від даного шлюбу сторони спільних дітей не мають. На даний час подружні відносини між сторонами не підтримуються, шлюб носить формальний характер. Спільне господарство не ведеться. Враховуючи, викладене вище, а також те, що шлюб між сторонами фактично розпався і зберегти його неможливо, оскільки позивачка не бажає примирятися та наполягає на розірванні шлюбу, а наданий судом строк для примирення позитивних результатів не дав і відповідач визнав позовні вимоги, про що подав відповідну заяву, суд приходить до висновку про задоволення позову позивачки, так як подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивачки, яка категорично не бажає зберігати шлюб з відповідачем. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з того, що судові витрати по справі складаються з судового збору, сплаченого позивачкою при зверненні з позовом до суду в сумі 1211 грн. 20 коп. /а.с. 1/. Натомість, враховуючи що позивачкою, ані в позові, ані в заяві про розгляд справи без її часті, не заявлялось вимог про відшкодування їй сплаченого нею судового збору, то на підставі ст. 13 ЦПК України суд не розглядає питання про розподіл судових витрат.

Outcome: approved