Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Посилався на те, що 01.08.2019 року між АТ «Таскомбанк» та [PERSON] було укладено Заяву-договір №512/6740296-СК на відкриття поточного рахунку з використанням електронних платіжних засобів та оформлення платіжної картки. Відповідно до умов договору банк надає позичальнику грошові кошти на наступних умовах: встановлена сума кредитного ліміту до 100000 гривень; процентна ставка за користування кредитом 43,2 % річних; строк користування 12 місяців з автоматичною пролонгацією; цільове призначення кредиту - на споживчі потреби. За умовами зазначеної заяви-договору відповідач акцептував публічну пропозицію АТ «Таскомбанк», яка розміщена на вебсайті www.tascombank.com.ua, на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб і приєднався до умов договору. Підписавши зазначену заяву-договір №512/6740296-СК від 01.08.2019 року, позичальник підтвердила факт ознайомленості, обізнаності та розуміння публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, Правил обслуговування корпоративних клієнтів та тарифів банку, просила відкрити поточний рахунок у гривні, операції, за яким можуть здійснюватися з використанням електронних платіжних засобів та виявила бажання оформити на своє ім`я платіжну картку; надала свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, згідно внутрішніх нормативних документів банку. Кредитні кошти було надано відповідачу у спосіб, зазначений у договорі, що підтверджує випискою, а отже банк свої обов`язки за договором виконав у повному обсязі. Проте, відповідач у зазначені строки умови кредитного договору не виконала, кредитні кошти у встановлені строки не повернула, внаслідок чого станом на 16.10.2024 року у неї наявна заборгованість у розмірі 52584 грн. 51 коп., в тому числі: заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) у розмірі - 30854 грн. 64 коп., заборгованість по відсоткам (в т.ч. прострочена) у розмірі - 21729 грн. 87 коп. Просив стягнути з [PERSON] на користь банку заборгованість за заявою-договором №512/6740296-СК від 01.08.2019 року у розмірі 52584 грн. 51 коп., а також витрати по сплаті судового збору. Ухвалою суду від 07.11.2024 року провадження по справі було відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідачем було подано відзив на позов. У відзиві [PERSON] позовні вимоги не визнала. Зазначила, що не погоджується із розрахунком заборгованості за кредитним договором від 01.08.2019 року. Зокрема, у розрахунку заборгованості зазначено, що станом на 17.10.2024 року розмір пені, нарахованої на суму простроченої заборгованості по відсотках становить 19690 грн. 37 коп. та розмір пені, нарахованої на суму заборгованості по тілу кредиту становить 1091 грн. 98 коп. Проте, банком не надано доказів, які б підтверджували правомірність нарахування пені за кредитним договором. Також, вказувала на те, що у заяві позичальника від 01.08.2019 року відсутня процентна ставка, а також відсутні умови про встановлення відповідальності у вигляді неустойки за порушення зобов`язання. Тому вважає, що банком не було дотримано умов щодо повідомлення споживача про умови кредитування. Враховуючи наведене, вважає, що зазначена позивачем у спірному розрахунку заборгованості [PERSON] за кредитним договором №512/6740296-СК від 01.08.2019 року не повинна братись судом до уваги, а відсотки, що були сплачені відповідачем, повинні бути їй зараховані у рахунок оплати суми основного боргу. Таким чином, у неї відсутня заборгованість за договором, а тому в задоволенні позову просила відмовити. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та підтвердила, викладені в позові обставини. Пояснила суду, що банк не звертався до суду з вимогами про стягнення з відповідача пені. Розмір заборгованості, пред`явленої до стягнення, складається із заборгованості за тілом кредиту та заборгованості за відсотками. Просила позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнала. Не заперечувала факту отримання кредиту в АТ «Таскомбанк», проте вважає, що нею було повністю погашено кредит. Просила відмовити у задоволенні позову. Представник відповідача заперечував проти позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позов. Вважає, що банком було безпідставно нараховано до сплати [PERSON] пеню та відсотки, а тому вважає, що заборгованість за кредитним договором є погашеною. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом установлено, що 01.08.2019 між АТ «Таскомбанк» та [PERSON] було укладено кредитний\~\~договір у формі Заяви-договору №512/6740296-СК про приєднання до публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (а.с.8). Ознайомившись із публічною пропозицією банку на укладення договору про комплексне банківське обслуговування, позичальник просила відкрити поточний рахунок у гривні, операції за яким можуть здійснюватися з використанням електронних платіжних засобів. Відповідачу було видано платіжну картку: тип карти: кредитка, «Mastercard World Pudra» миттєва, № [NUMBER] . Сума бажаного кредитного ліміту становить 50000 гривень. Також, 01.08.2019 року відповідача [PERSON] було ознайомлено з паспортом споживчого кредиту за карткою «Велика П`ятірка», відповідно до якого: сума кредиту від 0 до 100000 гривень (в залежності від суми, що погоджена у заявці); строк кредитування - 12 місяців з автоматичною пролонгацією; тип процентної ставки фіксована; базова процентна ставка за користування кредитом - 43,2 % річних; процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту 44,70%; штрафи за прострочення виконання зобов`язання за договором - 100 гривень за кожен факт; комісія за зняття готівки на суму, що перевищує залишок власних коштів: в українських банках: 4,9% - від суми зняття +15 грн.; в закордонних банках 4,9% - від суми зняття +3 долари США. Мета кредиту - споживчі потреби (а.с.8 зв.) Вказаний паспорт споживчого кредиту містить підпис споживача [PERSON] . Відповідач підтвердила отримання нею всіх пояснень, необхідних для забезпечення можливості оцінити чи адаптовано договір до її потреб та фінансової ситуації, зокрема шляхом роз`яснення наведеної інформації, в тому числі суттєвих характеристик запропонованих послуг та певних наслідків, які вони можуть мати для неї, в тому числі в разі невиконання нею зобов`язань за таким договором. Одночасно у паспорті споживчого кредиту наявне застереження, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів, тощо. [PERSON] отримала платіжну картку № [NUMBER] (номер карткового рахунку [NUMBER] ) за договором №512/6740296-СК, що підтверджується розпискою з її власноручним підписом від 01.08.2019 року (а.с.9). Таким чином, між сторонами склались правовідносини, що врегульовані нормами цивільного законодавства. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом частин 13 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Отже, укладений між сторонами кредитний\~\~договір у\~формі Заяви-договору\~№512/6740296-СК\~про приєднання\~до публічної\~пропозиції АТ\~«Таскомбанк» на\~укладення договору\~про комплексне\~банківське обслуговування\~фізичних осібвідповідає вимогам Закону та є обов`язковими до виконання. Із дослідженої судом виписки по особовому рахунку за період з 01.08.2019 року по 16.10.2024 року встановлено, що відповідач користувалась кредитними коштами, періодично знімаючи їх, розраховуючись кредитною карткою за товари (а.с.195-211). Отже, Банк повністю виконав свої зобов`язання за Договором, а клієнт скористався наданим кредитом, що підтверджується наявною в матеріалах справи випискою по особовому рахунку [PERSON] . За розрахунком Банку станом на 16.10.2024 року у відповідача наявна заборгованість за кредитним договором у розмірі 52584 грн. 51 коп., в тому числі: заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) у розмірі - 30854 грн. 64 коп., заборгованість по відсоткам (в т.ч. прострочена) у розмірі - 21729 грн. 87 коп. (а.с.13-14). Відповідно до частини першої\~статті 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі\~статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Статтею 10 ЦПК України\~визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Частиною першою\~статті 15 ЦК України\~передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з частиною першою\~статті 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Частиною другою\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055ЦК України). Згідно з частиною першою\~статті 633 ЦК України\~публічним є договір,в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом\~статті 634 цього Кодексу\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у цьому випадку\~ АТ «Таскомбанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей\~633,\~634 ЦК України\~можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом\~статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі\~статтею 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Банк, пред`являючи до відповідача вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, стягнути тіло кредиту (сума, яку фактично отримала у борг позичальник), стягнути заборгованість за процентами, яка утворилась станом на 16.10.2024 року. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (частина третя статті 1054 ЦК України). Порядок надання споживачу інформації визначено у статті 9 Закону України «Про споживче кредитування». Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до\~Закону України «Про споживче кредитування», у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті (частина друга\~статті 9 Закону України «Про споживче кредитування», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. До таких висновків дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20 (провадження №61-14545сво20). У подальшому,\~вказана правова\~позиція неодноразово\~була підтверджена\~у постанова\~Верховного суду,\~зокрема:\~у справі\~№336/6542/21\~від 13.01.2025\~року,\~справі № 344/3078/23\~\~ від 21.02.2024 року. Отже, не заслуговують на увагу доводи банку про те, що паспорт споживчого кредиту є невід`ємною складовою частини спірного кредитного договору з огляду на згоду позичальника з умовами кредитування, яка підтверджена його підписом. Крім цього, суд звертає увагу на те, що паспорт споживчого кредиту містить застереження про те, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів, тощо.(а.с.8 зв.). Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша\~статті 76 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (статті 79 ЦПК України). Статтею 80 ЦПК України\~визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з частиною першою\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається із долученого до матеріалів справи розрахунку заборгованості за наданим кредитом, у зв`язку із неналежним виконанням позичальником зобов`язань за кредитним договором №512/6740296-СК від 01.08.2019 року, укладеного між АТ «Таскомбанк» та [PERSON] утворилась заборгованість за наданим кредитом, яка станом на 16.10.2024 року становить 52584 грн. 51 коп., в тому числі: заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) у розмірі - 30854 грн. 64 коп., заборгованість по відсоткам (в т.ч. прострочена) у розмірі - 21729 грн. 87 коп. Відповідач у судовому засіданні із нарахованою заборгованістю не погодилася, вказуючи на те, що вона погасила заборгованість за договором у повному обсязі. На підтвердження заявлених позовних вимог, АТ «Таскомбанк» надав суду розрахунок заборгованості за кредитним договором №512/6740296-СК від 01.08.2019 року (а.с.13-14) та виписку по особовому рахунку за вказаним кредитним договором за період з 01.08.2019 року по 16.10.2024 року (а.с.195-210). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18, на яку є посилання в касаційній скарзі, зазначено, що «виписка по картковому рахунку, що міститься в матеріалах справи, може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися судом апеляційної інстанції у сукупності з іншими доказами». Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 жовтня 2020 року у справі № 760/7792/14-ц. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків,\~встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини перша, третя, четверта статті 12, частини перша, п`ята, шоста\~статті 81 ЦПК України). Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона (див. пункт 21 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19)). У даному спорі судом встановлено, що сторонами у заяві-договір №512/6740296-СК від 01.08.2019 року не було погоджено умов договору щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, а отже нарахування до сплати відповідачем відсотків у розмірі 21729 грн. 87 коп. є безпідставним. Одночасно, із дослідженої судом виписки за договором №512/6740296-СК від 01.08.2019 року та розрахунку заборгованості вбачається, що банком було зараховано сплачені [PERSON] кошти у розмірі 32721 грн. 48 коп. у рахунок нарахованих до сплати відсотків за користування кредитом. Проте, оскільки підписана відповідачем 01.08.2019 року заява-договір №512/6740296-СК, згідно якої [PERSON] отримала в АТ «Таскомбанк» кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, не містить положень щодо обовязку сплати відсотків за користування кредитом, то кошти в сумі 32721 грн. 48 коп. необхідно зарахувати як сплату тіла кредиту за договором. З огляду на зазначене, заборгованість за договором №512/6740296-СК від 01.08.2019 року у відповідача відсутня. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя\~статті 89 ЦПК України). У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Кузнєцов та інші проти Російської Федерації» зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції. Така позиція є усталеною у практиці ЄСПЛ (рішення у справах «Серявін та інші проти України», «Проніна проти України») і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Ураховуючи викладені обставини суд вважає, що позовні вимоги АТ «Таскомбанк» необґрунтовані та задоволенню не підлягають. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed