Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-06 00:00:00

До Макарівського районного суду Київської області за підсудністю з Фастівського міськрайонного суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання спільної дитини, яка проживає з нею та знаходиться на її повному утриманні, у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доход) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що з березня 2017 року по грудень 2019 року позивач проживала з відповідачем у цивільному шлюбі. У сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] . Позивач з донькою проживає за адресою: [ADDRESS] , а відповідач із січня 2020 року проживає за адресою своєї реєстрації. Разом з тим, позивачка звертає увагу суду на те, що відповідач є здоровим, має офіційне місце роботи та має змогу сплачувати аліменти. Макарівський районний суд Київської області ухвалою від 21 жовтня 2024 року відкрив провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Встановив відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Копія ухвали від 21 жовтня 2024 року відповідачу надсилалася за адресою реєстрації відповідача. Поштове відправлення № 0610229352647 повернулося на адресу суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання, 03 березня 2025 року». Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника. Судом було вжито всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд цієї справи в порядку спрощеного позовного провадження, однак, відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Зі змісту свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого 04 січня 2018 року Макарівським районним Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області вбачається, що [PERSON] та [PERSON] . є батьками [PERSON] , [INFO] . Позивач із донькою [PERSON] проживають за адресою реєстрації: [ADDRESS] . Дитина перебуває на повному утриманні матері (довідка виконавчого комітету Томашівської сільської ради Фастівського району Київської області від 24 липня 2024 року № 4). Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (стаття 141 Сімейного Кодексу України). За приписами статті 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частини другої статті 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Отже, суд за наявних доказів, вважає за доцільне стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, яка на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» при подачі позову про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору, а тому відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір необхідно стягнути з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved