Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даною позовною заявою, в якій просить визнати за нею в порядку набувальної давності право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Вимоги обґрунтувала тим, що з 2009 року проживає у житловому будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] . До її заселення вказаний житловий будинок належав [PERSON] до його смерті - [INFO] , після обліковувася без переоформлення права на спадщину за його дружиною, [PERSON] . До будинку вона вселилася разом зі своєю сім`єю, до складу якої входили її мати [PERSON] та батько [PERSON] . Оформити договір купівлі-продажу [PERSON] не наполягала, у подальшому у зв`язку з її смертю, договору укладено так і не було. З часу проживання її у будинку на нього ніхто не пред`являв своїх прав, претензій щодо проживання її сім`ї не висловлював. З питань прийняття спадщини колишніх власників будинку до нотаріальної контори також ніхто не звертався. Вищевказаним будинком вона володіє добросовісно та відкрито понад 14 років, утримує його у належному стані, робить ремонти, сплачує комунальні послуги. Зазначене надає їй право звернутися до суду з даним позовом про визнання за нею права власності за набувальною давністю на житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] . У судове засідання позивач та її представник - адвокат Урсаленко О.М. не з`явилися, представник позивача подав заяву, в якій заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити та розглядати справу за його з позивачем відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причини неявки суду не повідомила, відзив не подала, клопотання про розгляд справи за її участю до суду не надходили. Треті особи у судове засідання не з`явилися, подали заяви, в яких просили розглядати справу за їх відсутності. Вказали, що не мають ніяких заперечень, проти заявленого позову їх дочкою [PERSON] про визнання за нею права власності на житловий будинок за адресою [ADDRESS] . З огляду на зазначене, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечує у своїй заяві позивач. Ненадання відповідачем відзиву та доказів в обґрунтування своїх можливих заперечень проти позову, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що відповідає положенням ч.1 ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оглянувши Інвентаризаційну справу на житловий будинок [ADDRESS] , суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що за даними паспорта громадянина України серії [NUMBER] , довідки Володимирівського старостинського округу Суботцівської сільської ради від 22 серпня 2023 року, позивач [PERSON] , [INFO] , уродженка міста Олександрія Кіровоградської області, зареєстрована по [ADDRESS] , фактично проживає з 2009 року за адресою: [ADDRESS] , з батьками: [PERSON] , [INFO] (мати), [PERSON] , [INFO] (батько) (а.с. 4,9). Суботцівською сільською радою зроблено витяг з погосподарської книги від 15 серпня 2022 року з якого вбачається наступне: згідно з записом в погосподарській книзі №9 за 1977 - 1979 роки, житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами обліковується за громадянином [PERSON] , [INFO] і знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; згідно із записом в погосподарській книзі №9 за 1980 - 1982 роки, житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами обліковується за громадянином [PERSON] , [INFO] і знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; згідно із записом в погосподарській книзі №9 за 1983 - 1985 роки, житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами обліковується за громадянином [PERSON] , [INFO] і знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; згідно із записом в погосподарській книзі №8 за 1986 - 1990 роки житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами обліковується за громадянином [PERSON] , [INFO] , і знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; згідно із записом в погосподарській книзі №7 за 1991 - 1995 роки житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами обліковується за громадянином [PERSON] , [INFO] до дня смерті, тобто до [INFO] і знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; згідно із записом в погосподарській книзі №7 за 1991 - 1995 роки житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами обліковується, після смерті чоловіка [PERSON] з 06 січня 1992 року, за громадянкою [PERSON] , [INFO] і знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; згідно із записом в погосподарській книзі №9 за 1996 - 2000 роки житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами обліковується за громадянкою [PERSON] , [INFO] і знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; згідно із записом в погосподарській книзі №16 за 2001 - 2005 роки житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами обліковується за громадянкою [PERSON] , [INFO] і знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; згідно із записом в погосподарській книзі №13 за 2006 - 2010 роки житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами обліковується за громадянкою [PERSON] , [INFO] до 20 серпня 2007 року і знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; згідно із записом в погосподарській книзі №13 за 2006 - 2010 роки житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами обліковується за громадянином [PERSON] , [INFO] з 2007 року і знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; згідно із записом в погосподарській книзі №17 за 2011 - 2015 роки житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами обліковується за громадянином [PERSON] , [INFO] і знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; згідно із записом в погосподарській книзі №17 за 2016 - 2020 роки житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами обліковується за громадянином [PERSON] , [INFO] і знаходить за адресою: [ADDRESS] (а.с.10). Згідно зі свідоцтвом на право особистої власності на домоволодіння, виданим виконавчим комітетом Мошоринської сільської ради від 28 вересня 1994 року та зареєстрованого в БТІ за р.№489/4, житловий будинок по [ADDRESS] в цілому на праві особистої власності належить [PERSON] свідоцтво видано на підставі рішення виконкому Мошоринської сільської ради народних депутатів №16 від 30 березня 1989 року (а.с. 11). Виконавчим комітетом Суботцівської сільської ради від 22 серпня 2022 року №84 ухвалено рішення про уточнення адреси житлового будинку [PERSON] . Вказано: «у зв`язку з тим, що адреса житлового будинку громадянина [PERSON] , в якому зараз проживає заявниця [PERSON] (довідка видана виконкомом Суботцівської сільської ради від 15 серпня 2022 року №585-М), в [ADDRESS] змінилася з № [NUMBER] на [NUMBER] (витяг з по господарської книги, виданий виконкомом Суботцівської сільської ради від 15 серпня 2022 року №558-М), з метою уникнення дублювання присвоїти вказаному житловому будинку адресу: [ADDRESS] » (за матеріалами інвентаризаційної справи). На адресу [PERSON] . Суботцівською сільською радою надіслано листа за вих.№03-20/2192 від 28 серпня 2022 року, в якому повідомлено, що рішенням виконавчого комітету Суботцівської сільської ради № 84 від 22 серпня 2022 року, житловому будинку, в якому вона проживає, присвоєно адресу: [ADDRESS] (за матеріалами інвентаризаційної справи). За замовленням позивача на житловий будинок за адресою [ADDRESS] , Знам`янським міжміським комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації» виготовлено 28 грудня 2022 року технічний паспорт (а.с. 6-7). Як свідчить інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформована 27 лютого 2024 року, відомості про речові права на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , відсутні (а.с. 37). Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть, [PERSON] помер [INFO] в с.Мошорине Знам`янського району Кіровоградської області (а.с.210-211). Після смерті [PERSON] в другій Знам`янській державній нотаріальній конторі Кіровоградської області заведена спадкова справа за №68 за 1993 рік. З матеріалів спадкової справи вбачається, що із заявою про прийняття спадщини [PERSON] до нотаріуса звернулася його дружина [PERSON] . Вказала, що після його смерті залишилося спадкове майно, яке складається із грошового вкладу, окрім неї інші спадкоємці відсутні. 30 травня 1993 року [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину на грошовий вклад (а.с.25-29 т.2). Згідно з довідкою Суботцівської сільської ради від 07 березня 2024 року №158-м, [PERSON] , [INFO] , яким помер [INFO] , на день смерті проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . На день його смерті разом з ним за вказаною адресою була зареєстрована та проживала його дружина [PERSON] . Крім них в даному господарстві станом на 06 січня 1992 року ніхто не проживав та не був зареєстрований (а.с. 53). Як свідчить свідоцтво про смерть, [PERSON] померла [INFO] в селі Мошорине Знам`янського району Кіровоградської області (а.с. 54). Після смерті [PERSON] в другій Знам`янській державній нотаріальній конторі 11 листопада 2014 року заведено спадкову справу №259/2014, з матеріалів якої вбачається, що із заявою про прийняття її спадщини 11 листопада 2014 року звернулася [PERSON] . У довідці Мошоринської сільської ради від 07 листопада 2014 року зазначено, що [PERSON] на день смерті проживала та була зареєстрована по [ADDRESS] у своєму господарстві, разом з онукою [PERSON] , [INFO] та її сім`єю. За життя [PERSON] склала заповіт, яким усі свої права та обов`язки, які їй належать на момент складання цього заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть належати їй у майбутньому та все її майно, де б воно не було і з чого воно не складалося у тому числі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона матиме право за законом, заповіла [PERSON] . Вказаний заповіт посвідчений у Мошоринській сільській раді Знам`янського району Кіровоградської області 07 березня 2008 року та зареєстрований за реєстром за №121. [PERSON] за її заявою нотаріусом 11 грудня 2014 року видане свідоцтво про право на спадщину [PERSON] на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Заяв про видачу свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] нотаріусу не подавала (а.с.128-151). Досліджені судом докази доводять, що позивач добросовісно заволоділа чужим майном - житловим будинком з господарськими будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] , і понад десять років відкрито, безперервно ним володіє. На це майно не претендують інші особи, особа за якою було зареєстровано право власності на будинок, померла. Положенням статті 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з положеннями частин першої та четвертої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 ЦК України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація). Так, набути право власності на майно за набувальною давністю може будь-який учасник цивільних правовідносин, якими за змістом статті 2 ЦК України є фізичні особи та юридичні особи, держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права. Проте не будь-який об`єкт може бути предметом такого набуття права власності. Право власності за набувальною давністю можна набути виключно на майно, не вилучене із цивільного обороту, тобто об`єкт володіння має бути законним. Аналізуючи поняття добросовісності заволодіння майном як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до статті 344 ЦК України, слід виходити з того, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього. Звідси, йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка в подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю. Підставою добросовісного заволодіння майном не може бути, зокрема, будь-який договір, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність. Володіння майном за договором, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність, виключає можливість набуття майна у власність за набувальною давністю, адже у цьому разі володілець володіє майном не як власник. Якщо володілець знає або повинен знати про неправомірність заволодіння чужим майном (у тому числі і про підстави для визнання договору про його відчуження недійсним), то, незважаючи на будь-який строк безперервного володіння чужим майном, він не може його задавнити, оскільки відсутня безумовна умова набуття права власності - добросовісність заволодіння майном. Відповідна особа має добросовісно заволодіти саме чужим майном, тобто об`єкт давнісного володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною (яка не має власника або власник якої невідомий). Нерухоме майно може стати предметом набуття за набувальною давністю, якщо воно має такий правовий режим, тобто є об`єктом нерухомості, який прийнято в експлуатацію. Відкритість володіння майном означає, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, не вчиняє дій, спрямованих на приховування від третіх осіб самого факту давнісного володіння. При цьому володілець не зобов`язаний спеціально повідомляти інших осіб про своє володіння. Володілець має поводитися з відповідним майном так само, як поводився б з ним власник.Давнісне володіння є безперервним, якщо воно не втрачалося володільцем протягом усього строку, визначеного законом для набуття права власності на майно за набувальною давністю. При цьому втрата не зі своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності в разі повернення майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування (абзац другий частини третьої статті 344 ЦК України); не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є правонаступником іншого володільця, адже в такому випадку ця особа може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК України). Також не перериває набувальної давності здійснення володільцем фактичного розпорядження майном у вигляді передання його в тимчасове користування іншій особі. Давнісне володіння має бути безперервним протягом певного строку, тобто бути тривалим. Тривалість володіння передбачає, що має спливти визначений у ЦК України строк, що різниться залежно від речі (нерухомої чи рухомої), яка перебуває у володінні певної особи. Для нерухомого майна такий строк складає десять років. Також для набуття права власності на майно за набувальною давністю закон не повинен обмежувати чи забороняти таке набуття. При цьому право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається виключно за рішенням суду. Отже, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності. У постанові від 01 серпня 2018 року у справі № 201/12550/16-ц (провадження № 61-19156св18) Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду зазначив, що при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, необхідним є встановлення, зокрема, добросовісності та безтитульності володіння. За висновком Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду наявність у володільця певного юридичного титулу унеможливлює застосування набувальної давності. При цьому безтитульність визначена як фактичне володіння, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Отже, безтитульним є володіння чужим майном без будь-якої правової підстави. Натомість володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 травня 2019 року у справі №910/17274/17 (провадження № 12-291гс18) не знайшла підстав для відступу від наведених висновків Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, оскільки за змістом частини першої статті 344 ЦК України добросовісність особи має існувати саме на момент заволодіння нею чужим майном, що є однією з умов набуття права власності на таке майно за набувальною давністю. Після заволодіння чужим майном на певних правових підставах, які в подальшому відпали, подальше володіння особою таким майном має бути безтитульним, тобто таким фактичним володінням, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Адже володіння майном на підставі певного юридичного титулу виключає застосування набувальної давності, оскільки у цьому разі володілець володіє майном не як власник. Давність володіння є добросовісною, якщо особа при заволодінні майном не знала і не повинна була знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено. Враховуючи те, що позивач добросовісно заволоділа чужим майном - житловим будинком з господарськими будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] , і понад десять років відкрито, безперервно ним володіє, за нею може бути визнано право власності на це нерухоме майно за набувальною давністю згідно з ч.1 ст.344 Цивільного кодексу України. Відтак, позовні вимоги є огрунтованими і підлягають задоволенню.

Outcome: approved