Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-12 00:00:00

Позивач звернувся до Люботинського міського суду Харківської області з позовом, в якому просить стягнути заборгованість з [PERSON] за кредитним договором №6554663 в розмірі 55 820 грн та судові витрати. Позов обґрунтований тим, що 11.04.2022 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 6554663, за умовами якого відповідач отримала фінансовий кредит у розмірі 20000 грн. Договір укладений в електронному вигляді та підписаний електронним цифровим підписом з використанням одноразового ідентифікатора, надісланого на номер мобільного телефону відповідача. У подальшому між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» 13.02.2024 укладено договір факторингу № 13022024, у відповідності до умов якого ТОВ «Авентус Україна» передає, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає за плату належні права вимоги до боржників вказаних у реєстрі боржників, відповідно до яких ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача. За кредитним договором зобов`язання відповідачем не виконуються, в зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 55820 грн, з яких: 20000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 35820 грн - сума заборгованості за відсотками. У поданому позові представник позивача просить розглянути справу без його участі та не заперечує проти заочного розгляду справи у разі неявки відповідача. Відповідач в судові засідання не з`являється, про дату та час судового розгляду повідомлявся судом завчасно та належним чином. В подальшому, відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, було розміщено оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України про виклик відповідача [PERSON] до суду, однак останній в судове засідання на вказану в оголошенні дату не з`явився, жодних заперечень проти позову до суду не надав, про причини неявки суд не повідомив. Частиною 11 статті 128 ЦПК України передбачено, що з опублікуванням оголошення про виклик відповідача вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Виходячи з викладеного, а також враховуючи положення ст. 130 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений\~ про дату та час судового розгляду справи, отже суд, з урахуванням положень ч. 4 ст. 280 ЦПК України, за згодою позивача розглядає справу в заочному порядку. Під час розгляду справи судом встановлено наступне. 11 квітня 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 6554663, за умовами якого остання отримала кредит на загальну суму 20000 грн строком на 360 днів із застосуванням стандартної процентної ставки за користуванням кредитом у розмірі 1,99 % в день або заниженої процентної ставки у розмірі 0,020 % на день. Згідно п. 2.1 Договору кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок Споживача, включаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] . Позивач стверджує, що внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором утворилась заборгованість у розмірі 55820 грн, з яких: 20000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 35820 грн - сума заборгованості за відсотками. 13.02.2024 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 13022024, у відповідності до умов якого ТОВ «Авентус Україна» передає, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає за плату належні права вимоги до боржників вказаних у реєстрі боржників, відповідно до яких ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача. Згідно витягу з Реєстру боржників ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 55820 грн, з яких: 20000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 35820 грн - сума заборгованості за відсотками. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.514 ЦК України). Таким чином, в зв`язку з укладеним договором факторингу, на теперішній час кредитором за кредитним договором № 6554663 від 11 квітня 2023 року із [PERSON] є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Згідно положень ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. Згідно положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Таким чином, позивач зобов`язаний довести суду факт надання відповідачу кредитних коштів шляхом подання до суду належних та допустимих доказів. На підтвердження надання [PERSON] кредиту позивачем надано розрахунок заборгованості за кредитним договором. Разом із тим, відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Таким чином, суд вважає, що розрахунок заборгованості, сам по собі, без надання доказів отримання кредитних коштів відповідачем, не може бути належним та допустимим доказом її наявності та розміру, а також отримання та використання відповідачем кредитних коштів. Згідно інформації АТ КБ «Приватбанк», викладеної в листі № 20.1.0.0.0/7-250207/16442 від 13.02.2025, отриманої на виконання ухвали суду про витребування доказів за клопотанням представника позивача, картковий рахунок № [NUMBER] не було емітовано на [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] . Таким чином, суд вважає, що позивачем не доведено факту отримання відповідачем кредитних коштів та, як наслідок, наявності заборгованості перед ним з боку відповідача. Висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові Касаційного цивільного суду від 21 жовтня 2020 року у справі № 190/1419/19-ц. Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про те, що в задоволенні позову належить відмовити. За правилами ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачу відмовлено в позові, підстави для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат у розмірі судового збору відсутні.

Outcome: dismissed