Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-12 00:00:00

\~ \~ \~ \~ ТОВ «Свеа Фінанс» через свого представника звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення кредитної\~заборгованості, в якій зазначає, що 10.11.2017 р. між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладено Кредитний договір №С16.223.73274, розмір кредиту становить 10000,00 грн. Відсоткова ставка за користування коштами кредитної лінії становить 48,00% річних. На виконання умов вказаного договору АТ «Ідея Банк» свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту виконав повністю. Всупереч умов кредитного договору відповідач не здійснив своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості по кредиту та процентам у строк вказаний у договорі. 25.07.2023 р. було укладено договір Факторингу №01.02-31/23 відповідно до якого АТ «Ідея Банк» відступило на користь ТОВ «Свеа Фінанс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №С16.223.73274. ТОВ «Свеа Фінанс» наділено правом вимоги до відповідача за договором № С16.223.73274. Згідно розрахунку заборгованості по кредитному договору №С16.223.73274 від 10.11.2017 р. заборгованість [PERSON] перед ТОВ «Свеа Фінанс» складає: заборгованість за основним боргом 11331,12 грн., заборгованість за відсотками 17504,13 грн., а всього заборгованість 28835,25 грн. У зв`язку з наведеним позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором №С16.223.73274 від 10.11.2017 р. у розмірі 28835,25 грн., витрати на сплату судового збору в розмірі 2422,40 грн. 07.01.2025 року було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, в позовній заяві просив суд розглядати справу за його відсутності, проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання повторно не з`явивсь, хоч про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, заперечень щодо позову та клопотань про відкладення справи до суду не направив, тому суд вважає, за можливе розглянути даний спір у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, перевіривши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. 10.11.2017\~р. ПАТ\~«Ідея Банк»\~та відповідач [PERSON] уклали кредитний договір №С16.223.73274, відповідно до умов якого кредитодавець зобов`язався надати позичальнику [PERSON] кредит у сумі 10000,00 грн., а він зобов`язався повернути використану суму та сплатити відсотки, які становлять 48,00% річних (а.с.11-21) Банк належним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором. Відповідач всупереч умовам кредитного договору не виконав своїх зобов`язань, і допустив виникнення заборгованості за кредитом, яка становить 28835,25\~грн.,\~з яких:\~-\~заборгованість за\~основним боргом\~ 11331,12\~грн.;\~-\~заборгованість за\~нарахованими та\~не сплаченими\~відсотками \~17504,13\~грн. (а.с.22). 25.07.2023 р. між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Свеа Фінанс» (попередня назва ТОВ «Росвен Інвест Україна» було укладено договір факторингу №01.02-31/23 відповідно до якого АТ «Ідея Банк» відступило на користь ТОВ «Свеа Фінанс» (попередня назва ТОВ «Росвен Інвест Україна» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №С16.223.73274, що підтверджується реєстром прав вимог №1 (а.с.59) Згідно розрахунку заборгованість [PERSON] за кредитним договором №С16.223.73274 від 10.11.2017 р. станом на 25.07.2023 р. становить: 28835,25 грн., з яких: - заборгованість за основним боргом 11331,12 грн.; - заборгованість за нарахованими та не сплаченими відсотками 17504,13 грн. (а.с.22) ТОВ «Свеа Фінанс» наділено правом вимоги до відповідача [PERSON] за договором №С16.223.73274. Згідно ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Загальні правила щодо форми договору визначені ст.639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно\~статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором (Стаття 1049 Цивільного кодексу України). Відповідно до\~ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно із частиною першою\~статті 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Термін «користування чужими коштами» може використовуватися у двох значеннях. Перше - це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення - прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх. Наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх, також врегульовані законодавством. У цьому разі відповідно до частини другої\~статті 625 ЦК\~боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За\~ст. 625 ЦК України, Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У постанові Верховного Суду України від 01 червня 2016 року у справі № 910/22034/15 зроблений висновок, що\~стаття 625 ЦК\~поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань. Відповідно до\~статті 599 ЦК України\~зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Положеннями\~ст. 611 ЦК\~передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Якщо зобов`язання виконано не належним чином, то воно не припиняється. За умовами ст.ст.\~1049\~та\~625 ЦК України\~після закінчення строку дії договору, на підставі якого виникло грошове зобов`язання, на існуючий борг нараховуються проценти та застосовується цивільна відповідальність за порушення умов договору. У випадку, якщо розмір процентів не передбачений договором, то проценти нараховуються на борг на рівні облікової ставки НБУ (ВСУ від 7 вересня 2016 р. у справі за № 6-1412цс16). Тому суд вважає позовні вимоги правомірними і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Вимоги позивача про стягнення з відповідача 2422,40 грн. судового збору, які були сплачені позивачем, суд вважає необхідним задовольнити, оскільки ці витрати були понесені позивачем внаслідок неправомірної відмови відповідача від виконання зобов`язання по договору і пов`язаним з цим зверненням до суду. Дані вимоги відповідають ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved