Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-11 00:00:00

У лютому 2025 року позивачка [PERSON] звернулася до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що 11 червня 2016 року між нею та відповідачем укладено шлюб, який зареєстровано Чернівецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, про що складений відповідний актовий запис №743. Під час шлюбу у них народилися діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Разом з тим, сімейне життя у неї з відповідачем не склалося й відповідно шлюбні відносини фактично припинені, спільного господарства вони не ведуть, у зв`язку з чим вважає, що збереження сім`ї та досягнення примирення з відповідачем є неможливе, суперечить її інтересам й відповідно наміру продовжувати подружні відносини з відповідачем вона не має. Посилаючись на вказане, просила шлюб, укладений між нею та відповідачем, зареєстрований Чернівецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області,\~про що\~складений відповідний\~актовий запис\~№743, розірвати. Ухвалою судді Першотравневого районного суду м. Чернівці від 20.02.2025 року у справі відкрито провадження та справу призначено до судового засідання. У судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, однак через канцелярію суду від її представника [PERSON] надійшла заява, в якій просив розгляд справи проводити без їх участі, позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак через канцелярію суду від його представника [PERSON] надійшов відзив на позов, в якому вказано, що відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу та щодо ухвалення рішення по справі, а також просять провести розгляд справи у їх відсутності. Разом з тим, у поданому відзиві заперечила щодо фактичних обставин справи, зокрема щодо обставин та періоду фактичного припинення шлюбних відносин, оскільки вони не підтверджені позивачем належними та допустимими доказами. \~ \~ \~ \~Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд приходить до наступного. Так, з матеріалів справи убачається, що з 11 червня 2016 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, який між ними зареєстровано Чернівецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, про що складений відповідний актовий запис №743(а.с.6). Під час шлюбу у них народилися діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.7-8). При цьому, звертаючись до суду із вказаним позовом [PERSON] вказувала, що причиною розірвання шлюбу є фактичне припинення між нею та відповідачем шлюбних відносин, припинення ведення спільного господарства та спільного проживання й відповідно відсутність наміру продовжувати подружні відносини із відповідачем. Даний факт також підтверджується й доводами відповідача, наведеними у відзиві на позов. При цьому, встановлення судом строку для примирення сторони не просили. Так, згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст.110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Крім того, згідно із положеннями ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, ураховуючи вищевказані положення закону, суд дослідивши наявні в матеріалах справи докази, приходить до висновку, що збереження укладеного між сторонами шлюбу є неможливим та суперечить інтересам сторін, а тому позов підлягає задоволенню, а укладений між сторонами шлюб, - розірванню.

Outcome: approved