Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом до відповідача. Посилався на те, що перебуває із відповідачкою в зареєстрованому шлюбі, від якого у них народився син [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Вказував, що подружнє життя з Відповідачкою не склалося. Він глибоко переконаний, що немає сенсу продовжувати стосунки, оскільки сім`я розпалася через втрату взаєморозуміння та неможливість дійти згоди навіть у побутових питаннях. Шлюб існує лише формально, сімейне життя фактично припинилося. Розбіжності у поглядах на життя та постійні конфлікти призвели до відчуження, втрати поваги та довіри, що є основою будь-якої сім`ї. Їхні стосунки завершилися вже давно. Через конфлікти вони розійшлися і живуть окремо протягом тривалого часу. Враховуючи ці обставини, вважає, що збереження шлюбу неможливе, сім`я остаточно розпалася. Подальше існування шлюбу суперечить нашим інтересам, тому він хоче його розірвати. Відновлювати стосунки з відповідачкою не бажає. Питання щодо поділу майна не виникає. Між ними досягнуто згоди стосовно визначення місця проживання синів після розірвання шлюбу, участі у забезпеченні умов життя дітей того з батьків, хто проживатиме окремо, участі у вихованні дітей того з батьків, який проживатиме окремо та розміру аліментів на дітей. Ці всі обставини передбачені нотаріально посвідченим договором між батьками про утримання та визначення місця проживання дітей з батьком від 28 січня 2025 року. Він вже більше шести місяців проживає разом із сином - [PERSON] окремо від [PERSON] , наразі саме він, [PERSON] , самостійно виховує сина - [PERSON] , забезпечуючи всі потреби: харчування, лікування, одяг, навчання та розвиток. Створює всі необхідні умови для комфортного проживання та нормального розвитку дитини в атмосфері любові й матеріальної забезпеченості. Крім того, він також активно займається питаннями здоров`я сина, супроводжує його до лікаря і забезпечує регулярні обстеження та медичні препарати при препарати при потребі. Також, він займається вихованням свого сина, контролює його навчання, забезпечує всім необхідним для належного та різностороннього розвитку дитини, регулярно відвідує батьківські збори та виконує рекомендації вчителів. Встановлення факту самостійного виховання та утримання [PERSON] , [INFO] , необхідно для можливості пересування з дитиною без документальної згоди матері, зняття сина з реєстрації місця проживання та реєстрації сина за новим місцем проживання, можливості забезпечити дитину відпочинком та оздоровленням, оформлення та отримання належних соціальних виплат. Іншим шляхом він не може підтвердити факт самостійного виховання дитини батьком. Просив розірвати шлюб, визначити місце проживання сина із ним та встановити факт, що має юридичне значення. Відповідачем відзив на позов подано не було. Позивач у судове засідання не з`явився. У поданій до суду заяві позов підтримав, просив розглянути справу у його відсутності. Відповідач також у судове засідання не з`явилася. Від відповідача надійшла заява, в якій остання визнала позов та просила його задовольнити. Просить розглянути справу у її відсутності. Згідно положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який між ними зареєстровано 15.06.2011 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Заліщицького районного управління юстиції Тернопільської області, про що складено відповідний актовий запис № 28. (а.с.6). Від даного шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] (а.с.14-15). Як встановлено, спільне життя сторін на склалось через різні погляди на сімейне життя, інтереси та несумісності характерів. Фактичні шлюбні відносини та ведення спільного господарства між ними припинено. Таким чином, суд вважає, що збереження їх сім`ї неможливе, оскільки сім`я сторін розпалася остаточно, на даний час їх шлюб носить формальний характер. Шлюбні відносини між ними фактично припинені. Враховуючи наведені вище обставини та фактичні взаємини сторін, суд приходить до висновку, що сім`я у сторін остаточно розпалась і зберегти її уже неможливо. Відповідно до ч. 2\~ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, спільне небажання сторін зберігати сім`ю, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати. Щодо встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини, суд зазначає наступне. Суд, розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі доказів, наданих позивачем, а відтак, дійшов висновку, що вимоги заяви підлягають задоволенню з наступних підстав. На підтвердження обставин самостійного виховання позивачем сина, судом досліджуються наступні документи: Відповідно до нотаріально посвідченого Договору від 08 січня 2025 року, сторони погодили, що їхній син [PERSON] буде проживати разом із батьком, виховуватися та перебувати на його вихованні та утриманні (а.с.15-16). Відповідно до довідки від КНП «Заліщинська ЦМЛ» вбачається, що звернення до лікаря та надання мединої допомоги відбувалось в присутності батька, а також характеристики із ЗДО «Калинка»(а.с.25,27-28). Також письмовими поясненнями [PERSON] , [PERSON] підтверджується факт самостійного виховання утримання батьком сина [PERSON] . (а.с.37-39). Також із письмової характеристики Заліщицької державної гімназії вбачається, що вихованням сина [PERSON] займається матір, згідно довідки КНП «Заліщинська ЦМЛ» вбачається, що звернення до лікаря та надання медичної допомоги [PERSON] відбувалось в присутності матері. Відповідно до ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. При цьому, згідно зі ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Статтею 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.12.1991 року, у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно із ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Відповідно до ст. 157 Сімейного Кодексу України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Згідно з п. 2 ч. 1ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. Згідноч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved