Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-12 00:00:00

І. Виклад позиції заявниці та заінтересованої особи. 1. 19.09.2024 року [PERSON] (далі - заявниця) звернулася до Роздільнянського районного суду Одеської області з залученням [PERSON] (далі\~-\~заінтересована особа\~1)\~та Лиманської\~селищної ради\~Роздільнянського району\~Одеської області\~(далі\~-\~заінтересована особа\~2),із заявою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, а саме встановлення факту проживання заявниця з матір`ю однією сім`єю на час відкриття спадщини та фактичного прийняття спадщини. 2. Заява обґрунтована тим, що заявниця є донькою [PERSON] . 29.11.2011 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, в зв`язку з чим заявниця змінила дошлюбне прізвище « [PERSON] » на прізвище « [PERSON] ». Місце проживання заявниці було зареєстроване за адресою місця проживання чоловіка, а саме: [ADDRESS] . В 2011 році заявниця переїхала на постійне проживання до своєї матері [PERSON] , яка проживала за адресою: [ADDRESS] , в зв`язку з хворобою останньої, яка потребувала догляду. 05.05.2016 року заочним рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. [INFO] [PERSON] померла. Після смерті спадкодавиці заявниця продовжує проживати за адресою: [ADDRESS] . Заявниця, з метою оформлення свого права на спадщину, звернулася до приватного нотаріуса Роздільнянського районного нотаріального округу Одеської області Курако К.Л. Листом від 22.04.2024 року за вих. № 172/01-16 заявниці було повідомлено про необхідність звернення до суду з питання встановлення факту постійного проживання зі спадкодавицею на час відкриття спадщини. У зв`язку з тим, що єдиною можливістю довести своє право на спадщину є звернення до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заявниця звернулася до суду. 3. 20.02.2025 року на адресу суду від заінтересованої особи 1 надійшла заява, якою він, зокрема, заявлені вимоги заявниці підтримав. (а.с. 35) ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. 4. Заінтересована особа 1, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, але надав заяву, зокрема, про розгляд справи у його відсутність. (а.с. 35) 5. Заявниця, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, але представником надано до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність. (а.с. 37) ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. 6. Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 25.09.2024 року матеріали справи № 511/3628/24 передано до Біляївського районного суду Одеської області за підсудністю. (а.с. 20, 24) 7. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.10.2024 року, цивільну справу № 511/3628/24, передано до провадження головуючій судді Біляївського районного суду Одеської області Портній О.П. (а.с. 27) 8. Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 30.10.2024 року було відкрито окреме провадження у справі, призначено справу до розгляду. (а.с. 28) 9. Судом на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст правовідносини. 10. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 01.08.1984 року Київським відділом ЗАГС м. Одеси, а/з № 21. (зворотній а.с. 7) 11. Відповідно до копії Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00045461382 від 11.06.2024 року, 29.11.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції був складений актовий запис про шлюб № 1985, чоловік - [PERSON] , дружина [PERSON] . (а.с. 8) 12. Заочним рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 05.05.2016 року по справі № 509/1187/16-ц шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. (а.с. 9) 13. [INFO] у віці 67 років померла [PERSON] , що підтверджується копією Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 11.08.2020 року Роздільнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), а/з № 418. (а.с. 11) 14. Спадкове майно складається з квартири під [ADDRESS] , яка належала спадкодавиці на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого 27.10.2014 року Образцовою Т.А., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за № 3120, право власності за яким зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 27.10.2014 року, номер запису про право власності: 7473225, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 484895251239. (зворотній а.с. 12-13) 15. Приватний нотаріус Роздільнянського районного нотаріального округу Одеської області Курако К.Л. листом повідомила [PERSON] про необхідність звернення до суду з питання визначення додаткового строку для прийняття спадщини або встановлення факту проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. (зворотній а.с. 13-14) 16. Відповідно до копії акту обстеження фактичного проживання сім`ї, складеного 15.04.2024 року фахівцем із соціальної роботи відділу соціальної роботи УСЗН та затвердженого начальником відділу соціальної роботи Управління соціального захисту населення Лиманської селищної ради, [PERSON] , [INFO] , фактично проживала разом зі своєю матір`ю, [PERSON] , починаючи з 2011 року і до дати смерті останньої. [PERSON] продовжує проживати за адресою: [ADDRESS] . (зворотній а.с. 14) 17. Відповідно до копії акту про фактичне місце проживання особи, складеного 16.09.2024 року [PERSON] , [INFO] , фактично проживала разом зі своєю матір`ю, [PERSON] , починаючи з 2011 року і до дати смерті останньої. [PERSON] продовжує проживати за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 15) V. Оцінка Суду. 18. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. 19. За змістом ч. 1 ст. 293 ЦПК України (далі ЦПК України) окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. 20. Відповідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України в порядку окремого провадження встановлюються факти, що мають юридичне значення. 21. Як передбачено ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. 22. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦПК України, заява фізичної особи про вставлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. 23. Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. 24. Відповідно до ст.\~1216\~ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). 25. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). 26. Згідно ст.\~1218\~ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. 27. З роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах спадкування», слідує, що виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. 28. Відповідно до п.п. 3, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем під час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. 29. Відповідно до ст.\~1258\~ЦК спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 цього Кодексу. 30. У постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22.09.2021 року у справі № 227/3750/19 (провадження № 61-16069св20) зазначено, що ст.ст. 1268 та 1269 ЦК України презюмується, що у разі, коли спадкоємець постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, то він вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він не заявив про відмову від неї протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу. Тобто, дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем, чітко визначені у ч.ч. 3, 4 ст. 1268, ст. 1269, 1270 ЦК України. 31. Судом достовірно встановлено, що заявниця проживала разом із спадкодавицею [PERSON] , однією сім`єю, вели з нею спільне господарство, по день смерті останньої [INFO] . 32. В цьому контексті суд бере до уваги правову позицію, викладену Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду у постанові від 21.10.2020 року у справі № 569/15147/17 (провадження № 61-39308св18), за змістом якої: «Частиною 1 ст.\~29\~ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. 33. Положення ст.\~29\~ЦК України не ставлять місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації. 34. Право на вибір місця проживання закріплено у ст. 33 Конституції України, відповідно до якої кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. 35. Під місцем постійного проживання розуміється місце, де фізична особа постійно проживає. Тимчасовим місцем проживання є місце перебування фізичної особи, де вона знаходиться тимчасово (під час перебування у відпустці, відрядженні, зокрема у готелі чи у санаторії, тощо). 36. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Зазначена норма відображає загальний принцип недискримінації за ознакою наявності чи відсутності реєстрації місця проживання чи місця перебування особи. 37. Державна реєстрація особи у квартирі сама по собі не є беззаперечним доказом його постійного проживання за цією адресою реєстрації. 38. Частина 3 ст.\~1268\~ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного.» 39. Відповідно до ч. 1 ст. 1272 Цивільного кодексу України, якщо спадкоємець протягом шестимісячного строку не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Проте положенням ч. 3 цієї ж статті визначено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. 40. Вказане узгоджується з п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», де закріплено що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. 41. В той же час заявниця звернулася до суду із заявою про встановлення факту сумісного проживання зі спадкодавицею по день її смерті та факту прийняття спадщини, а не із позовною заявою про встановлення додаткового строку, достатнього для подання нею заяви про прийняття спадщини, як і було зазначено в роз`ясненні приватного нотаріуса Роздільнянського районного нотаріального округу Одеської області Курако К.Л. щодо необхідності звернення до суду. 42. Окрім цього п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» закріплено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. 43. З роз`яснень, викладених у ч. 2 п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах спадкування», слідує, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року, тощо. 44. Верховний Суд неодноразово зазначав про те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 року у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 року у справі № 905/1926/16, від 30.01.2019 року у справі № 569/17272/15-ц. 45. Факт, про встановлення якого просить заявник має для нього юридичне значення, оскільки дозволяє реалізувати право на спадщину. 46. Згідно із вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 47. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). 48. Надані заявником докази, Суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета розгляду, вони пов`язані з тими обставинами, які підтверджують факт постійного проживання заявниці з померлою однією сім`єю по день її смерті [INFO] . 49. За таких обставин, оскільки законом не визначено іншого, крім судового порядку встановлення постійного проживання спадкоємиці зі спадкодавицею на час відкриття спадщини, суд приходить до висновку, що вимоги заявниці є частково обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial