Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-09 00:00:00

До Іллічівського міського суду Одеської області звернувся [PERSON] з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, посилаючись на те, що [INFO] помер його рідний дідусь - [PERSON] , [INFO] та йому, за заповітом, відкрилася спадщина. Однак, не маючи можливість повернутися в Україну з дітьми під час воєнного стану та через необхідність продовження лікування дитини-інваліда у іноземній клініці, 29.11.2022 року він (позивач) звернувся до секретаріату з консульських питань Посольства України в Королівстві Бельгія із заявою про прийняття спадщини. 10.01.2025 приватний нотаріус Одеського районного нотаріального округу Одеської області Бурлаченко І.К. повідомила його, що, незважаючи на подану ним 29.11.2022 до консульства заяву, він пропустив строк для прийняття спадщини та порадила йому звернутися до суду із заявою про поновлення вказаного строку. З урахуванням наведеного, позивач вважає що він з поважних причин пропустив строк для прийняття спадщини, оскільки, як на його думку, наведені ним у позові причини пов`язані з об`єктивними, непереборними та істотними труднощами для нього, як спадкоємця за заповітом, на вчинення дій щодо подання заяви про прийняття спадщини безпосередньо нотаріусу на території України під час дії воєнного стану, та зазначає що у інший спосіб він не може захистити свої права, ніж шляхом звернення до суду. В судове засідання позивач [PERSON] та його представник адвокат Чугунов В.В., законний представник відповідачів [PERSON] та представник третьої особи - органу опіки\~та піклування\~виконавчого комітету\~Чорноморської міської\~ради Одеського\~району Одеської\~області не з`явилися, надали клопотання про розгляд справи без їх участі, та, окрім іншого, представник відповідачів [PERSON] зазначила про визнання позову у повному обсязі. Третя особа приватний нотаріус Одеського районного нотаріального округу Одеської області Бурлаченко І.К. в судове засідання не з`явилася, заяв та клопотань від неї до суду не надходило. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на які позивач посилається в позові, як на підставу своїх вимог, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть. З наданих свідоцтв про народження вбачається, що [PERSON] приходився дідусем [PERSON] . За життя [PERSON] склав заповіт від 11 листопада 2019 року, за умовами якого усе своє майно заповів [PERSON] . Так, за заповітом від 11 листопада 2019 року, зареєстрованим в реєстрі за №3323, для позивача відкрилася спадщина, до складу якої входить нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 27.07.2004 року. З наданих позивачем доказів вбачається, що з 18.02.2022 позивач з двома малолітніми дітьми перебував за кордоном, що було обумовлено необхідністю лікування молодшої дитини-інваліда. Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022, який подальшому неодноразово продовжувався. 29.11.2022 позивач звернувся до секретаріату з консульських питань Посольства України в Королівстві Бельгія із заявою про прийняття спадщини, що підтверджується заявою [PERSON] , зареєстрованою в реєстрі за №570/1925. Своїм листом від 10.01.2025 за вих.№10/01-16 приватний нотаріус Одеського районного нотаріального округу Одеської області Бурлаченко І.К. повідомила позивача про те що він пропустив строк для прийняття спадщини та порадила звернутися до суду із заявою про поновлення вказаного строку. 19.02.2025 до суду, на виконання ухвали суду, надійшла відповідь нотаріуса з інформацією про те, що спадкова справа після померлого [PERSON] , [INFO] , не відкривалася. Як роз`яснив Пленум Верховного суду України в абзаці 6 пункту 4 постанови від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Згідно з правовою позицією Верховного суду України від 04.11.2015 року (справа №6-1486цс15), відповідно до частини третьої ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити їй додатковий строк, достатній для подання нею заяви про прийняття спадщини. За змістом вищезазначеної статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Під час вирішення питання про визначення особі додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини суд оцінює поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця для вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі в складі Збройних Сил України тощо. Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.12 ЦПК України). Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.13\~ЦПК України (диспозитивність цивільного судочинства), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. У розумінні цивільно-процесуального закону предмет позову це матеріально-правова вимога позивача, стосовно якої він просить ухвалити рішення, у матеріальному розумінні це певна річ (об`єкт), щодо якої виник спір. Згідно із ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За правилами ч.2 ст.89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до статей 1216, 1218\~ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України). Згідно з частинами першою, другою статті 1223\~ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 1268\~ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 1269\~ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (частина перша статті 1272 ЦК України). Частиною третьою статті 1272\~ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Аналіз вищезазначеної норми закону свідчить про те, що поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Отже, строки на подання заяви про прийняття спадщини не визнаються преклюзивними, можуть бути поновлені з дотриманням правил частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини і можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через власну пасивну поведінку, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, тимчасова непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини. За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Аналізуючи вище перелічені докази, суд вважає що позивач у поза розумний сумнів довів належними й допустимими доказами поважність причин пропуску ним строку для прийняття спадщини, пов`язаних з об`єктивними, непереборними та істотними труднощами для спадкоємця на вчинення вказаних дій, а тому є законні та обґрунтовані підстави для встановлення позивачу додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини за заповітом тривалістю 3 (три) місяці, починаючи з моменту набрання законної сили рішенням суду. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved