Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-09 00:00:00

17 грудня 2024 року [PERSON] звернулася до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області з вищевказаною позовною заявою, в якій просить суд стягувати аліменти з [PERSON] на її користь на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, але не менше 50% від мінімального прожиткового мінімуму встановленого в Україні на дитину відповідного віку до виповнення донькою повноліття. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області 01 лютого 2017 року на користь позивача стягнуті аліменти на двох дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини, з [PERSON] . В резолютивній частині рішення вказано, що аліменти стягуються до досягнення старшою дитиною повноліття. На сьогоднішній день [PERSON] повних 15 років. Державним виконавцем 03 грудня 2024 року прийнята постанова про закінчення виконавчого провадження по вищевказаному рішенню суду. Змушена звернутися до суду за захистом прав неповнолітньої [PERSON] про стягнення аліментів з відповідача на утримання дочки до виповнення нею 18 років. Відповідач фактично не приймає участі в утриманні дитини сторін. Донька проживає біля позивача та на її утриманні. Врегулювати питання матеріального утримання доньки сторін в позасудовому порядку не вдалося. Місце роботи відповідача: машиніст ТЧ-5 ст.ім.Т.Шевченка. Інших неповнолітніх дітей відповідач не має. Згідно діючого законодавства відповідач може сплачувати аліменти на користь позивача в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, але не менше як 50% від мінімального прожиткового мінімуму встановленого в Україні на дітей відповідного віку. За вказаних обставин, позивач звернулася до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 20 грудня 2024 року відкрито провадження у цивільній справі за вищевказаним позовом, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін, відповідачу встановлено строк для подачі до суду відзиву на позовну заяву. 28 січня 2025 року, у встановлений судом строк, на адресу суду надійшов відзив відповідача [PERSON] на позовну заяву [PERSON] , в якому зазначає, що від шлюбу з позивачем він має двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Шлюб з позивачем було розірвано на підставі рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 20 квітня 2017 року. Одночасно з розірванням шлюбу позивач зверталась до суду із позовом про стягнення аліментів на утримання двох дітей, що було ним визнано, та 14 лютого 2017 року Смілянським міськрайонним судом Черкаської області в справі №703/3884/16-ц було ухвалено наступне рішення: «Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01 листопада 2016 року і до досягнення старшою дитиною повноліття». Позивач отримала виконавчий лист та звернулася до Смілянського ВДВС у Черкаській області із заявою про примусове виконання та державним виконавцем було відкрито виконавче провадження №53440071. 04 квітня 2017 року державним виконавцем було прийнято постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію та інші доходи боржника, в якій зазначено: «Проводити відрахування з усіх видів заробітку (доходу), що належить до виплати боржнику після відрахування податків, в розмірі 53%, з яких 20% до погашення боргу, який становить 3603 гривні 87 копійок, 33% поточного платежу, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку щомісячно до досягнення старшою дитиною повноліття, а потім 33% поточного». Зазначає, що протягом всього строку ним сплачувались кошти на утримання двох дітей в розмірі 1/3 частини та після досягнення старшою дитиною повноліття, [INFO] , в межах примусового виконання рішення суду від 14 лютого 2017 року продовжувалося стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/6 частини (16,5%). Натомість, у жовтні 2024 року, внаслідок виявленої помилки за місцем роботи в постанові державного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату за місцем його роботи було стягнуто подвійну суму аліментів на утримання доньки, тобто замість 16,5% було помилково стягнуто 33%. Звернувшись за вирішенням питання про внесення описки до державного виконавця, останнім 04 листопада 2024 року було надіслано вимогу за місцем його роботи про припинення стягнення аліментів згідно виконавчого листа №703/3884/16-ц, виданого 16 лютого 2017 року у зв`язку з досягненням старшою дитиною повноліття. 03 грудня 2024 року державним виконавцем було прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з досягненням старшою дитиною повноліття. Вказує, що позивач, звертаючись до суду із позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку, свідомо вводить суд в оману, що він фактично не приймає участі в утриманні дитини, оскільки щомісячно отримує відповідні кошти на свій рахунок, а також достеменно знає, що їх повнолітній син [PERSON] продовжує навчатись на денній формі навчання в м. Києві, на утримання якого відповідачем добровільно щомісячно йому перераховуються кошти на його утримання в розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходу). Зазначену обставину про обізнаність позивача щодо навчання повнолітнього сина потребу в його утриманні також підтверджує, що вона зверталась до нього з відповідним позовом до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області (справа №703/1967/21), який було 19 січня 2022 року залишено без розгляду, хоча з вересня 2021 року ним добровільно проводились відрахування із заробітної плати на користь повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Також, після відкликання постанови державного виконавця, ним 04 листопада 2024 року одразу було подано заяву про добровільне стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , до досягнення нею повноліття у розмірі 1/6 частини (16,5%). Відповідно до загальновідомої інформації прожитковий мінімум для дитини 15 років відповідає станом на грудень 2024 року та з 01 січня 2025 року розміру 3196 гривень. Згідно відомостей з роботи навіть при стягненні 1/6 частини від його заробітку права дитини жодним чином не порушуються, оскільки розмірі перевищує мінімальний гарантований розмір аліментів втричі (більше 5000 гривень). Зазначаючи про розмір аліментів 25% замість 16,5% на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , позивач не обґрунтувала належним чином саме розмір стягнення, не надала відомостей про свій матеріальний стан та додаткові потреби дитини, враховуючи, що розмір сплачених ним добровільно аліментів на кожну дитину значно перевищує навіть прожитковий мінімум для кожного з них. За вказаних обставин, відповідач вважає доцільним продовжувати стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки в розмірі 1/6 частини на підставі рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 14 лютого 2017 року, враховуючи наявність на його утриманні ще однієї повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Ухвалою суду від 10 березня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про залучення до участі у справі [PERSON] як третьої особи. Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Клопотань від учасників справи про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін відповідно до частини 5 статті 279 ЦПК України не надходило. Суд, врахувавши доводи сторін, які викладені у їх заявах по суті справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, приходить до наступного. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Смілянського міськрайонного управління юстиції Черкаської області 14 червня 2003 року, позивач [PERSON] та відповідача [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Смілі Смілянського міськрайонного управління юстиції Черкаської області 12 лютого 2009 року, позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 01 лютого 2017 року, яке набрало законної сили 14 лютого 2017 року, у справі №703/3884/16-ц, провадження 2/703/191/17, за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, вирішено: позов задовольнити; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01 листопада 2016 року і до досягнення старшою дитиною повноліття. 14 лютого 2017 року, на підставі рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 01 лютого 2017 року у справі №703/3884/16-ц, провадження 2/703/191/17 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, судом видано виконавчий лист про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01 листопада 2016 року і до досягнення старшою дитиною повноліття. Як вбачається з матеріалів цивільної справи, державним виконавцем відкрито виконавче провадження №53440071 з примусового виконання вищевказаного виконавчого листа. 07 квітня 2017 року головним державним виконавцем Смілянського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Овдієнко К.А., в межах виконавчого провадження, винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, якою вирішено звернути стягнення на доходи боржника [PERSON] , що отримує дохід у виробничому підрозділі служби локомотивного господарства Локомотивного депо ім. Шевченка РФ «Одеська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця». Проводити відрахування з усіх видів заробітку (доходу), що належать до виплати боржнику після відрахування податків, в розмірі 53%, з яких 20% до погашення боргу ,який станом на 07 квітня 2017 року становить 3603 гривні 87 копійок, 33% поточного платежу, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку щомісячно до досягнення старшою донькою повноліття, а потім 33% поточного. Згідно звітів про здійснені відрахування та виплати, які складені Виробничим підрозділом служби локомотивного господарства Локомотивного депо ім. Т.Шевченка Регіональна філія «Одеська залізниця» АТ «Укрзалізниця», у період часу з січня 2017 року по вересень 2024 року з заробітної плати відповідача [PERSON] здійснювалися відрахування аліментів. 04 листопада 2024 року за №9033 Відділ державної виконавчої служби у місті Смілі Черкаського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на адресу Регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Українська залізниця» направлено вимогу державного виконавця у виконавчому провадженні №53440071, в якій державний виконавець вимагав припинити стягненні аліментів із [PERSON] 03 грудня 2024 року старшим державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби у місті Смілі Черкаського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Мандрикою О.А. у виконавчому провадженні №53440071 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, відповідно до якої, державним виконавцем, з урахуванням встановлення закінчення передбаченого законом строку для даного виду стягнення, згідно виконавчого листа аліменти підлягають стягненню із боржника до досягнення старшою дитиною повноліття, керуючи вимогами п.7 ч.1 ст.39, ст.40 Закону України «Про виконавче провадження», вирішено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №703/3884/16-ц, 2/703/191/17, виданий 14 лютого 2017 року Смілянським міськрайонним судом Черкаської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] , 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01 листопада 2016 року та до повноліття дитини, закінчити. Доказів оскарження вищевказаної постанови сторонами виконавчого провадження та її скасування матеріали цивільної справи не містять та сторонами не надано. Відповідно до п.7 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення, крім випадку, якщо існує заборгованість із стягнення відповідних платежів. Згідно ч.1 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Відповідно до ч.2-3 ст.183 СК України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Враховуючи, що виконавче провадження №53440071 з примусового виконання виконавчого листа №703/3884/16-ц, 2/703/191/17, виданого 14 лютого 2017 року Смілянським міськрайонним судом Черкаської області, закінчене у зв`язку з закінченням строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення, та таке рішення державного виконавця не скасоване, підстави для продовження здійснення стягнення з відповідача на користь позивача аліментів, у визначеному рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 01 лютого 2017 року у справі №703/3884/16-ц, провадження 2/703/191/17, відсутні. За таких обставин, доводи відповідача [PERSON] щодо доцільності продовжувати стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки в розмірі 1/6 частини на підставі рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 01 лютого 2017 року. Згідно ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1-2 ст.181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Згідно ч.1 ст.187 СК України, один із батьків може подати заяву за місцем роботи, місцем виплати пенсії, стипендії про відрахування аліментів на дитину з його заробітної плати, пенсії, стипендії у розмірі та на строк, які визначені у цій заяві. Така заява може бути ним відкликана. Так, 24 вересня 2021 року відповідач [PERSON] , який працює машиністом електровозу, звернувся до начальника локомотивного депо ім. Т.Г.Шевченка з заявою, в якій просив щомісячно, починаючи з 01 вересня 2021 року, на період навчання, утримувати аліменти в розмірі 16,5% на користь сина [PERSON] , [INFO] , на його рахунок. Крім того, 04 листопада 2024 року відповідач [PERSON] , який працює машиністом електровозу, звернувся до начальника локомотивного депо ім.Т.Г.Шевченка з заявою, в якій просив утримувати з його заробітної плати аліменти в розмірі 16,5% в користь [PERSON] на доньку [PERSON] , [INFO] . Як вбачається зі звітів про здійснення відрахування та виплати, складених АТ «Українська залізниця», Регіональна філія «Одеська залізниця» АТ «Українська залізниця» (Локомотивне депо ім.Т.Шевченка), а також довідки про доходи, складеної АТ «Українська залізниця», Регіональна філія «Одеська залізниця» служба локомотивного господарства, на підставі вищевказаних заяв [PERSON] , з його заробітної плати, здійснюється сплата аліментів. Разом з тим, доказів домовленості між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] щодо сплати останнім аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі, який зазначений у заяві відповідача [PERSON] від 04 листопада 2024 року, яка адресована начальнику локомотивного депо ім.Т.Г.Шевченка, матеріали справи не містять. З урахуванням викладеного та приймаючи до уваги, що позивачем [PERSON] подано до суду позов про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі, який не відповідає розміру таких аліментів, що зазначені відповідачем [PERSON] у вищевказаній заяві від 04 листопада 2024 року, яка адресована начальнику локомотивного депо ім.Т.Г.Шевченка, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] , звертаючись до начальника локомотивного депо ім. Т.Г.Шевченка, як роботодавця, з заявою від 04 листопада 2024 року щодо утримання з його заробітної плати аліментів в розмірі 16,5% в користь [PERSON] на доньку [PERSON] , [INFO] , самостійно визначив розмір таких аліментів, без погодження з позивачем [PERSON] , та у сторін наявний спір щодо розміру таких аліментів. Відповідно до Витягів з реєстру територіальної громади від 23 жовтня 2024 року за №2024/012822981 та №2024/012821742, складених виконавчим комітетом Смілянської міської ради, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Згідно відповіді №976920 від 19 грудня 2024 року з Єдиного державного демографічного реєстру, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Позивач у своєму позові заявила, а відповідач не заперечує, що їх спільна дитина донька [PERSON] проживає разом з позивачем. Згідно ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.\~\~ Відповідно до ч.3 ст.181 СК України\~ за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч.2 та ч.3 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.5 ст.183 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Отже, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини. Такої позиції дотримується Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 20 грудня 2021 року у справі № 681/15/21, провадження № 61-15542св21. Суд\~ вважає, що чим краще матеріальне становище батьків, тим більше може отримати дитина для свого розвитку та утримання, так як законодавчо закріплено лише мінімальний розмір утримання дитини, у вигляді не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, менше якого батьки не можуть сплачувати аліменти, але розмір аліментів законодавчо не обмежений верхньою шкалою стягнення. Згідно ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, доньки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Під час судового розгляду судом встановлено, що є відповідач [PERSON] є фізично здоровим, працевлаштованим та отримує заробітну плату, рівень якої дозволяє йому сплачувати аліменти як повнолітній дитині, яка продовжує навчання, так і на утримання неповнолітньої дитини. При цьому, сам по собі факт здійснення утримання з заробітної плати відповідача [PERSON] , за його відповідною заявою, аліментів в розмірі 16,5% на користь повнолітнього сина [PERSON] , який продовжує навчання, на період такого навчання, не свідчить про неможливість сплати на користь позивача аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі, який зазначений позивачем у позовній заяві. Відповідно до ч.1-3 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини доньки [PERSON] , [INFO] , при цьому визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню, враховує стан здоров`я дитини, а також стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, який є здоровим та працевлаштованим, при цьому отримує заробітну, розмір якої, з урахуванням добровільної сплати аліментів на користь повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, дозволяє йому сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої доньки у розмірі, зазначеному позивачем у позовній заяві, у зв`язку з чим та з метою забезпечення якнайкращих інтересів дитини, суд приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягувати на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з дня звернення з заявою до суду і до досягнення дитиною повноліття, внаслідок чого позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі. Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає стягнення аліментів у межах суми за один місяць до негайного виконання. Враховуючи, що позивач при зверненні до суду з даною позовною заявою, відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», була звільнена від сплати судового збору, та приймаючи до уваги, що її позовні вимоги підлягають задоволенню, суд вважає за необхідне, з урахуванням вимог ч.1, ч.6\~ ст.141 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 1211 гривень 20 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved