Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-13 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернувся до Уманського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до Департаменту патрульної поліції, Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області про відшкодування моральної шкоди, в якому просив: стягнути з Держави Україна через Головне управління Державної казначейської служби України у Київській області за рахунок коштів Державного бюджету України, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь [PERSON] 3000 грн 00 коп. у рахунок відшкодування моральної шкоди. \~ \~ \~ \~В обґрунтування позову зазначив, що 18.09.2023 в Одеській області, с. Усатове, по шосе Тираспольське, 22/5 о 18 год. 44 хв. інспектором Управління патрульної поліції в Одеській області Мукан Я.В. (далі по тексту інспектор) було винесено постанову серії ЕАТ № 7764199 від 18.09.2023 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн 00 коп. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП. Не погоджуючись із правомірністю винесеної постанови він, у встановленому законом порядку, звернувся до Уманського міськрайонного суду Черкаської області із позовом про визнання протиправною та скасування вказаної постанови. Так, ухвалою від 21.11.2023 у справі № 705/5077/23 адміністративний позов закрито у зв`язку з тим, що рішенням т.в.о. начальника управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції капітана поліції Олександра Нікончука, постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕАТ № 7764199 відносно громадянина [PERSON] за ч. 1 ст. 126 КУпАП скасована, а справа закрита. Внаслідок незаконного притягнення його до адміністративної відповідальності, що відбулося в результаті незаконних дій інспектора щодо винесення відносно нього постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, яка була скасована рішенням т.в.о. начальника управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції № Ф-3232 від 29.09.2023, йому була заподіяна моральна шкода, для відшкодування якої він звернувся з позовом до суду. Заподіяння моральної шкоди полягало в приниженні його честі та гідності як водія, у спричиненні моральних переживань, зумовлених страхом бути повторно зупиненим працівниками поліції з тих самих підстав, а також необхідністю випрошувати можливість перенесення розгляду справи, та доводити спочатку працівнику поліції свою невинуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, а потім звертатися до суду, щоб довести протиправність рішення про притягнення до адміністративної відповідальності, у порушенні нормального способу життя, оскільки він змушений був відвідувати адвоката для надання правової допомоги. 09.02.2024 представником відповідача Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області у системі «Електронний суд» сформовано відзив на позовну заяву. У відзиві зазначено, що Головне управління Державної казначейської служби України у Київській області є неналежним відповідачем. Воно не в змозі використати права учасника судового процесу, жодних прав та інтересів позивача не порушував, не вступав у правовідносини з ним і жодної шкоди позивачеві не завдав. Відповідач обрав помилковий спосіб захисту своїх прав та безпідставно, всупереч судової практики, визначив відповідачем по справі Головне управління Державної казначейської служби України у Київській області. Також позивачем не вірно викладено прохальну частину позову. Крім того, в обґрунтуваннях та доводах, що наведені у позовній заяві позивачем щодо відшкодування моральної шкоди, не доведено факту заподіяння моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, погіршенню стану здоров`я та його причинно-наслідковий зв`язок. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі 14.02.2024 представником відповідача Департаменту патрульної поліції подано до суду відзив на позовну заяву. У відзиві зазначено, що під час оскарження особою постанови серії ЕАТ № 7764199 від 18.09.2023 у відділі адміністративної практики УПП в Одеській ДПП, 28.09.2023 інспектор прийшов для дачі письмових пояснень та самостійно виявив відсутність підстав для складання постанови на [PERSON] . Відповідно до рішення т.в.о. начальника управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАТ № 7764199 від 18.09.2023 про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень скасовано, а справу закрито. Відповідно їх представником подано до суду клопотання про закриття провадження у справі № 705/85077/23 та ухвалою від 21.11.2023 провадження у справі закрито. Судом першої інстанції по справі № 705/5077/23 не винесено окремої ухвали про неправомірність дій посадової особи. Сам факт складання адміністративних матеріалів це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та притягнення до адміністративної відповідальності були предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності. Самі по собі твердження позивача про вчинення посадовою особою дій, які начебто призвели до порушення прав та законних інтересів [PERSON] є необґрунтованими. Законами України не встановлено, що будь-які незаконні дії або рішення інспектора поліції автоматично тягнуть за собою встановлення наявності моральної шкоди. Тягар доведеності наявності такої шкоди покладено на позивача. Позивачем не обґрунтовано наявності причинного зв`язку між шкодою та діями відповідачів, відповідно до яких, нібито, заподіяно шкоду. Тобто, позивач повинен довести факт завдання йому моральної шкоди, надати належні докази цього. Просив у задоволені позовних вимог відмовити повністю. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про таке. Суд установив, що 18.09.2023 в Одеській області, с. Усатове, по шосе Тираспольське, 22/5 о 18 год. 44 хв. інспектором Управління патрульної поліції в Одеській області Мукан\~Я.В. було винесено постанову серії ЕАТ № 7764199 від 18.09.2023 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою на [PERSON] накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн 00 коп. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП. [PERSON] звернувся до Уманського міськрайонного суду Черкаської області із адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови. Листом від 02.10.2023 за підписом т.в.о. начальника Департаменту патрульної поліції управління патрульної поліції в Одеській області повідомлено [PERSON] , що його звернення за вх. № Ф-3232 від 26.09.21023 уважно розглянуто в управлінні поліції. По суті повідомлено, що за результатами розгляду його скарги, постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАТ № 7764199 від 18.09.2023, якою накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень скасовано, а справу закрито. Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 21.11.2023 закрито провадження у справі за позовом [PERSON] до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови. В ухвалі зазначено, що оскільки відповідачем самостійно скасовано постанову, суд вважає, що на підставі п. 8 ч. 1 ст. 238 КАС України провадження у справі необхідно закрити. Відповідно до ч. 4\~ст.\~82\~ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно зі\~ст. 19 Конституції України\~органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією\~та законами України. З аналізу викладеного слідує, що неналежне виконання органами державної влади чи місцевого самоврядування своїх повноважень, що призвело до порушення прав людини, свідчить про невиконання державою в особі відповідного органу її головного обов`язку перед людиною - утверджувати та забезпечувати її права. Статтею 56 Конституції України\~передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Суд зазначає, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту. Сама лише констатація у судовому рішення порушення прав позивача не завжди може бути достатньою для того, щоб захист міг вважатися ефективним. Особливо якщо позивач вважає, що шкоду йому заподіяно. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені статтями\~1166,\~1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені\~статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою\~статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. За відсутності підстав для застосування частини першої\~статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті\~1173,\~1174\~цього\~Кодексу). Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, на підставі\~статті 1174 ЦК України, відшкодовується державою. Статтею 23 ЦК України\~встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), та, з урахуванням інших обставин, зокрема тяжкості вимушених змін у життєвих стосунках, ступеню зниження престижу і ділової репутації позивача. При цьому, виходити слід із засад розумності, виваженості та справедливості. Правовою підставою цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини. Відповідно до п. 2 ч. 1\~ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»\~в особи виникає право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного накладення штрафу. Положеннями п. 4 ч. 1\~ст. 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»\~передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку, зокрема, закриття справи про адміністративне правопорушення. Для\~покладення відповідальності на державу за дії (бездіяльність) посадових осіб органів державної влади у виді відшкодування шкоди\~обов`язковою є наявність трьох елементів (умов):\~неправомірний характер дії (бездіяльності) цього органу (посадових або службових осіб), наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями (бездіяльністю) і заподіяною шкодою. Водночас\~наявність вини\~посадових осіб органів державної влади\~не є обов`язковою умовою такого виду відповідальності.\~Тягар доведення наявності зазначених трьох умов покладається на позивача, який звернувся до суду з позовом про відшкодування шкоди на підставі статей 1173, 1174 ЦК України. Встановлення протиправності у діях працівника патрульної поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення є обов`язковою умовою для покладення відповідальності на державу за дії (бездіяльність) посадових осіб органів державної влади у виді відшкодування шкоди. Відповідність протоколу про адміністративне правопорушення (за формою чи змістом) вимогам закону, складення такого протоколу уповноваженою особою, а також правомірність інших дій (бездіяльності) працівників патрульної поліції під час\~оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення\~може бути встановлено судом у справі про адміністративне правопорушення. У разі відповідності протоколу про адміністративне правопорушення вимогам закону та вчинення працівниками патрульної поліції під час складання протоколу всіх дій згідно із законом та в межах їхніх повноважень факт закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутністю складу правопорушення не є фактом, який підтверджує протиправність дій патрульних поліцейських щодо складання такого протоколу. При невстановленні під час розгляду справи про адміністративне правопорушення невідповідності дій (бездіяльності) працівників патрульної поліції щодо складання протоколу, які мали наслідком закриття справи про адміністративне правопорушення, дії патрульного поліцейського щодо складення протоколу про адміністративне правопорушення у разі подальшого закриття справи у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення можуть бути підставою для відшкодування шкоди державою лише у тому випадку, якщо закриття справи у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення відбулося через очевидну невідповідність протоколу вимогам закону або внаслідок інших протиправних дій працівників патрульної поліції під час оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, або які мають ознаки свавільності. Таких висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 22.01.2025 у справі № 335/6977/22. У зазначеній постанові Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що\~у разі відповідності протоколу про адміністративне правопорушення вимогам закону та вчинення працівниками патрульної поліції під час складання протоколу всіх дій згідно із законом та в межах їхніх повноважень факт закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутністю складу правопорушення не є фактом, який підтверджує протиправність дій патрульних поліцейських щодо складання такого протоколу. З огляду на висновки, сформульовані у цій постанові за результатами касаційного перегляду справи, Велика Палата Верховного Суду вважала за необхідне відступити від висновків\~Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, зміст яких узагальнено наведено у пункті 124 цієї постанови, у справах, перелічених у пункті 125 цієї постанови. Дослідивши подані докази та враховуючи відзиви на позовну заяву, на переконання суду, між скасуванням постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та завданням йому моральної шкоди є причинний зв`язок, оскільки причиною закриття справи про адміністративне правопорушення стало неправомірне (за відсутності законних підстав) винесення постанови серії ЕАТ № 7764199 від 18.09.2023 по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою на [PERSON] накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП. Разом з тим суд акцентує увагу на тому, що відповідачем у відзиві на позовну заяві визнано факт того, що [PERSON] станом на 18.09.2023 мав при собі дійсне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, що свідчить про те, що дії працівника поліції були неправомірними та особу притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно. Як наслідок таких дій працівника поліції, рішенням т.в.о. начальника управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАТ № 7764199 від 18.09.2023 про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень скасовано, а справу закрито За таких обставин завдана позивачу шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті\~1173,\~1174\~цього\~Кодексу). Відповідно до ч. 2\~ст.\~23\~ЦК України моральна шкода полягає: у фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно з вимогами ч. 3\~ст. 23 ЦК України\~розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом. Відповідно до\~постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~31.03.1995\~№ 4\~«Про судову\~практику в\~справах про\~відшкодування моральної\~(немайнової)\~шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Як зазначалося раніше, підставою для відшкодування шкоди у цій справі є встановлення рішенням суду порушення порядку притягнення позивача до адміністративної відповідальності, у зв`язку з чим було скасовано постанову, на підставі якої позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності, а провадження по справі закрито. З урахуванням того, що судовим рішенням встановлено факт неправомірності дій посадової особи поліції під час притягнення позивача до адміністративної відповідальності, вказане свідчить про те, що позивач від таких дій переніс негативні емоції, оскільки був вимушений звертатися із скаргами до органу поліції та доводити свою правоту в суді. \~ \~ \~ \~Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади, були сформульовані Верховним Судом у постанові від 10.04.2019 у справі № 464/3789/17. Зокрема, суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту. Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. \~ \~ \~ \~Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. \~ \~ \~ \~Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого. \~ \~ \~ \~У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставини справи, повинен встановити чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам. \~ \~ \~ \~У практиці Європейського Суду з прав людини порушення державою прав людини, що завдають психологічних страждань, розчарувань та незручностей зокрема через порушення принципу належного врядування, кваліфікуються як такі, що завдають моральної шкоди. \~ \~ \~ \~Суд вважає, що позивачу були спричинені душевні страждання, оскільки він був змушений докладати додаткових зусиль для відновлення свого порушеного права, зокрема доводити свою невинуватість у суді, а також звертатися зі скаргами до управління поліції. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного, беручи до уваги обставини справи, які мають істотне значення, з урахуванням вимог розумності та справедливості, суд вважає, що розмір моральної шкоди, зазначений позивачем у позові, є співмірним із моральними стражданнями, які йому заподіяні. \~ \~ \~ \~Щодо посилань відповідача Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області про те, що вони є неналежним відповідачем суд вважає їх обґрунтованими з огляду на таке. \~ \~ \~ \~Відповідно до положень ч. 2 ст.\~2, ч. 1 ст.\~170 ЦК України\~передбачено, що учасниками цивільних відносин є: держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права. Держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. \~ \~ \~ \~Згідно з ч. 2\~ст. 48 ЦПК України\~позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. \~ \~ \~ \~У постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.03.2020 у справі № 641/8857/17 викладений висновок, що у цивільному судочинстві держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями саме у спірних правовідносинах, зокрема і представляє державу в суді, зазвичай, орган, діями якого завдано шкоду. \~ \~ \~ \~У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.12.2020 у справі № 752/17832/14-ц зроблено висновок про те, що у цивільному судочинстві держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями у спірних правовідносинах. У справах про відшкодування шкоди державою, остання бере участь як відповідач через той орган, діями якого заподіяно шкоду. \~ \~ \~ \~Кошти на відшкодування шкоди державою підлягають стягненню з Державного бюджету України, тому відсутня необхідність зазначення у резолютивній частині рішення таких відомостей, як орган, через який грошові кошти мають перераховуватися, або номера чи види рахунку, з якого має бути здійснено стягнення/списання, оскільки такі відомості не впливають ні на підстави, ні на обов`язковість відновлення права позивача в разі встановлення судом його порушення, та за своє суттю є регламентацією способу та порядку виконання судового рішення, що має відображатися у відповідних нормативних актах, а не резолютивній частині рішення (пункт 6.21 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2018 у справі № 910/23967/16 (провадження № 12-110гс18). \~ \~ \~ \~У свою чергу, Державна казначейська служба України є самостійною юридичною особою, до обов`язків якої входить списання коштів з Державного бюджету України, і не може нести відповідальність за неправомірні рішення, дії чи бездіяльність державних органів чи їх посадових осіб. \~ \~ \~ \~За викладених обставин, суд вважає необґрунтованими вимоги позивача до Головного управління\~Державної казначейської\~служби України\~у Київській\~областіпро відшкодування моральної шкоди, з огляду на таке, а тому позов у цій частині задоволенню не підлягає. \~ \~ \~ \~При цьому суд вбачає підстави для задоволення позову частково лише щодо обґрунтування позовних вимог до Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області, оскільки судом визначено до відшкодування розмір моральної шкоди в повному обсязі, заявленому позивачем при подачі позову до суду. \~ \~ \~ \~Також зазначення позивачем у прохальній частині позову назву органу, через який грошові кошти мають перераховуватися, не впливають на вирішення справи по суті та не є обов`язковим для зазначення в резолютивній частині рішення. \~ \~ \~ \~Відповідно до вимог ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. \~ \~ \~ \~Відповідно до положень ч. 6\~ст. 141 ЦПК України\~передбачено, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. \~ \~ \~ \~Враховуючи, що позов задоволено частково та позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 1 ч. 1\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір», судові витрати у вигляді судового збору слід віднести за рахунок держави. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: partial