Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-13 00:00:00

Позивач [PERSON] , в особі представника [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просила суд стягнути з відповідача матеріальну шкоду спричинену внаслідок залиття квартири у розмірі 366726,94 грн.., а також судові витрати. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що [PERSON] проживає у квартирі [ADDRESS] , яка належить їй на праві власності, що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 27 вересня 2018 року, посвідченому приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Бервено Н.І. 27 вересня 2018 року, р.№2262. 09 грудня 2022 року було виявлено, що квартира залита водою, у приміщенні першої житлової кімнати, коридору, кухні є руйнування та затікання натяжної стелі на площі приблизно 10 м2. Розмокання коробу з матеріалу ймовірно гіпсокартон по периметру стелі, стіни житлового та нежитлового приміщення. У приміщенні другої житлової кімнати є набухання покрівельного шару підлоги. 12 грудня 2022 року комісією у складі представників виконавців послуг було проведено обстеження квартири [PERSON] , з метою виявлення причини і розміру заподіяної позивачу вищезазначеного залиттям шкоди, складено акт про залиття, аварії, аварії, що трапилась на системі центрального опалення, гарячого водопостачання або холодного водопостачання, затверджений начальником дільниці № 12 КП «Жилкомсервіс». Відповідно до вищезазначеного акту, 09.12.2022 року виявлено факт залиття квартири [ADDRESS] . Причиною залиття є дефект радіаторів приладів опалення у кількості 3 шт. у квартирі [ADDRESS] , яка знаходиться на п`ятому поверсі над квартирою [ADDRESS] . Для встановлення відповідальної особи, за заподіяння збитків внаслідок недбалого ставлення до внутрішньоквартирних комунікацій опалення, адвокатом позивачки було направлено адвокатський запит №19.04 від 19.04.2023 до Комунального підприємства Харківське міське бюро технічної інвентаризації Харківської міської ради, на який було надано платну довідку про наявність або відсутність інформації про зареєстровані права на об`єкт нерухомого майна, в якій містяться відомості щодо власника квартири [ADDRESS] . Для визначення розміру збитків, завданих залиттям, [PERSON] 10 березня 2023 року звернулася до суб`єкта оціночної діяльності фізичної особи-підприємця [PERSON] . Відповідно до звіту від 14.03.2023 про визначення розміру матеріальних збитків, що призвели до завдання майнової шкоди [PERSON] , власниці 2-х кімнатної квартири [ADDRESS] : вартість відновлювального ремонту квартири [ADDRESS] становить 366 726,94 грн. Таким чином завдана позивачу шкода оцінюється у 366 726,94 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача, разом із судовими витратами у зв`язку із проведенням оцінки, отриманням відповіді на запит та правничою допомогою адвоката. Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 17.06.2024 скасовано заочне рішення у даній справі від 13.02.2024, призначено до розгляду в підготовче засідання. 11.09.2024 ухвалою Київського районного суду м.Харкова закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті в судовому засіданні Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Представник позивача адвокат Гофельд Г.С. в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на завдання значних збитків майну позивача, надала для огляду в судовому засіданні відеозапис огляду наслідків залиття квартири. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, причини неявки суду не повідомила, була повідомлена належним чином про дату, час і місце судового розгляду справи. Представник відповідача адвокат Єрьоменко С.В. в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував в повному обсязі, посилаючись на недоведеність позовних вимог. В обґрунтування заперечень представник відповідача в судовому засіданні пояснював, що провина відповідача у залитті не встановлена, з актом залиття не згодні, оскільки він був зроблений у відсутності відповідача, розмір відшкодування внаслідок залиття також не є обґрунтованим, оскільки звіт зроблений через 3 місяця, у звіт включені ушкодження, які не були зафіксовані у акті залиття та є завищеними. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] є власником та проживає у квартирі [ADDRESS] , яка належить їй на праві власності, що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 27 вересня 2018 року, посвідченому приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Бервено Н.І. 27 вересня 2018 року, р. № 2262.(а.с.57-58) 12 грудня 2022 року комісією у складі представників виконавців послуг (представник КП «Жилкомсервіс» та КП «ХТМ) було проведено обстеження квартири [PERSON] , з метою виявлення причини і розміру заподіяної позивачу 09.12.2022 року залиттям шкоди, складено акт про залиття, та аварії, що трапилась на системі центрального опалення, гарячого водопостачання або холодного водопостачання, затверджений начальником дільниці № 12 КП «Жилкомсервіс». Відповідно до вищезазначеного акту, 12.12.2022 року виявлено факт залиття 09.12.2022 року квартири [ADDRESS] . Причиною залиття вказано дефект радіаторів приладів опалення у кількості 3 шт. у квартирі [ADDRESS] . Дефект був локалізований представниками КП «ХТМ» 09.12.2022 року шляхом злиття системи ЦО житлового будинку. Дефект був усунений представниками КП «ХТМ» 11.12.2022 року шляхом відсікання радіаторів приладів опалення, встановлення заглушок на труби системи ЦО у кв. [ADDRESS] та відновлення опалення житлового будинку. Також, в акті зазначено, що при зовнішньому огляді з*ясовано, що у кв. [ADDRESS] візуально маються наступні наслідки залиття: у приміщенні 1 житлової кімнати, коридору, кухні мається руйнування та затікання натяжної стелі на площі приблизно 10 кв.м., розмокання коробу з матеріалу ймовірно гіпсокартон по периметру стелі, стіни житлового та нежитлового приміщення, у приміщенні 2 житлової кімнати мається набухання покрівельного шару підлоги з матеріалу ймовірно ламінат на площі приблизно 2 кв.м. (а.с. 35) Згідно інформації КП «ХМБТІ» від 04.07.2023 на ухвалу суду квартира [ADDRESS] належить [PERSON] , на підставі договору купівлі-продажу від 03.02.1999, посвідченого державним нотаріусом Першої ХДНК за р.№2-251(а.с.118). Інформація про права власності в ДРПНМ цієї квартири відсутня. Дану інформацію про право власності відповідача представником в судовому засіданні не оспорюється. Відповідно до звіту про визначення розміру матеріальних збитків, що призвели до завдання майнової шкоди [PERSON] за адресою: [ADDRESS] внаслідок залиття 09.12.2022 року, виготовленого СОД ФОП [PERSON] від 14.03.2023 становить 366726,94 грн з ПДВ.(а.с.36-94) Вартість послуг з оцінки зазначена 3000 грн. Представник відповідача в судовому засіданні не погоджувався з висновками акту залиття та оцінки розміру матеріальних збитків, однак клопотань з приводу призначення судом відповідної експертизи щодо своєї позиції та на спростування зазначеного розміру шкоди або причинного зв*язку з залиттям до суду не заявляв. Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Європейський суд з прав людини наголошує, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право порушити в суді чи відповідному органі будь-який позов, який стосується його цивільних прав та обов`язків; таким чином, пункт передбачає «право на суд», одним з аспектів якого є право доступу до суду, тобто право порушувати в судах позов для вирішення цивільного спору. Відповідно до\~статті 3 Цивільного кодексу України, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Вимога справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановлені його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах, закріплені можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу. Відповідно до частини 1\~статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно частини 1, 3\~статті 13 ЦПК України,\~суд розглядає\~справи не\~інакше як\~за зверненням\~особи,\~в межах\~заявлених нею\~вимог і\~на підставі\~доказів,\~поданих учасниками\~справи або\~витребуваних судом\~у передбачених\~цим кодексом\~випадках.\~Учасник справи\~розпоряджається своїми\~правами щодо\~предмета спору на власний розсуд. Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. За положенням частини 1\~статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства закріплено\~статтею 15 Цивільного кодексу України. Право на захист виникає з певних підстав, якими виступають порушення цивільного права, його невизнання чи оспорювання. Зміст конституційного права особи на звернення до суду за захистом своїх прав визначений\~статтею 16 Цивільного кодексу України, відповідно до приписів якої, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, при цьому, способами захисту цивільних прав і інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Відповідно до ч. 1\~ст. 22 ЦК України\~особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Як передбачено п. 1 ч. 2\~ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із пошкодженням або знищенням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайнових правам фізичної або юридичної особа, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини. Згідно з роз`ясненнями, які містяться у п. 2\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»\~розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення, а саме наявність шкоди, протиправна поведінка заподіювача шкоди, причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, вина. Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна одночасна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення. Відповідно до ч. 5\~ст. 319 ЦК України\~- власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян. Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 383 ЦК України власник квартири може на власний розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартири у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. За правилами\~ст.1192 ЦК України\~з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Верховний Суд у постанові від 11 грудня 2018 року у справі справа № 759/4781/16-ц, провадження № 61-9338св18, дотримуючись зазначеної правової позиції, дійшов висновку, що з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір. З наведеного убачається, що обов`язок доказування розподіляється згідно із перерахованими нормами таким чином: позивач доказує наявність шкоди та її розмір, а відповідач - відсутність його вини в заподіянні шкоди. Відповідач, представник відповідача не скористався правом, передбаченим нормами ЦПК України та не надав до суду доказів відсутності своєї вини у заподіянні шкоди, а також доказів на спростування вимог позивача. Таким чином, під час розгляду справи, дослідивши всі надані сторонами докази в обґрунтування своїх вимог і заперечень, судом встановлено, що саме з вини відповідача\~ - власника\~ квартири [ADDRESS] позивачці\~ [PERSON] завдано матеріальної шкоди від залиття її\~ квартири 09.12.2022 року,\~ яка\~ підлягає відшкодуванню.\~ Доказів на спростування\~\~ зазначеного суду під час розгляду справи відповідачем не надано. Заперечення представника відповідача про те, що залиття сталося не з провини відповідача не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та є необґрунтованими. \~ \~ \~ \~ Судом також було досліджено за клопотанням представника позивача відеозапис з місця огляду квартири відповідача, де були зафіксовані дефекти радіаторів опалення в квартирі [ADDRESS] , відключення цих радіаторів від опалення під час усунення наслідків залиття в грудні 2022 року. \~ \~ \~ \~Крім того, судом досліджені фотографії наслідків залиття в квартирі [ADDRESS] , як в самій квартирі, так і ззовні по стелі будинку, які також підтверджують факт залиття саме з квартири відповідача [PERSON] . Жодних доказів на спростування наданих позивачем доказів до суду відповідачем не надано. Лише посилання представника відповідача на відсутність певної кількості свідків під час огляду квартири у час військового стану та активних бойових дій в м. Харкові (грудень 2022 року) та складення акту про залиття через 3 дні сприймається судом критично, як направлення на уникнення цивільно-правової відповідальності. За поясненнями сторін в судовому засідання як позивач, так і відповідач з початку вторгнення РФ в Україну в лютому 2022 року виїхали за кордон та проживати в своїх квартирах не поверталися, за словами представника позивача в даному будинку проживає лише 3 сім*ї. Також, суд вважає необґрунтованим доводи представника відповідача про відсутність в акті про залиття виявлених ушкоджень, які стали предметом дослідження спеціаліста під час надання звіту про оцінку пошкоджень та розміру майнової шкоди. Так, до звіту про визначення розміру матеріальних збитків, що призвели до завдання майнової шкоди СОД ФОП [PERSON] від 14.03.2023 надані фотознімки під час огляду квартири позивача, на яких було зафіксовані всі ушкодження внаслідок залиття, в тому числі і в ванній кімнаті на стелі (а.с. 49-52), де за поясненнями представника позивача експертом було виявлено скриті ушкодження шляхом розкриття стелі (а.с. 52). Крім того, суд звертає увагу на те, що у акті про залиття комісією під час виявлення ушкоджень в квартирі позивача було вказано про ушкодження, які були виявлені візуально, що позбавляло комісію виявити скриті ушкодження поверх стелі, які виникли внаслідок залиття. А доводи представника відповідача щодо неможливості залиття квартири позивача на 2 поверсі з квартири відповідача, розташованої на 5 поверсі є безпідставними, враховуючи надані фотографії будинку з зовнішньої сторони, на яких видно сліди залиття на всі поверхи даного будинку. Враховуючи вищевикладене, в судовому засіданні доведено, що саме з вини відповідача-власника квартири [ADDRESS] відбулось залиття квартири [ADDRESS] , власником яких є [PERSON] , тому спричинена матеріальна шкода в розмірі, визначеного звітом про оцінку майна у розмірі 366726,94 грн. та судові витрати (судовий збір 2933,82 грн, витрати на оцінку майна 3000 грн, витрати на запит адвоката до КП «ХМБТІ»- 800 грн.) підлягають стягненню на користь позивача. Належних\~та допустимих\~доказів на\~спростування зазначеного\~відповідачем або\~його представником\~під час\~усього судового\~розгляду надано\~не було.\~ Відповідач, не погоджуючись з розміром завданих збитків, визначених позивачем не надав суду будь-яких доказів на спростування зазначеного позивачем щодо розміру завданої шкоди. На підставі вищезазначеного, суд вважає, що доводи позивача щодо доведеного розміру майнових збитків по відновленню пошкоджень внаслідок залиття не спростовані відповідачем належними та допустимими доказами, а тому підлягають задоволенню. Згідно ст. 153 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведення експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки її до розгляду. Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду від 30.09.2009 №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. Отже, з викладеного випливає, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру, представництво у судах тощо. Так, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, у числі інших, витрати на професійну правничу допомогу, пов`язані з проведенням експертизи. (ч. 1,3\~ст. 133 ЦПК України) Згідно\~ст. 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.3 ст.141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивачем надано: -копію договору про надання правничої допомоги №14032023 від 14.03.2023; -копію акту приймання-передачі наданих послуг від 13.02.2024 до договору про надання юридичної (правничої) допомоги 14032023 від 14.03.2023; -копію ордеру на надання правничої допомоги серії АХ№1127946 та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю. У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі\~№ 206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України. Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі\~статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268). Тобто у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині 4\~статті 137 ЦПК України. У додатковій постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 лютого 2022 року у справі № 925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом. Також, при вирішенні питання про стягнення витрат за правничу допомогу суд враховує складність справи, обсяг наданої правничої допомоги адвокатом, участь представника позивача в судових засіданнях, а тому вважає, що вимоги представника позивача підлягають задоволенню на суму 10000 грн. На думку суду, такий розмір витрат є співмірним із заявленими вимогами, складністю справи та проведеною адвокатом роботою. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved