Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-03 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просив суд, стягнути з відповідача на користь МТСБУ (р/р IBAN: [NUMBER] в АТ «Укрексімбанк», м. Київ, код ЄДРПОУ: 21647131) завданні збитки в порядку регресу у розмірі 10686 гривень 69 копійок та судовий збір в сумі 3028 гривень. Позовні вимоги мотивовані тим, що 19.06.2021 року приблизно о 20 годин 30 хвилин трапилася дорожньо-транспортна пригода, а саме [PERSON] керуючи транспортним засобом «Audi», д.н.з. [NUMBER] , порушив\~правила дорожнього руху\~та допустив зіткнення з автомобілем «BMW», д.н.з. [NUMBER] . Внаслідок вказаної ДТП транспортним засобам завдано механічні пошкодження, відповідно до постанови Овідіопольського районного суду Одеської області від 27.09.2021 року вказана пригода сталася з вина відповідача. В порушення Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», цивільно-правову відповідальність [PERSON] за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на момент пригоди застраховано не було, про що свідчить відсутність інформації щодо страхування даного транспортного засобу в Єдиній централізованій базі даних МТСБУ. Цивільно-правова відповідальність потерпілого була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Потерпілий своєчасно звернувся до позивача із повідомленням про ДТП, та заявою про виплату страхового відшкодування. Відповідно до Звіту встановлено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля «BMW», д.н.з. [NUMBER] становить 140\~886 гривень 69 копійок. Ухвалою суду від 06.01.2025 року провадження у справі відкрито та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач в судове засідання не з`явився, при зверненні з позовом до суду просив проводити розгляд справи за відсутності представника, підтримав позовні вимоги в повному обсязі, щодо прийняття заочного рішення по справі не заперечував. Відповідач у зазначене судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином та своєчасно, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не подав. У відповідності до ч.3 ст.211, ст.223 ЦПК України, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, належним чином повідомленого про дату, місце та час розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та прийняття законного і обґрунтованого рішення. Подібного висновку також дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду при розгляді справи № 361/8331/18 від 1 жовтня 2020 року. В зазначеній постанові Верховний Суд виходив з такого: «якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні». Враховуючи вимоги ст. 223 ЦПК України та ст.6 Конвенції Про захист прав людини та основних свобод, ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності відповідача. Верховний Суд у постанові від 29.04.2020 року у справі № 348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи. Суд вважає, що сторони належно повідомлені про час і місце розгляду справи, розгляд справи відкладався неодноразово, сторони мають добросовісно користуватися процесуальними правами, наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення і можливо вирішити спір по суті. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з положеннями ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Отже, враховуючи згоду представника позивача на проведення заочного розгляду справи, відсутність відзиву на позовну заяву, належне повідомлення відповідача, який причини неявки не повідомив, суд доходить висновку про можливість розгляду справи в заочному порядку, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Вивчивши матеріли справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, судом було встановлено, що 19.06.2021 року о 20:30 год., на автодорозі с. Новоградківка- с. Мар`янівка, водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Audi», д.н.з. [NUMBER] , не дотримався безпечного інтервалу для руху, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем марки «BMW», д.н.з. [NUMBER] . За таких обставин, в результаті дорожньо-транспортної події транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а особа, що притягується до адміністративної відповідальності порушив п.13.1«Правил дорожнього руху» України, за що відповідальність передбачена за ст.124 КУпАП. Відповідно до постанови Овідіопольського районного суду Одеської області від 27.09.2021 року вказана дорожньо-транспортна пригода сталася з вина відповідача [PERSON] . В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «BMW», д.н.з. [NUMBER] , був пошкоджений, внаслідок чого його власнику завдано матеріальних збитків. Станом на дату скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача не була застраховано за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до звіту про оцінку автомобіля BMW», д.н.з. [NUMBER] , вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу «BMW», д.н.з. [NUMBER] склала 140886 гривень 69 копійок. Так, з 16.08.2022 року по 17.11.2024 року відповідачем було частково сплачено заборгованість у розмірі 15500 гривень. Однак в подальшому ніяких дій зі сторони відповідача щодо погашення заборгованості в добровільному порядку проведено не було. Потерпіла особа [PERSON] звернувся до МТСБУ з відповідною заявою про відшкодування оціненої шкоди заподіяної в результаті ДТП. На підставі Наказу МТСБУ відшкодував завдані власнику транспортного засобу (представнику) збитки внаслідок ДТП у розмірі 125186 гривень 69 копійок, що підтверджується платіжною інструкцією № 1105697 від 12.10.2021 року. Також позивачем понесені витрати у розмірі 3028 гривень за подання позовної заяви. Статтею 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, тобто Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", який містить спеціальні норми щодо регулювання даних правовідносин. Згідно із ст. 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку із пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованому у порядку встановленому законодавством. При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, ст. 1191 ЦК України), а також ст. 38 Закону № 1961-IV. Приймаючи до уваги ст. 1191 ЦК України, п. 38.2.1ст. 38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до яких особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, у МТСБУ виникло право зворотної вимоги до відповідача. Таким чином, регрес - це нове право, що виникає в особи внаслідок здійснення платежу. Право регресу - це право зворотної вимоги страховика до регресату через те, що страховик виконав обов`язок за страховим зобов`язанням. У відповідності до вимог ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 ЦК України до позивача, який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток, тобто право вимоги до відповідача. Згідно із\~ст. 38Закону України "Про страхування", МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність у розмірі виплаченого відшкодування. Відповідно до ч. 1ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача у порядку регресу витрати, пов`язані з виплатою страхового відшкодування, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними, в зв`язку з чим підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем сплачено судовий збір, який підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved