Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-16 00:00:00

\~ \~ \~ \~Представник позивача [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 42\~854,30 грн. за кредитним договором № б/н від 02 січня 2012 року та судових витрат. Свої вимоги позивач мотивує тим, що [PERSON] звернувся до АТ КБ "Приватбанк" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку № б/н від 02 січня 2012 та приєднався до Умов та правил надання банківських послуг в редакції, що діяла на дату підписання та розміщена на сайті банку https://privatbank.ua/terms, оскільки це умови публічного договору. Відповідачу відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку, на яку було встановлено початковий кредитний ліміт, який в подальшому збільшився до 39 000,00 грн, що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та\~випискою по рахунку.\~Для отримання доступу до рахунку та використання кредитного ліміту відповідач отримав кредитну картку номер - [NUMBER] , строк дії 02/14, тип - Карта Універсальна, здійснив дії щодо проведення її активації, користувався карткою, а також отримував кредитні кошти з власної ініціативи. Після спливу строку дії першої картки відповідачем для можливості користування рахунком додатково були отримані картки з продовженням строку дії. У процесі користування рахунком відбулась зміна відсоткової ставки на 40,8 % річних, з чим відповідач міг ознайомитися на сайті банку та у додатку Приват24. Відповідач не надавав банку жодного разу заперечення щодо розміру відсоткової ставки, при цьому частково погашав заборгованість, що свідчить про його обізнаність з умовами кредитування. Відповідач був належним чином повідомлений про умови кредитування, зокрема, щодо сплати відсотків. Починаючи з 23 вересня 2019, відсотки нараховувалися відповідно до підписаної Відповідачем Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, а саме згідно з п. 1.3. у розмірі 40,8% . При цьому за погодженою ставкою Банком нараховано відсотків у розмірі 8253,98 грн. Позивач вказує, що у зв`язку із початком повномасштабного вторгнення та збройної агресії РФ, Банк пішов на зустріч клієнтам та скасував відсоткову ставку у березні 2022 року - розмір 0 %, а в подальшому із 01 квітня 2022 року відсоткова ставка поступово повернута до погодженого розміру. А тому, у зв`язку із порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 17 жовтня 2024 року має заборгованість 42\~854,30 грн, яка складається з наступного: 34\~600,32 грн - заборгованість за тілом кредиту; 8253,98 грн - заборгованість за простроченими відсотками. Ухвалою Долинського районного суду від 30 грудня 2024 року справу направлено до Болехівського міського суду Івано-Франківської області для розгляду за підсудністю. Ухвалою Болехівського міського суду від 22 січня 2025 року відкрито провадження у справі та вирішено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом до суду сторін по справі. Будь яких інших процесуальних дій не проводилося. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак в позовній заяві просив проводити розгляд справи без участі представника позивача. Проти ухвалення судом заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений в передбаченому законом порядку, про що свідчать оголошення на сайті Судової влади. Про причини неявки суд не повідомив, заперечень з приводу поданого позову не надав. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою якого є не відсутність в судовому засіданні учасників справи (їх представників), а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. За таких обставин суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача. Водночас, будь-яких нових доказів або обставин по справі останнім не надано, клопотань про їх витребування/долучення тощо не заявлено. У протилежному випадку відкладення розгляду справи без відповідних об`єктивних підстав та пошуку реальних можливостей здійснювати правосуддя, може бути розцінено як самоусунення від виконання обов`язку по здійсненню розгляду справи. Суд враховує, що відповідно до ч.2\~ст.43 ЦПК України,\~учасники справи зобов`язані:\~1) виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу;\~2) сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи;\~3) з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою;\~4) подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази;\~5) надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні;\~6) виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки;\~7) виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки суду, а й учасників справи. Так, Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) 07.07.1989р. у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. протии Іспанії» зазначив, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження. У випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. З урахуванням завдань цивільного судочинства та розумних строків розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у відсутність відповідача. Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України,\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:\~1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;\~2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;\~3) відповідач не подав відзив;\~4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки судочинство здійснюється на засадах змагальності, неявка до суду, незалежно від причин, вказує на те, щовідповідач фактично відмовився надавати докази на захист своїх прав у суді. В зв`язку із чим, суд розглядає справу за наявних у справі доказів у їх відсутності, оскільки, в справі є достатньо матеріалів та доказів для розгляду спору та постановлення рішення у відповідності до ст. 280 ЦПК України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Оскільки відповідач не скористався процесуальними правами подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасником розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, встановивши суть спірних правовідносин, що склалися між сторонами, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку про задоволення позову, виходячи із наступного. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що між сторонами виникли цивільні правовідносини, а саме правовідносини, що виникають на підставі укладеного кредитного договору, які регулюються відповідними нормами ЦК України. Кредитний договір був укладений сторонами 02 січня 2012 року шляхом заповнення та підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, в якій зазначається, що [PERSON] погоджується з тим, що ця анкета-заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг складають договір про надання банківських послуг відповідно до ст. 634 ЦК України (а.с.67-69). Відповідач своїм підписом підтвердив, що ознайомився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, розміщених на офіційному сайті банку, пам`яткою клієнта, тарифами та одержав їх екземпляр, погодився з умовою, що зміни до Умов та Правил вносяться банком щомісячно в односторонньому порядку; продовження використання послуг банка після дати публікації на сайті банка змінених Умов і правил є підтвердженням його узгодження та повного та безумовного прийняття зміненої редакції Умов та правил (а.с.52-66). Відповідач 23 лютого 2010 року отримав кредитну картку «Універсальна» № [NUMBER] з терміном дії до 02/14. Згідно п. 1.3 договору, процентна ставка для картки «Універсальна» становить 43,2% річних. Після спливу строку дії першої картки відповідачем для можливості користування рахунком додатково були отримані картки: номер [NUMBER] , строк дії - 05/14 тип -GOLD сredit; номер - [NUMBER] , строк дії 04/15 тип- World; номер- 5168742322687470, строк дії - 11/17 тип WGMMS DebitMasterGard Gold; номер - 5363542305336860, строк дії 07/19 тип -УніверсальнаWORLD; номер 4149629300973286, строк дії- 07/23 Універсальна GOLD з фото (а.с.49). У процесі користування рахунком відбулась зміна відсоткової ставки на 40,8 % річних, з чим відповідач міг ознайомитися на сайті банку та у додатку Приват24. Судом також досліджений Витяг з "Умов та правил надання банківських послуг" (а. с. 70-94). Відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] , долученої позивачем до матеріалів справи, в період часу з 23 лютого 2010 року по 03 червня 2024 року відбувалась зміна кредитного ліміту до 39000,00 грн. (а.с.48). Із Виписки за договором № б/н за період із 23 лютого 2010 року по 22 жовтня 2024 року, складеної станом на 22 жовтня 2024 року, вбачається, що [PERSON] користувався картками і кредитними коштами, а також частково сплачував заборгованість за кредитним договором. Усього витрат: 387\~100,97 грн; баланс на початок періоду: 0 грн; усього надходжень: 344\~246,67 грн; баланс на кінець періоду: - 42\~854,30 грн. (а.с.35-47). З наданих позивачем розрахунків заборгованості за кредитним договором вбачається, що станом на 17 жовтня 2024 року борг [PERSON] становить 42\~854,30 грн., з яких: 34\~600,32 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 8253,95 грн. - заборгованість за простроченими відсотками (а.с.13-34). Відповідно до вимог ч.ч. 1.2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до положень ст.204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження № 14-308цс18) зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Ч.1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Згідно зі ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином, у зв`язку з невиконанням відповідачем умов кредитного договору №б/н від 02 січня 2012 року утворилась заборгованість у розмірі 42\~854,30, яка підлягає стягненню з [PERSON] на користь позивача. Відповідач не скористався своїми правами, передбачені ст. 76-83, 174, 191 ЦПК України, не надав суду заперечень щодо вимог позивача, не довів відсутність заборгованості та доказів на їх спростування, не здобуто таких доказів і під час розгляду справи судом.\~ Конституцією України передбачено, що всі рівні перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (статті 24 та 129). Виходячи зі змісту ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав в зв`язку з чим утворилась заборгованість по сплаті коштів, тому суд вважає позов обґрунтованим та доведеним, що дає підстави для задоволення в повному обсязі. Окрім того, згідно положень ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 2422,40 грн. (сплачений судовий збір при подачі до суду позовної заяви). На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved