Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-13 00:00:00

Позивачі звернулись із позовом до Солобковецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області про визнання за [PERSON] 5/9 а за [PERSON] 4/9 частки права власності в порядку спадкування на земельну ділянку кадастровий номер 6825888000:01:004:0007 та житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами, які розташовані в [ADDRESS] . Стверджують, що будинковолодіння з земельною ділянкою належали до колгоспного двору, членами якого станом 15.04.1991 р. було 6 осіб, які на дату розгляду справи померли окрім позивачів, які прийняли спадщину. Однак, оформити спадщину вони не можуть, оскільки, житловий будинок із господарчими будівлями та спорудами належить до колгоспного двору, а приналежна для його обслуговування земельна ділянка підлягає розподілу пропорційно до часток у житловому будинку. Позивачі в судове засідання не з`явились, подали заяву, якою позов підтримали та просили розглянути справу без їх участі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, заявою просив розглянути справу без його участі, щодо задоволення позову покладається на розсуд суду. Треті особи в судове засідання не з`явились. Оскільки розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд встановив наступне. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 05.07.2013 р.. [PERSON] за життя був членом колгоспного двору та мав 1/3 частки в житловому будинку з господарчому будинками та спорудами (як колгоспному дворі). Під обслуговування вказаного житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами є земельна ділянка загальною площею 0,2500 га, кадастровий номер 6825888000:01:004:0007. Факт належності спірного домоволодіння до типу колгоспного двору підтверджується свідоцтвом про право особистої власності на житловий будинок від 02.12.1989 р. та зареєстровано в реєстровій книзі за №1. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яку успадкували його діти [PERSON] в розмірі 2/3 та [PERSON] в розмірі 1/3. Також, членами колгоспного двору станом на 1991 рік був [PERSON] , який помер [INFO] і розмір його частки становив 1/3, а з урахуванням успадкованої частки після смерті свого батька [PERSON] розмір частки у колгоспному дворі складає 4/9 (розрахунок наступний: 1/3 поділена на 3 = 1/9; 1/3+1/9 = 4/9). Вказану частку у житловому будинку з господарчими будівлями та спорудами після його смерті успадкувала його донька - [PERSON] в розмірі 4/9 частки. [PERSON] - померла [INFO] . Розмір її частки у житловому будинку становить 1/3. Після її смерті відкрилася спадщина, яку успадкувала її донька - [PERSON] , яка є спадкоємцем частки у майні колгоспного двору [PERSON] . Розмір частки [PERSON] з урахуванням частки [PERSON] становить - 5/9. Вказані обставини підтверджуються свідоцтвами про смерть [NUMBER] від 05.07.2013 р., [NUMBER] від 22.11.2013 р., [NUMBER] від 27.03.2024 р., свідоцтвом про народження [PERSON] [NUMBER] від 03.08.1965 р., свідоцтвом про народження [PERSON] [NUMBER] від 16.10.1998 р., свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER] від 21.02.1983 р., свідоцтвами про право на спадщину за законом від 20.05.2014 р., свідоцтвами про право на спадщину за заповітом від 18.11.2024 р., свідоцтвами про право на спадщину за законом від 18.11.2024 р., свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 20.11.2024 р., спадковою справою №113/2018 від 11.10.2018 р., спадковою справою №258/2018 від 12.12.2018 р., спадковою справою №30/2024 від 21.05.2024 р.. Позивачі звертались до нотаріуса за оформленням спадкових прав щодо будинковолодіння в [ADDRESS] , однак, листом приватного нотаріуса від 01.07.2024 р. №106/02-14 їм було відмовлено, оскільки житловий будинок із господарчими будівлями та спорудами належить до колгоспного двору, а приналежна для його обслуговування земельна ділянка - пропорційно до часток у житловому будинку. На земельну ділянку, кадастровий номер 6825888000:01:004:0007, розміром 0,2500 га., яка знаходиться під обслуговуванням вказаного житлового будинку із господарчими будівлями, нотаріусом видати свідоцтво про право на спадщину не має можливості, оскільки, згідно із ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об`єкти (крім багатоквартирних будинків та об`єктів державної власності, що підлягають продажу шляхом приватизації). Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. \~ \~ \~ \~Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, а ч. 1 ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Спірний житловий будинок був побудований до 01.07.2004 р.. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 р. і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 р. №56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 р. № 7/5. Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01.07.2004 р. "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 01.07.2004 р. "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", зазначене не впливає на виникнення і зміст права власності. За правилами ст. 120 ЦК УРСР (у редакції 1963 року, чинного на час виникнення спірних правовідносин) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Інститут колгоспного двору був припинений 15.04.1991 р., внаслідок введення в дію Постановою Верховної Ради Української PCP від 26.03.1991 р. Закону України «Про власність». Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права власності» - право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени колгоспного двору, які до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні. Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 6 постанови від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права власності» до правовідносин, що виникли до прийняття 15.04.1991 року закону України «Про власність» застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке придбане до 15.04.1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулюють власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Відповідно до ст. 1269 ЦК України отримання свідоцтва про право на спадщину є правом, а не обов`язком спадкоємця. З урахуванням ч. 1 ст. 15, ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання за ним права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Відповідно до ч. 4 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. За наведених обставин суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Докази належності спірного будинку будь-якій іншій особі суду не надані. Таким чином, позов слід задовольнити. Згідно із ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача.

Outcome: approved