Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-10 00:00:00

[PERSON] (надалі «Позивач») звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області\~ з позовною заявою до Першої Івано-Франківської Державної нотаріальної контори Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (надалі «Відповідач»), в якій просить зняти заборону/арешт з нерухомого майна, що перебуває у власності [PERSON] , а саме житлового приміщення квартири [ADDRESS] , що була накладена державним нотаріусом першої державної Івано-Франківської нотаріальної контори за номером обтяження №6598499 та архівною датою 27.10.2003. Позовні вимоги мотивовано тим, що наявність накладеного державним нотаріусом першої державної Івано-Франківської нотаріальної контори обтяження на належну їй на праві власності квартиру за номером обтяження №6598499 та архівною датою 27.10.2003 порушує її права власника на розпорядження майном. Як зазначено Позивачем в позовній заяві, на даний час, як повідомлено на її заву нотаріусом, документи, на підставі яких накладався оскаржуваний арешт, знищено за терміном зберігання, а тому нотаріус позбавлений можливості зняти відповідне обтяження. Позивачем подано заяву про розгляд справи без її участі, в якій вона позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Відповідачем Першою Івано-Франківською Державною нотаріальною конторою Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, на адресу суду направлено письмові пояснення, у яких представник посилається на неналежність нотаріальної контори, як відповідача у справі, у зв`язку з чим просить відмовити у позові у зв`язку з неналежним суб`єктним складом. Просить здійснювати розгляд справи без участі представника нотаріальної контори. З метою з`ясування обставин у справі, об`єктивного її розгляду ухвалою Івано-Франківського міського суду від 09.01.2025 року витребувано у: - Івано-Франківського міського суду докази, чи перебувала у провадженні Івано-Франківського міського суду цивільна справа, в рамках якої накладався арешт на квартиру [ADDRESS] . - Першій Івано-Франківській державній нотаріальній конторі Західного Міжрегіонального Управління Міністерства Юстиції належним чином завірені копії документів, на підставі яких накладено арешт на квартиру [ADDRESS] . На виконання вказаної ухвали суду Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області листом від 11.02.2025 року повідомив, що в реєстраційних формах обліку архівних справ Івано-Франківського міського суду відсутні відомості щодо перебування в провадженні суду цивільної справи, в рамках якої накладався арешт на квартиру [ADDRESS] . На виконання ухвали суду від 09.01.2025 року Перша Івано-Франківська державна нотаріальна контора повідомила, зо згідно Акту №6 від 30.05.2012 року про вилучення та знищення документів не внесених до Національного архівного фонду, документи, на підставі яких накладалися та знімалися заборони та арешти на нерухоме майно за 2003 рік були знищені. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Проаналізувавши викладені в позові пояснення Позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, Судом встановлено наступне. Відповідно до ст. 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та може вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно зі ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). [PERSON] на праві приватної власності належить квартира за адресою: [ADDRESS] (Свідоцтво про право на спадщину, 4-1913, 10.09.2003, нотаріус Андрусяк К.Ф. (а.с.29-31). Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна на квартиру [ADDRESS] 15.02.2008 року Першою Івано-Франківською державною нотаріальною конторою внесено запис про заборону (архівний запис), реєстраційний номер обтяження 6598499. Підстава обтяження не вказано, б/н, не вказано. Додаткові дані: архівний номер 2694989IVFRANKOVSK1, архівна дата: 27.10.2003, дата виникнення: 27.10.2003, № реєстра: 248302-1212, внутр. №Е801ВС3С2ВF4282С4732, коментар: І І-ФМДНК (11-08). У відповідь на ухвалу суду про витребування доказів Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області листом від 11.02.2025 року повідомив, що в реєстраційних формах обліку архівних справ Івано-Франківського міського суду відсутні відомості щодо перебування в провадженні суду цивільної справи, в рамках якої накладався арешт на квартиру [ADDRESS] . На виконання ухвали суду від 09.01.2025 року Перша Івано-Франківська державна нотаріальна контора повідомила, зо згідно Акту №6 від 30.05.2012 року про вилучення та знищення документів не внесених до Національного архівного фонду, документи, на підставі яких накладалися та знімалися заборони та арешти на нерухоме майно за 2003 рік були знищені. Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», до позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, належать, зокрема, позови про визнання права на таке майно, про витребування майна із чужого незаконного володіння, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, не пов`язаних із позбавленням володіння, про встановлення сервітуту, виключення майна з-під арешту, визнання правочину недійсним (незалежно від заявленім вимоги про застосування наслідків недійсності правочину) тощо. Процедура реєстрації у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна регламентувалася Положенням про Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженимнаказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999 №31/5, зареєстрованим в Мінюсті України 10.06.1999 №364/3657 (зі змінами). Відповідно до п. 2.1 Положення підставами для внесення до Реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об`єкти нерухомого майна є накладення (зняття) державною нотаріальною конторою реєстратором заборони відчуження на об`єкти нерухомого майна. Згідно із ст. 73 Закону України «Про нотаріат» нотаріус за місцем розташування жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, іншого нерухомого майна чи місцем розташування земельної ділянки, або за місцезнаходженням однієї із сторін правочину накладають заборону їх відчуження: за повідомленням установи банку, підприємства або організації про видачу громадянину позик (кредиту) на будівництво, капітальний ремонт чи купівлю жилого будинку (квартири); при посвідченні договору довічного утримання; при посвідченні договору про заставу жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна; за повідомленням іпотекодержателя; в усіх інших випадках, передбачених законом. Відповідно до п. 74,75 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 №868 для проведення державної реєстрації обтяжень речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень таких речових прав, та інші документи, визначені цим Порядком. Документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно, є: рішення суду щодо обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили; рішення державного виконавця щодо обтяження речових прав на нерухоме майно; інші акти відповідних органів державної влади та посадових осіб згідно із законом. У відповідності до ст.34 Закону України «Про нотаріат» накладення або зняття заборон є нотаріальною дією, вчинення яких в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах або займаються приватною нотаріальною діяльністю. Арешти (заборони), які були накладені на підставі заяв, повідомлень, листів будь-яких підприємств, установ, організацій, банків, ухвал, рішень суду, слідчих органів, рішень виконкомів, тощо у період до 1998 року до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, внесені з паперових носіїв (алфавітних книг). Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, регулюються нормами Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Згідно з пунктом 1, абзацом першим пункту 5 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»: - державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; - обтяження заборона або обмеження розпорядження та/або користування нерухомим майном, встановлені законом, актами уповноважених на це органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, або такі, що виникли з правочину. Відповідно до норм Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно покладена на державних реєстраторів, як спеціальних суб`єктів. Державний реєстратор у відповідності до ч. 2ст.9 зазначеного Закону приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав. Також, відповідно до ст.10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державним реєстратором, зокрема, є нотаріус. На сьогоднішній день порядок та підстави зняття заборони з майна регулюються, зокрема, статтею 74 Закону України «Про нотаріат», з якої вбачається, що одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна. Відповідно до положень статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. За роз`ясненнями, викладеними у п. 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 3 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Доводи представника Відповідача про неналежність нотаріальної контори, як сторони у справі, Суд відхиляє, оскільки відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань Відповідач є юридичною особою та наділений правоздатністю. Крім цього, оскільки запис обтяжень є архівний, та вносився безпосередньо Першою Івано-Франківською державною нотаріальною конторою, то, враховуючи предмет спору, жодних ухвал суду чи рішень інших органів за 27.10.2003 № реєстра: 248302-1212, не надано, то така особа є належним відповідачем в даній справі. Як зазначено у статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення. Способом захисту цивільного права є припинення дії, яка порушує права відповідно до статті 16 ЦК України. Обставин, які б свідчили про наявність підстав для чинності оскаржуваного арешту нерухомого майна Судом не встановлено. На думку Суду, за встановлених в даній справі обставин, чинність оскаржуваного арешту майна Позивача є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном. У матеріалах справи відсутні докази про те, що на даний час існує потреба в арешті вищезазначеного майна. Виходячи з викладеного вище, на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяження) накладеного на майно, порушується право власності Позивача, внаслідок чого вона позбавлена змоги розпоряджатися майном, підстав для продовження обтяження на майно Суд не вбачає, а тому право Позивача підлягає судовому захисту у заявлений нею спосіб шляхом зняття арешту з майна. Виходячи з вищевикладеного, суд, оцінивши надані докази, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку, що в ході розгляду справи доведені ті обставини, на які Позивача посилається як на підставу позовних вимог; позовні вимоги є підставними, тому підлягають задоволенню - зняттям арешту з нерухомого майна, що перебуває у власності [PERSON] , а саме житлового приміщення квартири [ADDRESS] , що була накладена державним нотаріусом першої державної Івано-Франківської нотаріальної контори за номером обтяження №6598499 та архівною датою 27.10.2003. Відповідно до ст. 81\~\~ ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст.15, 16, 319, 321, 391 ЦК України, ст.ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження»,

Outcome: approved