Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-06 00:00:00

[PERSON] звернулась до Московського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] в обґрунтування якого зазначила, що 16.04.2023, о 21:15, на перехресті вул. Гвардійців-Широнінців та пр. Ювілейного в м. Харкові водій [PERSON] , керуючи автомобілем ВАЗ, р.н. [NUMBER] при повороті ліворуч не надав переваги в русі автомобілю Ford, р.н. [NUMBER] , який рухався в зустрічному напрямку та допустив з ним зіткнення, чим порушив вимоги п. 16.13 ПДР. У результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні ушкодження, водій [PERSON] та пасажири автомобіля Ford, р.н. [NUMBER] , зокрема [PERSON] , з різними тілесними ушкодженнями госпіталізовані до КНП «Харківська міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. Мещанінова». Зібрані за цим фактом матеріали зареєстровані 16 квітня 2023 року в Журналі Єдиного обліку про кримінальні правопорушення Харківського районного управління поліції № 2 ГУНП в Харківській області за № 7590. Підстави для внесення вищевказаного правопорушення до ЄРДР відсутні через відсутність ступеня тілесних ушкоджень, які відповідають складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України. Постановою Московського районного суду м. Харкова у справі 643/3824/23 [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850,00 грн. Згідно з висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 858 від 22.04.2023, [PERSON] під час ДТП знаходився у стані наркотичного (конобіноїди) сп`яніння. Постановою Московського районного суду м. Харкова у справі №643/3801/23 [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000,00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік. Згідно з виписками з медичних карт стаціонарного хворого № 2526, № 6429 [PERSON] ( [PERSON] ) отримала забій м`яких тканин лобної ділянки, перенісся, передньої черевної стінки, черепно-мозкову травму, знаходилась на 12-13 тижні вагітності. Знаходилась на лікарняному з 16.04.2023 до 11.05.2023 з діагнозом струс головного мозку, з 16.04.2023 до 28.04.2023 перебувала на стаціонарному лікуванні, а потім на амбулаторному. Позивачка протягом тривалого часу відчувала фізичний біль, перебувала на стаціонарному лікуванні, була змушена пройти безліч медичних процедур та діагностик, змінити уклад свого життя. До того ж була вагітною і вказані обставини могли привести до переривання вагітності, що завдавало їй моральних страждань. Завдану в наслідок ДТП моральну шкоду, яка викликана отриманням тілесних ушкоджень та перенесених через це моральних страждань, позивачка оцінює в 300000,00 грн і просить суд стягнути вказану суму, а також витрати на правову допомогу в розмірі 15000,00 грн, з відповідача. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 10.08.2023 провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 08.11.2023 призначено судово-психологічну експертизу, задоволено клопотання представника відповідача про виклик та допит у якості свідків [PERSON] та [PERSON] . Ухвалою суду від 25.04.2024 провадження у справі поновлено зі стадії підготовчого провадження. Ухвалами суду від 11.06.2024 та 28.08.2024, які постановлені в судовому засіданні без видалення до нарадчої кімнати, задоволені, відповідно, клопотання представника відповідача про виклик та допит у якості свідка [PERSON] та клопотання представника позивача про виклик судового експерта Герасименко О.А. для надання роз`яснень щодо експертного висновку. Ухвалою суду від 28.08.2024 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду. У судовому засіданні представник позивачки позов підтримав у повному обсязі, надав пояснення, відповідно до обставин, викладених у позовній заяві, та зазначив, що протягом 2023-2024 років позивачка зверталась до лікарів через наслідки отриманої в ДТП черепно-мозкової травми. В наслідок тих подій змінився уклад її життя, вона не є такою активною, як раніше, боїться переміщатись автомобілем. Все це відображено у експертному висновку. Крім того надав нові докази, а саме довідку МСЕК про присвоєння позивачці 2-ї групи інвалідності з 10.12.2024. Посилався на те, що черепно-мозкова травма, отримана під час ДТП 16.04.2023, призвела до погіршення здоров`я позивачки, унаслідок чого остання отримала групу інвалідності. Інших черепно-мозкових травм в цей період позивачка не отримувала, отже наслідки у виді інвалідності викликані саме травмою, отриманою під час ДТП. Представник відповідача у судовому засіданні позов визнав частково, а саме в межах стягнення з відповідача на користь позивачки в якості відшкодування завданої моральної шкоди 5000 грн. Свою позицію обґрунтував тим, що за наслідками ДТП позивачка не отримала значних травм. Після ДТП вона почувалася нормально, навіть курила, про що свідчить один із свідків. Це, зокрема, може свідчити, що позивачка не піклувалась про майбутню дитину. Спосіб та умови життя позивачки після ДТП не зазнали суттєвих змін, вона не втратила роботу, займається тими ж справами, що і до ДТП. Сам факт лікування після ДТП не є підставою для стягнення 300000 грн моральної шкоди. Під час проведення судово-психологічної експертизи позивачка поводилась цілком адекватно. Експертом встановлено, що стан позивачки не ускладнений, пам`ять без порушень, всі показники в межах норми. Подія ДТП мала на неї тимчасовий негативний вплив, а її сприйняття в подальшому залежало від особливостей темпераменту позивачки. Отже, ДТП та її наслідки мали негативний вплив на позивачку та викликали у останньої моральні страждання, проте заявлена до відшкодування сума не пропорційна рівню цього негативного впливу. Опитані під час проведення експертизи особи (чоловік та знайомі позивачки) не допитувались в суді, отже їх свідчення не є допустимим доказом. Документами щодо встановлення групи інвалідності у позивачки позов не обґрунтовувався. До того ж не доведений причинний зв`язок між наслідками травми, отриманої під час ДТП у квітні 2023 року та інвалідністю позивачки, встановленою у грудні 2024 року. Експерт [PERSON] на запитання сторін процесу роз`яснила, що за відсутності відомостей про ступінь тяжкості отриманих [PERSON] під час ДТП тілесних ушкоджень не можливо визначити розмір завданої позивачці шкоди. Під час проведення експертизи [PERSON] повідомляла, що на момент ДТП була вагітна, ці відомості також містились в досліджуваній медичній документації. Ця обставина була психотравмувальною для [PERSON] . Тимчасові зміни у житті [PERSON] , про які йдеться в експертному висновку, розуміються як такі, що не є незворотними. Питання про те, чи відновився стан [PERSON] на момент проведення дослідження, порівняно зі станом, який був в неї безпосередньо після ДТП, експерту не ставилось. Наявні в експертному висновку неточності у написанні прізвища позивачки є помилками. Допитана в судовому засіданні як свідок позивачка [PERSON] показала, що під час ДТП знаходилась на задньому пасажирському сидінні за переднім сидінням пасажира. Про свою вагітність вона дізналась у лютому 2023 року. До ДТП вона вже перебувала на обліку з вагітності, здавала відповідні аналізи. В наслідок ДТП та отриманих травм її життя майже зупинилось. Вона постійно через головні болі змушена звертатись до лікарів. Їй встановили діагноз енцефалопатия, а в наступному, після чергового лікування в листопаді 2024 року, встановили групу інвалідності. Саме цими обставинами обґрунтовується сума заявленого відшкодування. Свідок [PERSON] показав, що є знайомим відповідача та під час ДТП перебував у його автомобілі разом зі своїми друзями та подругою. Після ДТП він зі своєю подругою стояли поблизу місця ДТП. Позивачка самостійно вийшла зі свого автомобіля, підійшла до них, попросила у його подруги сигарету та закурила. Поводилась вона спокійно та адекватно, видимих ушкоджень не мала, медичної допомоги не потребувала. Медики, які прибули на місце ДТП, надавали допомогу пасажиру їх автомобіля, так як він постраждав найбільше і саме його повезли до лікарні. На місці ДТП [PERSON] перебував годину-півтори і весь цей час там перебувала і позивачка. Швидка медична допомога за цей час її не забирала. Суд, вислухавши представників сторін, свідчення свідків, пояснення експерта щодо експертного висновку, дослідивши наявні докази у їх сукупності встановив наступні факти та відповідні правовідносини: 16.04.2023, о 21:15, [PERSON] , керуючи автомобілем ВАЗ, р.н. [NUMBER] на перехресті вул. Гвардійців-Широнінців та пр. Ювілейного в м. Харкові, при повороті ліворуч не надав переваги в русі автомобілю Ford, р.н. [NUMBER] , який рухався в зустрічному напрямку та допустив з ним зіткнення, чим порушив вимоги п. 16.13 ПДР України. У результаті ДТП транспортний засіб Ford, р.н. [NUMBER] отримав механічні ушкодження. Постановою Московського районного суду м. Харкова у справі 643/3824/23 [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850,00 грн (т. 1 а.с. 134). Крім того, [PERSON] 16.04.2023 о 21:15 керуючи автомобілем ВАЗ д.н. [NUMBER] на перехресті вул. Гвардійців-Широнінців та пр. Ювілейного в місті Харкові, став причетним до ДТП та згідно з висновком КНП ХОР «ОНД» № 858 від 22.12.2022 знаходився у стані наркотичного (канабіоїди) сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9а ПДР України. Постановою Московського районного суду м. Харкова від 15.06.2023 за наслідками цієї ДТП [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та на нього накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн (т. 1, а.с. 134). Постановою Московського районного суду м. Харкова від 21.06.2023 [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000,00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік (т. 1 а.с. 135-137). За фактом ДТП зібрані та зареєстровані відповідні матеріали, проте підстав для внесення відомостей про вищевказане правопорушення до ЄРДР не встановлено за відсутності ступеня тілесних ушкоджень, які б відповідали складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України. У результаті ДТП водій [PERSON] та пасажири автомобіля Ford д.н. [NUMBER] та «ВАЗ 2109», д.н. [NUMBER] з різними тілесними ушкодженнями госпіталізовані до КНП «ХМКЛШНМД ім. проф. Мещанінова» (т. 1, а.с. 138). Згідно з виписками із медичних карт стаціонарного хворого №№ 2526, 6429, копії медичної картки [PERSON] (зараз [PERSON] ) отримала забій м`яких тканин лобної ділянки, перенісся, передньої черевної стінки, знаходячись на 12-13 тижні вагітності, черепно-мозкову травма, перебувала на стаціонарному лікуванні з 16.04.2023 до 19.04.2023 та з 19.04.2023 до 28.04.2023 (т. 1, а.с. 139-174). Позивачка унаслідок укладення шлюбу змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] (т. 1 а.с. 178-180). На клопотання експерта про надання додаткових матеріалів позивачем надано консультативний висновок спеціаліста від 02.01.2024, у якому зазначений діагноз струс головного мозку, залишкові явища ЗЧМТ, невралгія 2 гілки трійчастого нерву з помірним больовим синдромом, пояснення знайомих щодо емоційних змін [PERSON] , копію трудової книжки (т. 1, а.с. 227-235). Згідно з висновком експерта № 25392, складеним 15.04.2024 за результатами проведення судово-психологічної експертизи: 1) ситуація, що досліджується за справою, була для [PERSON] психотравмувальною та такою, що здійснила негативний вплив на її емоційний і моральний стан, обумовила виникнення тимчасових змін у її житті, призвела до порушення звичного стереотипу його життєдіяльності та ускладнень у збереженні психологічного комфорту, що зумовило виникнення у [PERSON] душевних (моральних) страждань; 2) [PERSON] за умов ситуації, що досліджується за справою, були спричинені страждання (моральна шкода); 3) надати відповідь на питання «Якщо [PERSON] завдані страждання (моральна шкода), який можливий розмір становить грошова компенсація за завдані страждання?» не виявляється можливим, з причин наведених в синтезуючій частині висновку. У синтезуючий частині висновку зазначено таке: процедурою проведення судово-психологічної експертизи щодо встановлення наявності або відсутності моральних страждань (моральної шкоди), спричинених особі (позивачеві) у результаті певних подій, передбачається психологічний аналіз обставин (встановлених судом) конкретної справи, що спрямований на виявлення соціально-психологічних факторів, які заслуговують на увагу як життєво та суттєво значущі для особистості позивача. При цьому враховується механізм виникнення, динаміка розвитку подій, встановлених судом за справою, з урахуванням чіткого визначення юридичних обставин справи (щодо визначення ступеня участі відповідача та позивача у виникненні і розвитку ситуації, яка розглядається за справою). Зазначена інформація у вигляді відповідних коефіцієнтів, придатних для математичної обробки, використовується при визначенні орієнтовного розміру відшкодування моральної шкоди. Психологічні аспекти події, що досліджується, формалізуються і надаються в математичних одиницях для визначення їх кількісного еквівалента за допомогою «Методики психологічного дослідження у справах щодо заподіяння моральних страждань особі та відшкодування моральної шкоди» (реєстраційний код 14.1.75). Відповідно до вищезазначеної методики розмір компенсації моральної шкоди визначається за таблицею відносних одиниць презюмованої моральної шкоди, у відповідності з психологічними аспектами подій, досліджуваних за справою; коефіцієнта ступеня впливу того, хто спричиняє шкоду «fv»; коефіцієнта індивідуальних особливостей потерпілого «і»; коефіцієнта обставин справи, що заслуговують уваги (оцінка ступеню тотальності впливу на життєдіяльність потерпілого) «с»; ступеню впливу потерпілого на ситуацію спричинення шкоди «fs». Слід зазначити, що в матеріалах наданих на дослідження не міститься відомостей щодо ступеню тяжкості тілесних ушкоджень отриманих [PERSON] внаслідок ДТП. Відсутність зазначеної інформації не дозволяє надати значення коефіцієнту «d» у співвідношенні до розрахункової таблиці переліку матеріальних еквівалентів розмірів компенсації презюмованої моральної шкоди наведеної вище методики та унеможливлює застосування формули (D = d x fv x I x c x(1-fs)) щодо обчислення можливого (орієнтовного) розміру компенсації за завдані страждання (моральну шкоду). Таким чином, в межах наданих на дослідження матеріалів цивільної справи № 643/7712/23 надати відповідь на питання «Якщо [PERSON] завдані страждання (моральна шкода), який можливий розмір становить грошова компенсація за завдані страждання?» не виявляється можливим (т. 2, а.с. 8-15). Вартість експертизи склала 23898,00 грн та сплачена позивачем (т. 1, а.с. 226; т. 2, а.с. 18). Згідно з копією довідки МСЕК [PERSON] присвоєно другу гуру інвалідності з 10.12.2024 за загальним захворюванням (т. 2, а.с. 193-194). З індивідуальної програми реабілітації особи з інвалідністю № 2073 від 12.12.2024 МСЕК рекомендовано відвідування невропатолога 1-2 рази на рік та терапевта 4 рази на рік, консультації невропатолога та психіатра, масаж, лікувальна фізкультура (т. 2, а.с. 195-198). Згідно з копією обмінної картки, позивачка стала на облік як вагітна на 7 тижні вагітності 20.03.2023. Отже, на підставі досліджених доказів судом установлено, що позивачка є потерпілою від ДТП, яка сталась 16.04.2023. Винним у ДТП є відповідач, який перебував за кермом у стані наркотичного сп`яніння. На час події позивачка була вагітною, про вагітність свою вона знала, оскільки за місяць до цього стала на облік та відкрила обмінну карту. Від ДТП позивачка отримала тілесні ушкодження, ступінь тяжкості яких не встановлений, відомості про кримінальне провадження до ЄРДР не внесені, що вочевидь вказує про відсутність у потерпілої середньої тяжкості тілесних ушкоджень. У грудні 2024 позивачка отримала другу групу інвалідності за загальним захворюванням. Належних доказів на підтвердження причинного зв`язку між травмами, отриманими під час ДТП та встановлення групи інвалідності суду не надано. Наявна медична документація за період з 16.04.2023 до 11.05.2023. Інших доказів, які б свідчили про лікування позивачки протягом 2023-2024 років, реабілітації, погіршення стану здоров`я, що потягло за собою неодноразове стаціонарне лікування та надання групи інвалідності позивачкою не надано. Висновок експерта однозначно вказує на те, що ситуація для позивачки була психотравмувальною, що для суду є очевидним, оскільки унаслідок ДТП позивачка зазнала стресу, отримала тілесні ушкодження, переймалася за своє здоров`я та вагітність. Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України). Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, враховує характер та обсяг страждань позивачки, які полягають у фізичному болі, вимушених змінах у житті через перебування на стаціонарному лікуванні, хвилюванні за свою вагітність, душевних стражданнях вважає, що позивачці, дійсно спричинена моральна шкода, проте заявлена позивачкою до стягнення в якості відшкодування завданої моральної шкоди сума у 300000,00 грн є надмірною. Тому суд задовольняє позовні вимоги частково та визначає компенсацію за спричинену моральну шкоду у розмірі 60000,00 грн, яка на думку суду є справедливою та співмірною, виходячи із обставин справи та вчиненого адміністративного правопорушення. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, крім інших, витрати на професійну правничу допомогу та пов`язані з проведенням експертизи. При поданні позову до суду позивачем сплачено 3150,00 грн судового збору, вказана сума є надмірно сплаченою, оскільки відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України судові витрати не включаються до ціни позову. Тобто позивач мала сплатити 3000,00 грн судового збору, зайво сплачена сума у розмірі 150,00 грн може бути повернута позиваці за її заявою про повернення надмірно сплаченого судового збору. Крім того, позивачем понесені витрати за проведення експертизи у розмірі 23898,00 грн. Суд розподіляє судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України пропорційно до задоволених позовних вимог. Позов задоволений на 20%, відтак з відповідача на користь позивача має бути стягнуто 20% від понесених витрат: 600 грн судового збору та 4779,60 грн за проведення експертизи. Щодо витрат на правничу допомогу суд зазначає таке: 23.01.2023 між Адвокатським об`єднанням «СПРАВАР» та адвокатом Солонцем С.С. укладений договір про співпрацю, згідно з яким адвокатське об`єднання залучає адвоката Солонця С.М. для виконання договорів про надання правової допомоги, укладеними між адвокатським об`єднанням та фізичною чи юридичною особою тощо. Між [PERSON] та АО «СПРАВАР» в особі директора Михайлова В.Л. 15.05.2023 укладений договір № 1505/23-ПД-02 про надання правової допомоги та додаткові угоди № 1, 2. На підтвердження витрат на правову допомогу представником позивача додано додаткову угоду № 2 від 07.08.2023, в якій наведено опис та вартість робіт на загальну суму 15000,00 грн. Згідно з умовами додаткової угоди оплата за надану правову допомогу здійснюється клієнтом шляхом переказу грошових коштів на банківський рахунок адвокатського об`єднання протягом 5 банківських днів з моменту проголошення Московським районним судом м. Харкова судового рішення, яким закінчено розгляд справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення моральної шкоди (т. 1, а.с. 181-195). Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина третя статті 141 ЦПК України). Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до частин 4-6 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до положень ст.ст. 1, 26, 27, 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги, за яким, зокрема, клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц звернула увагу не те, що: 1) при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін; 2) розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу; 3) саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, Об`єднана Палата Касаційного Господарського Суду у складі Верховного Суду у постанові від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 зробили такі правові висновки: розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. У постанові Верховного суду від 12.06.2024 у справі № 444/3403/20 зроблений висновок, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Відповідач з клопотанням про зменшення витрат на правничу допомогу до суду не звернувся. На час ухвалення рішення строк оплати витрат на правничу допомогу не настав, наведений у додатковій угоді № 2 опис робіт, їх вартість на думку суду є обґрунтованими, розумними і співмірними зі складністю справи. Так, позов задоволений на 20%, тобто на користь позивачки з відповідача має бути стягнуто 20% від підтверджених витрат на правничу допомогу, що становить 3000,00 грн.

Outcome: partial