Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-16 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін. Представник позивача [PERSON] адвокат Яременко І.О. подав до суду позовну заяву до територіальної громада села Сулятичі в особі Журавненської селищної ради Стрийського району Львівської області (відповідач), в якій просить визнати за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] право на земельну частку (пай) на території Сидорівської сільської ради, площею 2,92 умовних кадастрових гектари, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ЛВ №3237 від 25.04.1997, виданого на підставі розпорядження голови Жидачівської РДА №248 від 21.04.1997 та зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на середню частку (пай), що видаються Жидачівською районною державною адміністрацією по Сидорівській сільській раді, за №107. В обґрунтування\~позовних вимог\~щодо предмета\~спору покликається\~на те,\~що [INFO] \~померла [PERSON] .\~Після її\~смерті відкрилася\~спадщина,\~до складу\~якої,\~окрім іншого,\~увійшло право\~на земельну\~частку (пай)\~на території\~Сидорівської сільської\~ради,\~площею 2,92\~умовних кадастрових\~гектари,\~належне померлій\~згідно Сертифікату\~на право\~на земельну\~частку (пай)\~Серія ЛВ\~№3237\~від 25.04.1997.\~Оскільки [PERSON] \~заповіту на\~випадок своєї\~смерті не\~залишала,\~то спадкування\~відбулося за\~законом.\~На момент\~смерті [PERSON] \~єдиним спадкоємцем\~першої черги\~спадкування за\~законом був\~її чоловік\~ [PERSON] ,\~оскільки дітей\~вони не\~мали.\~ [PERSON] \~постійно проживав\~із своєю\~дружиною [PERSON] ,\~не заявляв\~про відмову\~від спадщини,\~а тому\~фактично її\~прийняв,\~вступивши в\~управління та\~володіння спадковим\~майном. [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої, окрім іншого, увійшло право на зазначену земельну частку (пай) на території Сидорівської сільської ради, площею 2,57 умовних кадастрових гектари, належне померлому згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №3236 від 25.04.1997. Також у склад спадщини, увійшло право на згадану вище земельну частку (пай), що він фактично успадкував, але юридично не оформив своїх спадкових прав. На момент смерті [PERSON] , окрім позивачки, не було інших спадкоємців за заповітом чи осіб, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині. Після смерті [PERSON] позивачка фактично прийняла спадщину, бо вступила в управління та володіння спадковим майном. 13.06.2024 позивачка звернулася в Жидачівську державну нотаріальну контору з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] відносно права на земельну частку (пай) згідно Сертифікату Серії ЛВ № 3236 від 25.04.1997, проте нотаріус відмовив у видачі свідоцтва з причини відсутності у позивачки правовстановлюючих документів на земельну частку (пай), що знаходиться на території Сидорівської сільської ради, що належала померлому і є спадковим майном. Згідно з рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 09.10.2024 за позивачкою визнано в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] право на земельну частку (пай) на території Сидорівської сільської ради, площею 2,57 умовних кадастрових гектари, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ЛВ №3236 від 25.04.1997. Позивачка 25.11.2024 звернулася в Жидачівську державну нотаріальну контору з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , відносно права на земельну частку (пай) згідно Сертифікату Серії ЛВ № 3237 від 25.04.1997, що належить дружині [PERSON] [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкоємцем якої був її чоловік [PERSON] , який спадщину прийняв, але не оформив своїх спадкових прав, проте нотаріус відмовив у видачі свідоцтва з причини відсутності у позивачки правовстановлюючих документів на земельну частку (пай), що знаходиться на території Сидорівської сільської ради, що належала померлому і є спадковим майном. Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, однак представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності та підтримання заявлених вимог в повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Окрім цього, у заяві повідомив про відсутність на час розгляду даної справи у суді інформації, яка була б підставою щодо заперечення стосовно предмету даної заяви. Заяви, клопотання, подані учасниками справи. Представником позивача подано клопотання про витребування доказів (а.с.34), заяву про проведення підготовчого засідання за відсутності його та позивача і призначення справи до судового розгляду по суті (а.с.44), заяву про розгляд справи без участі позивача та її представника, підтримання заявлених вимог в повному обсязі (а.с.51). Представником відповідача подано заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с.32-33). Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 28.11.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до відкритого підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження (а.с.26-27). Ухвалою підготовчого засідання від 10.01.2025 витребувано докази та оголошено перерву у підготовчому засіданні (а.с.35-36). Ухвалою підготовчого засідання від 07.02.2025 закрито підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.46). Ухвалою судового засідання від 14.03.2025 постановлено проводити розгляд справи за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (а.с.52). З урахуванням ухвалення цього рішення за відсутності учасників справи, датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення. Позиція суду. Суд, з`ясувавши обставини, на які сторона позивачки посилається як на підставу позовних вимог, врахувавши позицію представника відповідача, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, доходить висновку, що позов підлягає задоволенню повністю виходячи з такого. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. [PERSON] та [PERSON] одружились 15.07.1960. Після одруження прізвище дружини змінено на « [PERSON] », про що свідчить запис акта про одруження №13 від 15.07.1960 (а.с.43). Відповідно до запису акта про смерть № 24 від 23.12.1995 [PERSON] померла [INFO] у с. Сулятичі Жидачівського району Львівської області (а.с.10). За змістом інформаційної довідки зі спадкового реєстру №79279216 після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилася, свідоцтва про право на спадщину не видавалися (а.с.12, 45). Згідно з довідкою Журавненської селищної ради Стрийського району Львівської області № 123 від 07.11.2024 [PERSON] проживала та була зареєстрована в с. Сулятичі Жидачівського району Львівської області до моменту своєї смерті, що наступила [INFO] . Заповіту від [PERSON] у виконкомі Сидорівської сільської ради не посвідчувалося. На момент смерті [PERSON] разом з нею постійно проживав її чоловік [PERSON] , який прийняв спадщину, вступивши в управління та володіння спадковим майном у піврічний термін після її смерті (а.с.11). [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 29.08.1996. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу від 29.08.1996 (а.с.9). За змістом заповіту від 06.04.2000, складеного у с. Сулятичі та зареєстрованого в реєстрі за № 41, [PERSON] заповів все належне йому майно [PERSON] (а.с.15-16). [PERSON] помер [INFO] у с. Сулятичі Жидачівського району Львівської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 25.01.2001 (а.с.13). Відповідно до інформаційної довідки зі спадкового реєстру №76036296, після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилася, свідоцтва про право на спадщину не видавалися (а.с.17). Згідно з довідкою Журавненської селищної ради Стрийського району Львівської області № 61 від 24.04.2024 [PERSON] до дня смерті і на день смерті, яка наступила [INFO] постійно проживав в [ADDRESS] . Від імені [PERSON] у виконкомі Сидорівської сільської ради посвідчено заповіт від 06.03.2000 за №41 но користь [PERSON] . [PERSON] прийняла спадщину пісдля смерті [PERSON] , вступивши в управління та володіння спадковим майном у піврічни термін після його смерті (а.с.14). Рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 09.10.2024 за [PERSON] \~визнано в\~порядку спадкування\~за заповітом\~після смерті\~ [PERSON] право\~на земельну\~частку (пай)\~на території\~Сидорівської сільської\~ради,\~площею 2,57\~умовних кадастрових\~гектари,\~згідно Сертифікату\~на право\~на земельну\~частку (пай)\~серія ЛВ\~№3236\~від 25.04.1997,\~виданого на\~підставі розпорядження\~голови Жидачівської\~РДА №248\~від 21.04.1997\~та зареєстрованого\~в Книзі\~реєстрації сертифікатів\~на право\~на середню\~частку (пай),\~що видаються\~Жидачівською районною\~державною адміністрацією\~по Сидорівській\~сільській раді,\~за №106 (а.с.18-20). Відповідно до довідки відділу №5 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 28.05.2024 на підставі розпорядження голови Жидачівської районної державної адміністрації від 21.04.1997 №248 за [PERSON] зареєстровано право на земельну частку (пай) розміром 2,92 умовних кадастрових гектарів на території Сидорівської сільської ради. Сертифікат серії ЛВ №3237 зареєстрований 25.04.1997 за №107 (а.с.21). Постановою завідувача Жидачівською ДНК від 25.11.2024 відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на майно, яке вона має намір успадкувати (а.с.23). Зміст спірних правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наявністю у позивача права на майно у порядку спадкування за заповітом та перешкоди у належному юридичному оформленні цього права у позасудовому порядку через невизнання його нотаріусом, який відмовив позивачу у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину. Норми права, які застосував суд. До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу Української РСР (далі ЦК УРСР) та Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Так, згідно з положеннями частин 1, 2 статті 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Нормою частини 1 статті 534 ЦК УРСР передбачено, що кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (стаття 548 ЦК УРСР). Відповідно до частин 1, 2 статті 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Приписами статті 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Також, суд застосував норми статті 5, пунктів 4, 5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України. Крім цього, суд зважає на роз`яснення, викладені у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування». Узагальнені обставини, встановлені судом. Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що [PERSON] на час відкриття спадщини (день його смерті) належало право на земельну частку (пай), розміром 2,92 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, яка розташована на території Сидорівської сільської ради, яке він успадкував після смерті [PERSON] , якій, у свою чергу, це право належало відповідно до сертифіката серії ЛВ №3237, зареєстрованого 25.04.1997 за №107. За життя [PERSON] 06.03.2000 зробив особисте розпорядження, склавши заповіт, яким все належне йому на день смерті майно заповів [PERSON] . [PERSON] після смерті [PERSON] звернулися до нотаріуса з метою належного оформлення спадкових прав, однак отримала відмову у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності підстав для задоволення позову. Суд зауважує, що з огляду на час смерті [PERSON] спадкування відбулося за правилами, встановленими ЦК УРСР. [PERSON] є єдиним спадкоємцем, визначеним у заповіті, та такою, яка придбала спадщину після смерті [PERSON] , фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном у визначений законом строк. Ці обставини повністю підтверджуються безпосередньо дослідженими судом письмовими доказами, зокрема рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 09.10.2024, яким встановлено відповідні преюдиційні обставини, а також довідкою ВК Журавненської селищної ради Стрийського району Львівської області, заповітом та інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру, що узгоджуються між собою та з іншими наявними у справі доказами, і сумнівів у своїй належності та допустимості не викликають. Доказів, які б спростовували викладені обставини або породжували обґрунтовані сумніви у їх достовірності, матеріали справи не містять і судом не встановлено. Наведені обставини дозволяють суду виснувати, що позивач [PERSON] має обґрунтоване право на зазначену земельну частку (пай), яке набула у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , однак позбавлена можливості юридично оформити це право у визначений законом позасудовий спосіб у нотаріуса через відмову останнього у вчиненні нотаріальних дій. Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, а також зважаючи на те, що особисте майнове право [PERSON] не визнається, відтак позивач має законні сподівання на судовий захист цього права в силу приписів статті 16 ЦК України, у зв`язку з чим її представник і звернувся до суду, тому суд, з огляду на обґрунтованість та підставність позову, вважає, що позов слід задовольнити повністю. На підставі статей 524, 525, 534, 548, 549 Цивільного кодексу Української РСР, статті 5 та пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України та

Outcome: approved