Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-12 00:00:00

20.01.2021 [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] , в якому просила стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною 23 років. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що на даний час шлюб з відповідачем розірвано. Від спільного шлюбу з відповідачем у них народилася донька [PERSON] , [INFO] . На даний час дитина є повнолітньою, однак продовжує навчатись у Національному університеті «Львівська Політехніка» на денній формі навчання, не має ніякого джерела доходів та потребує матеріальної допомоги. У зв`язку з тим, що відповідач зобов`язаний утримувати свою дитину до досягнення нею 23 років та має змогу утримувати спільну дитину, вимушена звернутись до суду. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова [PERSON]. від 01 липня 2021 року відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У зв`язку з рішенням Вищої ради правосуддя від 07.11.2024 року про відставку судді [PERSON] , суддя виключений зі штату Шевченківського районного суду м. Львова. На підставі Розпорядження керівника апарату «Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ», протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.11.2024 року справу № 466/7669/24 передано для розгляду судді Баєвій О.І. Ухвалою від 20.12.2024 суддя Шевченківського районного суду м. Львова Баєва О.І. прийняла вказану справу до свого провадження та призначила її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, щодо заочного розгляду справи не заперечую. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву чи клопотань про відкладення розгляду справи від останнього не надходило. Таким чином, відповідно до ст. 280 ЦПК України, судом прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 24.08.2008 між [PERSON] та [PERSON] розірвано шлюб, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис №145. Від спільного шлюбу у позивача та відповідача народилась донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Згідно довідки №66 від 15.06.2021, [PERSON] є студентом другого курсу Національного університету «Львівська політехніка». Оскільки позивач не взмозі сама утримувати повнолітню доньку вона звернулась до суду з даним позовом. Згідно з положеннями ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дітей, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 зроблено висновок по застосуванню статті 199 СК України, який полягає в тому, що «обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину)». Таким чином, у зазначеній нормі права законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років із можливістю батьків надавати таку матеріальну допомогу. Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Статтею 79 СК України передбачено, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Так, при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров`я позивача, дитини [PERSON] , матеріальне становище сторін, матеріальне становище та стан здоров`я платника аліментів, а також інші обставини, які мають істотне значення для справи. Оскільки відповідач є працездатним та має можливість сплачувати аліменти, суд вважає, що позов слід задовольнити та стягувати з відповідача аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання у НУ «Львівська політехніка», щомісячно в розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу), починаючи з 20 травня 2021 року до закінчення навчання у НУ «Львівська політехніка», але недовше як до досягнення нею 23 років. Згідно ст.430 ЦПК України, допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір. Оскільки позивач при подачі позову про стягнення аліментів звільнений від сплати судового збору відповідно до Закону України «Про судовий збір», а тому із відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908,00 грн. Крім того, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Так, стороною позивача надано докази на понесення витрат за переклад документів, які долучені до позовної заяви, у розмірі - 2160,00 грн. Враховуючи, що позов задоволено повністю, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача витрати, пов`язані із залученням перекладача в сумі 2160 грн. На підставі наведеного, відповідно до ст. 182, 199, 200 СК України,

Outcome: approved