Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-12 00:00:00

30.01.2025 позивач звернулася до суду з вищезгаданим позовом, в обґрунтування якого зазначила, що відповідно до вироку Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 26.06.2012 на її користь з [PERSON] стягнуто 107048,43 грн, в рахунок відшкодування матеріальних збитків. Відповідач зобов`язання по відшкодуванню матеріальних збитків не виконує, у зв`язку з чим у позивача виникло право вимагати стягнення з відповідача сум передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, а саме інфляційних нарахувань та 3% річних в розмірі 44558,36 грн., які позивач просить стягнути з відповідача на її користь. Ухвалою судді від 04.02.2025 позов прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач у судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду подала заяву в якій просила суд розгляд справи здійснювати за її відсутності, на задоволенні позову наполягала та не заперечувала проти ухвалення заочного рішення суду (а.с. 27). Відповідач [PERSON] , будучи повідомленим належним чином, в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив. Заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Відзиву не надано ( а.с. 15, 26). Зі згоди позивача, яка не заперечувала проти заочного розгляду справи, суд на місці постановив ухвалити заочне рішення, на підставі наявних у ній доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження за правилами глави 10 розділу ІІІ ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 26.06.2012 Криворізьким районним судом Дніпропетровської області ухвалено вирок, яким [PERSON] та [PERSON] засуджено за ч. ч. 2, 3 ст. 185 КК України, та солідарно стягнуто з засуджених на користь [PERSON] матеріальну шкоду в сумі 10481,21 грн та 94629,22 грн в рахунок відшкодування спричиненого їй збитку в зв`язку з необхідністю відновлення пошкодженого майна, витрати по справі на суму 1938,00 грн. та моральну шкоду в сумі 10000,00 грн. Вирок суду набрав законної сили 12.07.2012 року (а.с.8). Заочним рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 31.08.2022 у справі № 177/755/22 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 6336,46 грн у рахунок відшкодування трьох відсотків річних від простроченої суми грошового зобов`язання за період з 01.09.2019 року по 31.12.2021 року та 14927,57 грн у рахунок відшкодування інфляційних втрат за період з 01.09.2019 по 31.12.2021,\~ а всього 21264,00 грн (а.с. 7). Відповідач [PERSON] рішення суду не виконує, кошти стягнуті на користь позивача не сплачує, незважаючи на звернення рішення суду до примусового виконання, що підтверджується довідками Криворізького відділу державної виконавчої служби у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 29.01.2025 (а.с.3,4,5), згідно яких заборгованість станом 01.01.2022 становить 87935,13 грн., станом на 01.01.2023 становить 82952,83 грн., станом на 01.01.2024 становить 78735,95 грн. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. При цьому частинами 2 та 3 вказаної статті визначено, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу та має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України зазначено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Отже, із аналізу вказаних норм, суд приходить до висновку, що правовідносини, які виникли між сторонами по справі, регулюються нормами зобов`язального права, встановленими в книзі 5 Цивільного кодексу України. Відшкодування заподіяної злочином майнової та моральної шкоди є грошовим зобов`язанням, оскільки зводиться до сплати грошей. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входить до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання,\~ оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Оскільки до цього часу відповідач [PERSON] не виконав свої зобов`язання перед позивачем, на підставі ст. 625 ЦК України, позивач має право вимагати від відповідача сплатити інфляційні втрати, а також трьох процентів річних від простроченої суми, за весь час прострочення починаючи від дати, якою припинено нарахування вказаних сум рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 31.08.2022 року (а.с.7). Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно наданого позивачем розрахунку (а.с. 2), 3 % відсотків від простроченої суми за період 01.01.2022 по 31.12.2022 становить 2638,05 грн, за період з 01.01.2023 по 31.12.2023 2488,58 грн та за період з 01.01.2024 по 31.12.2024 2362,08 грн, що в сумі складає 7488,72 грн (а.с. 2), що повністю узгоджується з розрахунком сформованим судом (а.с. 27-29). Згідно розрахунку позивача розмір інфляційних втрат за вищевказаний період склав: за період з 01.01.2022 по 31.12.2022 23390,74 грн, за період з 01.01.2023 по 31.12.2023 4230,59 грн та за період з 01.01.2024 по 31.12.2024 9448,31 грн, що разом становить 37069,64 грн (а.с. 2). Наведений позивачем розрахунок не узгоджується з розрахунком зробленим судом, адже за підрахунком суду розмір інфляційних втрат за 2022 склав 23393,60 грн (а.с. 27), за період 2023 4217,16 грн (а.с. 28), а за період 2024 року 9432,73 грн, що в сумі складає 37043,49 грн (а.с. 27-29). У зв`язку з чим, суд вважає за необхідне позовні вимоги в частині інфляційних втрат задовольнити частково, виходячи з розрахунку наведеного судом, тобто на суму 37043,49 грн, що є більш точним та деталізованим. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору на підставі ухвали суду від 04.02.2025 (а.с. 21), її позовні вимоги задоволено, то відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Outcome: partial