Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-02 00:00:00

25.02.2025р. [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 10.10.2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Шосткинського міського управління юстиції, актовий запис №347. Свої вимоги позивач мотивувала тим, що між нею та відповідачем сімейне життя не склалось внаслідок діаметрально протилежних поглядів на шлюб і сім`ю, разом з відповідачем вони не проживають, не ведуть спільне господарство. Вважає збереження шлюбних відносин відновлення таким, що суперечитиме їх спільним інтересам. Ухвалою суду від 27 лютого 2025 року відкрито провадження у даній справі та постановлено здійснити її розгляд в спрощеному позовному провадженні без повідомлення осіб, також в цій ухвалі роз`яснено відповідачу право подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали. Відповідач\~ 03.03.2024р. через канцелярію суду надав заяву, в якій позов визнав. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Відповідно до частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вищенаведені законодавчі вимоги, суд вважає за необхідне зупинитися на наступному. Позивач та відповідач перебувають між собою у зареєстрованому шлюбі з 10 жовтня 2003 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Шосткинського міського управління юстиції, актовий запис №347 /а.с.4/. Від шлюбу мають повнолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України від 10 січня 2002 року №2947-ІІІ (далі СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з нормою ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. При цьому, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч. 2 ст. 112 СК України). Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з даним позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Беручи до уваги те, що відповідач визнає позов, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам сторін, що має істотне значення. З урахуванням викладеного, суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону (у тому числі і нормі ч. 2 ст. 110 СК України) та не порушує прав інших осіб, а відтак у суду є всі підстави для задоволення вимог про розірвання шлюбу між сторонами. Вирішуючи питання щодо судових витрат в справі, слід зазначити наступне. Розподіл витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду врегульовано спеціальною нормою статті 142 ЦПК України.\~ Так, згідно з ч.1 ст. 142 ЦПК України, у разі\~ визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки відповідач позов визнав до початку розгляду справи по суті, враховуючи положення частини першої статті 142 ЦПК України, суд вважає за можливе повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позовної заяви, а саме 605грн 60 коп., а також відповідно до вимог статті 141 ЦПК України стягнути з відповідача на її користь 605 грн 60 коп. у відшкодування сплаченого судового збору. Враховуючи вищевикладене, ст. ст. 24, 105, 110, 112 СК України, ст.ст. 4, 5, 12, 76-81,83, 133, 137, 141, 142, 206, 258, 259, 263-268 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved