Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-06 00:00:00

До суду 29.11.2024 надійшов у електронній формі позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, у якому представник зазначає, що 17.04.2024 між ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» та [PERSON] (далі - Відповідач) за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної систем укладено електронний Договір №\~3701050424 про надання грошових коштів у позику. Як вбачається зі змісту Договору, він разом із Правилами надання споживчих кредитів, затверджених 20.02.2024, складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови та з якими Позичальник був попередньо ознайомлений. Згідно умов договору позики: Сума кредиту (загальний розмір) складає 5 100 грн (п. 2.2. Договору позики); Строк кредиту 360 днів; Мета кредиту споживчі (особисті потреби); стандартна процентна ставка 2,2% в день в межах строку кредиту; дата надання кредиту 17.04.2024 або наступний за ним день. ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» свої зобов`язання перед Відповідачем за договором позики виконало та надало йому грошові кошти в сумі 5 100 грн, в той же час відповідач усупереч умовам договору позики свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, суму позики не повернув, проценти за користування грошовими коштами не сплатив. Станом на 15.11.2024 заборгованість Відповідача по договору позики перед Позивачем не сплачена і складає 28 886,46 гривень. Тому, покликаючись на статті 525, 526, 530, 610, 626, 1049, 1050 Цивільного кодексу України, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість у загальному розмірі 28\~886,46 гривень, а також судові витрати, які складаються зі сплаченого судового збору в розмірі 2\~422,40 гривень. Ухвалою від 03.12.2024 відкрито провадження у справі, призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 14.01.2025, у зв`язку із неявкою учасників відкладено на 12.02.2025, для забезпечення відеоконференції з представником відповідача відкладено на 27.02.2025, коли суд провів з`ясування всіх обставин справи та перевірку їх доказами, перейшов до стадії ухвалення судового рішення з відкладенням його складання та проголошення на 07.03.2025. Від представника відповідача - адвоката Яреська Т.В. 06.02.2025 надійшов відзив на позовну заяву, в якому вказав, що відповідач не заперечує факт укладення договору позики та факт отримання коштів у позику в розмірі 5\~100 грн від позивача. Разом з тим, відповідач категорично не погоджується із розміром заборгованості та тими необґрунтованими нарахуваннями, на підставі яких позивач сформував позовні вимоги, надав контррозрахунок заборгованості. Зазначає про порушення щодо встановлення розміру відсоткової ставки, вказуючи на ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», відповідно до якої максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до ч. 4 цієї статті, не може перевищувати 1%, тому відсотки мали бути встановлені на рівні 1% в день. Тобто, за користування коштами позичальник мав сплатити 10\~863,00 грн процентів за користування коштами та 5\~100 грн суму позики, що у загальному становить 15 693,00 грн. Тому відповідач частково визнає позовні вимоги в указаному розмірі, а також просить стягнути з позивача на користь відповідача понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 14 000 гривень пропорційно задоволеним вимогам. 07.02.2025 на адресу суду через підсистему «Електронний суд» надійшла заява позивача про зміну розміру позовних вимог, які обґрунтовані тим, що представником позивача під час готування відповіді на відзив було виявлено допущення технічної помилки під час направлення позовної заяви до суду, внаслідок якої було зазначено невірний розмір процентів під час здійснення розрахунку заборгованості за договором №\~3701050424. Просить стягнути з відповідача 15\~912 грн. Надалі, 10.02.2025 від представника позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої станом на дату підготовки позовної заяви (включно) з урахуванням суми кредиту, строку кредиту і процентної ставки заборгованість відповідача перед позивачем складає 15\~912 грн. Також, представник позивача додатково зауважує, що укладення договору не є актом примусових дій з боку Товариства, а тільки добровільною згодою між позичальником та кредитодавцем, а тому якщо [PERSON] як свідома дієздатна особи, станом на 17.04.2024 вважав умови кредитування неправомірними, він міг відмовитися від підписання договору та подальшого отримання кредитних коштів. Стосовно витрат на правничу допомогу за подання відзиву на позовну заяв стороною відповідача, сторона позивача вважає, що такі витрати у розмірі 14\~000 грн є необгунтованими, оскільки розмір витрат на професійну правничу допомогу не є пропорційним до предмету та ціни позову, частина з таких витрат не є правничою допомогою. Представник позивача Лукашов Р.Є. в судове засідання не з`явився, у позовній заяві та у відповіді на відзив висловив клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений. Представник відповідача - адвокат Яресько Т.В. в судовому засіданні просив проводити розгляд справи без участі відповідача, погодився на розгляд без участі представника позивача, поданий раніше відзив підтримав частково. Не заперечив факт укладення договору позики, отримання відповідачем коштів позики в сумі 5\~100 гривень, а також невиконання останнім його умов, що виразилось у неповерненні коштів. Разом із тим, вважає нараховані проценти за користування коштами неправомірними, так як розмір процентної ставки, визначений договором позики як 2,2% в день, перевищує максимальний, визначений п. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» (1%). На думку представника, умови договору, які погіршують становище сторони порівняно із законом, є нікчемними, тому розмір процентів вважається неузгодженим, а отже дорівнює нулю, так як позика, на відміну від кредиту, може надаватися і безоплатно. Посилався при цьому на ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», відповідно до якого умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Відмовився від своєї позиції, висловленої у відзиві на позов, щодо визнання процентів за користування коштами позову у розмірі 1% на день та наданого контррозрахунку, ствердив, що у вказаному контррозрахунку лише обраховував максимально можливу суму заборгованості, а не реальну, і такий контррозрахунок був прикладом. Разом з тим, підтримав наведену у відзиві на позов вимогу про відшкодування з позивача витрат на правничу допомогу вартістю 14\~000 гривень, яка була ним надана відповідачу, пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Вважає таку суму хоч і не співмірною з розміром змінених позовних вимог (15\~912 грн), однак співмірною з розміром первісних позовних вимог (28\~886,40 грн). Дослідивши матеріали справи і оцінивши їх у сукупності та взаємозв`язку, суд встановив такі обставини. Між ТОВ «Іннова Фінанс» та [PERSON] 17.04.2024 укладено договір про надання грошових коштів у позику №\~3701050424. Договір був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного та підписаного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених ст.ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до Договору позикодавець зобов`язується надати позичальнику позику у розмірі 5\~100 грн шляхом перерахунку на поточний рахунок позичальника, включаючи використання реквізитів платіжної картки [NUMBER] на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику у погоджений умовами Договору строк або достроково та сплатити проценти за користування позикою, нараховані згідно п. 2.6.1., п.п. 4.1.-4.2. та п. 4.4. цього Договору. Договором визначені основні умови щодо надання коштів у позику: п. 2.4. тип кредиту - кредит; п. 2.7. мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби.; п. 2.5. строк кредиту 360 днів; п. 3.2. дати надання кредиту: 17.04.2024 або наступний за ним календарний день; п. 2.6. тип процентної ставки - фіксована; п. 2.6.1. стандартна процентна ставка становить 2,2% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 2.5. цього Договору; п. 2.2. - Товариство надає позичальнику кредит у гривні, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Таким чином, у вказаному Договорі сторонами погоджено всі істотні умови щодо суми і строку кредиту, сплати відсотків за користування кредитним коштами, розміру і типу процентної ставки. Частиною 1 статті 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Таким чином, кредитний договір (договір позики) є двостороннім, оскільки породжує обов`язок кредитодавця надати кредит та обов`язок позичальника його повернути та сплатити проценти за користування ним. З урахуваннями викладеного, сторонами узгоджено розмір кредиту (позики), грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого електронного договору шляхом його підписання за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Виходячи з обставин даної справи та умов передачі коштів відповідачу, відсутня різниця між тим, є Договір за №\~3701050424 від 17.04.2024 кредитним договором чи договором позики. Згідно з матеріалами справи, зокрема з розрахунком заборгованості, відповідач не виконував умови договору позики, що виразилось у несплаті платежів у повному обсязі, тобто усвідомлюючи існування договору, не виконував свої зобов`язання за ним. Враховуючи наведене, позивачем належним чином було доведено факт отримання кредитних коштів відповідачем, зокрема, попереднє підписання кредитного договору та ознайомлення з його умовами, в результаті чого боржник взяв на себе зобов`язання повернення кредиту, які він не виконав в повному обсязі, тобто не здійснював часткові та своєчасні погашення. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 525 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами або законом про банки і банківську діяльність. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Таким чином, відповідачем не виконано умови укладеного договору надання грошових коштів у позику та не повернуто позивачеві отримані кредитні кошти, а також не сплачено проценти за користування ними, що у повній мірі визнав його представник та не оспорюється у даній справі. Неповерненням коштів та несплатою процентів порушено права позивача, за захистом яких мало місце звернення до суду. Разом з тим, хоча представник відповідача і визнав несплату відповідачем процентів, однак вважає, що останній і не мав їх сплачувати у зв`язку з нікчемністю такої умови договору. Вирішуючи питання щодо правомірності нарахування та стягнення з відповідача процентів за користування кредитними коштами суд зазначає таке. Договором надання грошових коштів у позику за №\~3701050424 від 17.04.2024 передбачено, що стандартна процентна ставка становить 2,2% в день та застосовується у межах строку кредиту. Денна процентна ставка розраховується за відповідною формулою, погодженою сторонами, які у межах даної справи її не оспорюють, і також складає 2,2%, оскільки інші витрати за кредитом, окрім процентів, відсутні. Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні визначені Законом України «Про споживче кредитування», нормами ч. 5 ст. 8 якого у редакції на час укладення договору визначено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати 1%. Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, суд погоджується з представником відповідача, що умови кредитного договору про нарахування відсотків за користування кредитними коштами з використанням процентної ставки в розмірі 2,2% за день є нікчемними, однак переконаний, що в даному випадку для нарахування процентів за користування відповідачем кредитними коштам слід застосувати не ставку в розмірі 0%, як це стверджує представник відповідача, а максимальну денну процентну ставку в розмірі 1\~%. Тому, вірним є розрахунок, зазначений позивачем у заяві про зміну позовних вимог від 06.02.2025 та поданий у відповіді на відзив від 10.02.2025, відповідно до якого заборгованість за процентами складає 10\~812 гривень (заборгованість за тілом кредиту 5\~100 гривень * 1% * 212 днів). Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчинення чи невчиненням нею процесуальних дій. За таких обставин, змінені позовні вимоги є доведеними та позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст.\~141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як визначено ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Враховуючи, що змінені позовні вимоги задоволено повністю, з відповідача необхідно стягнути в повному обсязі сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2\~422,40\~гривень. Позивачем клопотання про стягнення витрат на правничу допомогу не заявлено, а клопотання, заявлене відповідачем, про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 14\~000 гривень, до стягнення з позивача не підлягають у зв`язку із повним задоволенням зміненого позову.

Outcome: approved