Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-09 00:00:00

Позивачка [PERSON] 21.01.2025 звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] у сторін народився син [PERSON] , який проживає з позивачкою і перебуває на її повному утриманні. Позивач та відповідач 06.03.2015 уклали шлюб, який 13.04.2018 розірвано рішенням Любешівського районного суду Волинської області. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина, а тому просить стягувати з нього на її користь аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 5 000,00 грн щомісячно, починаючи з 21.01.2025 і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою судді Любешівського районного суду Волинської області від 24.01.2025 позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі залишено без руху та надано строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали (а.с.14). Згідно з відомостями про зареєстроване місце проживання (перебування) та інші персональні дані, що містяться в реєстрі Любешівської територіальної громади № 168/04-07/2-25 від 27.01.2025 - [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.16). Позивачка [PERSON] 28.01.2025 подала до суду заяву з додатками на виконання вимог ухвали судді від 24.01.2025 (а.с.17-19). Ухвалою судді Любешівського районного суду Волинської області від 24.01.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с.20,21,26). Учасники справи, які були вчасно і належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися. Позивачка [PERSON] 18.02.2025 подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Позов підтримує повністю, та просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі 5000,00 грн щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду (а.с.23). Відповідач подав відзив на позовну заяву про стягнення аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі, в якому просить позов задовольнити частково, у зв`язку з його скрутним матеріальним становищем, викликаним хворобою, стягувати з нього на корить позивачки аліменти на утримання сина у розмірі 1600,00 грн щомісячно. Окрім того, подав до канцелярії суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити без його участі (а.с.27-31). Суд ухвалив: проводити розгляд справи у відсутності учасників справи, згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України та ч. 1 ст. 279 ЦПК України. У відповідності до вимог ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши і об`єктивно оцінивши наявні у справі докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення позовної заяви по суті, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позовної заяви, суд встановив таке. Із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 09.06.2015 встановлено, що [INFO] у сторін народився син [PERSON] , який відповідно до витягу з реєстру територіальної громади від 10.09.2024 проживає з позивачкою (а.с.9, 18, 19). Шлюб між сторонами розірваний на підставі рішення Любешівського районного суду Волинської області від 13.04.2018 (а.с.10). Відповідно до виписки з постановлення ЛКК КП «ЛБЛ» Любешівської селищної ради від 14.02.2025 № 159, [PERSON] потребує ендопротезування кульшових суглобів (а.с.29). Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Згідно з ч. 2 ст.\~51\~Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Статтею 184\~СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на них можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини в їх сукупності, а саме: наявність у сторін малолітньої дитини, яка проживає з позивачкою і дохід якої не дозволяє забезпечити належний матеріальний рівень життєдіяльності сина, то суд доходить висновку, що з відповідача слід стягувати на користь позивачки аліменти на утримання малолітньої дитини у твердій грошовій сумі. Також, згідно абзацу 3 пункту 17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. З досліджених письмових доказів суд позбавлений можливості перевірити матеріальне становище відповідача, оскільки він не долучив докази на підтвердження свого матеріального стану, документально не підтвердив види та розміри своїх доходів. Частиною 2 статті 182\~СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину, не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2025 рік» встановлено прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, який становить для: дітей віком з 6 років: з 1 січня 3 196 гривень. Положеннями статті 1\~Закону України\~«Про прожитковий\~мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Аналізуючи зазначені норми закону, суд виходить з того, що батьки дітей повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я та розвитку дитини, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Тобто, забезпечення батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує мінімальні потреби дитини. За змістом ст.\~141\~СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини. Відповідно до ч. 1ст.\~182\~СК України передбачені обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, зокрема: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, проаналізувавши письмові докази в їх сукупності, виходячи із засад розумності, справедливості, а також враховуючи пріоритетність інтересів дитини, на користь якої стягуються аліменти, і визначений законом прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, особу відповідача, який є чоловіком працездатного віку, хворіє, на утриманні інших неповнолітніх дітей або непрацездатних батьків немає, а також те, що обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття покладено на обох батьків, суд доходить висновку, що вимоги позивачки в частині визначення розміру твердої грошової суми, яка підлягає стягненню з відповідача щомісячно на кожну дитину, є таким, що підлягають до задоволення частково і з відповідача на користь позивачки слід стягувати аліменти на утримання малолітньої дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 3000,00 гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21.01.2025 і до досягнення дитиною повноліття. На думку суду, такий розмір аліментів буде достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, її фізичного розвитку, підтримки життєдіяльності на достатньому рівні. Розмір аліментів, визначений судом не є надмірним та обтяжливим для відповідача, і є достатнім для забезпечення розумних потреб малолітньої дитини та відповідає принципу рівноправності обов`язків обох батьків по утриманню неповнолітніх дітей. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд зазначає, що позивачка не позбавлена права звернення до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, стягнення додаткових витрат на дитину в разі зміни матеріального стану відповідача, а відповідач, в разі наявності підстав, має право звернулись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. Згідно з ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір в сумі 1211,20 грн. від сплати якого позивач була звільнена відповідно положень п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: partial