Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-03 00:00:00

Позивачка просить позбавити батьківських прав відповідача, з яким з травня 2019 року по липень 2021 року перебувала у шлюбі та народила сина [PERSON] (2020 р.). Вказує, що сімейні відносини з відповідачем припинила ще до народження дитини. Після розпаду сім`ї відповідач виїхав до батьків у Львівську область і з того часу будь-яких відомостей про нього вона не має. Стверджує, що відповідач участі у вихованні дитини не бере, із сином не спілкується, не турбується про його фізичний та духовний розвиток. Також позивачка просить збільшити розмір аліментів, стягнутих з відповідача за рішенням суду в липні 2021 року, з 2000 грн до 4000 грн. Покликається на те, що витрати на утримання дитини відтоді зросли, а тому розмір аліментів визначених судом три роки тому не відповідають потребам сьогодення. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи без його участі та участі його довірительки, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Представник органу опіки та піклування Повхания Г.І. в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без їхньої участі. Позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Стаття 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною згідно з постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до частини першої, другої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (частина друга статті 15 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною 1 статті 164 СК встановлено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Тлумачення норм вищенаведеної статті дозволяє дійти висновку, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Як убачається з матеріалів справи, батьками [PERSON] [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а. с. 13). Рішенням Мукачівського міськраойнного суду Закарпатської області від 15.07.2021 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 2000 гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а. с. 16-20). Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 28.03.2024 року, між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований шлюб 28.03.2024 року, після чого остання змінила прізвище на [PERSON] (а. с. 14). За довідкою лікаря-педіатра [PERSON] на прийомі була присутня лише мати дитини. Батько [PERSON] станом здоров`я дитини не цікавився (а. с. 23). З характеристики, наданої Закладом дошкільної освіти № 38 на [PERSON] , вбачається, що дитина виховується з мамою [PERSON] та вітчимом [PERSON] . Про біологічного батька відомості відсутні. На протязі року він жодного разу не з`являвся та не відвідував хлопчика в закладі, не цікавився життям дитини (а. с. 26). За довідкою від 08.05.2024 року [PERSON] відвідував Червенівський ЗДО із серпня 2022 року по червень 2023 року. За період відвідування батько жодного разу до ЗДО не з`являвся, навчанням і вихованням дитини у садку не цікавився (а. с. 26). З висновку органу опіки та піклування Холмківської сільської ради вбачається, що відповідно до довідки виданої Холмківською сільською радою № 1199 від 04.10.2024 року [PERSON] разом зі своєю сім`єю фактично без реєстрації проживає за адресою: [ADDRESS] . До складу сім`ї входять: чоловік - [PERSON] , син - [PERSON] , син - [PERSON] . Відповідно до характеристики, виданої Холмківською сільською радою, з боку сусідів та односельчан скарг та заяв до сільську ради на поведінку позивачки не надходило, за місцем проживання характеризується позитивно. Відповідно до відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору від 03.10.2024 року за період з 1 по 3 квартал 2024 року сума нарахованого [PERSON] доходу становить 237257,16 гривень. Відповідно до характеристики, виданої Управлінням інформаційно-аналітичної підтримки ГУ НП в Закарпатській області №1606/106/9-2024, [PERSON] службу в органах внутрішніх справ розпочала у 2005 році, а з 07.11.2015 року прийнята на службу в поліцію. Зарекомендувала себе відповідальним та підготовленим працівником. До виконання службових обов`язків відноситься з почуттям відповідальності. Добре теоретично підготовлена. Дисциплінована, ініціативна працівниця. За характером рішуча та наполеглива. Службою у справах дітей Холмківської сільської ради за місцем проживання матері [PERSON] проведено обстеження умов проживання та складено відповідний акт. Житло розміщено на 2 поверсі двоповерхового будинку. Складається з 6 житлових кімнат, кухня, коридор, ванна кімната, санвузол. Наявне електро, -газо та водопостачання, побутова техніка та мебель. У будинку чисто. Дитина має власну кімнату, розвиваючі іграшки, одяг, взуття відповідно до сезону. Дитина відвідує садок. У результаті бесіди з`ясовано, що [PERSON] звернулася до ССД Холмківської сільської ради з метою надання висновку органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] 1990 року народження щодо сина [PERSON] . Зі слів матері, останній раз батько бачив сина коли йому було три тижні. Відповідно до листа центру з надання соціальних послуг Холмківської сільської ради за місцем проживання [PERSON] проведено оцінку потреб сім`ї, про що складено відповідний акт. З`ясовано, що ознаки складних життєвих обставин у сім`ї відсутні, дитина гарно ладнає з вітчимом. Питання про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] розглядалось на засіданні з прав дитини 18.10.2024 року. Запрошувались батьки дитини. Батько дитини не з`явився. Мати [PERSON] на засіданні комісії просила підтримати її заву щодо позбавлення батьківських прав батька. Проте саме цю умову не в змозі дослідити служба у справах дітей, оскільки батько на телефонні дзвінки не відповідає, зв`язок з ним встановити не вдалось, також не вдалося дізнатися про місце перебування [PERSON] , у зв`язку з чим немає змоги поспілкуватися з ним, щоб належним чином повідомити про дану справу та дізнатися його позицію. Відповідно до наявних документів, відсутні докази щодо притягнення батька до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків. На підставі вищевказаного та враховуючи рішення комісії з питань захисту дитини орган опіки та піклування вважає за недоцільне позбавляти [PERSON] батьківських прав щодо до сина [PERSON] . Згідно з нотаріально посвідченими заявами та поясненнями [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] підтвердили факт ухилення [PERSON] від виконання батьківських обов`язків та фактичної його відсутності у житті дитини. Згідно з положеннями статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. За висновком органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Холмівської сільської ради Ужгородського району позбавлення відповідача батьківських прав є недоцільним через відсутність відомостей щодо притягнення відповідача до кримінальної та адміністративної відповідальності, а також неможливість перевірити наявність підстав для позбавлення його батьківських прав, зважаючи на те, що він на телефонні дзвінки не відповідає, зв`язок з ним встановити не вдалося. Такий висновок органу опіки та піклування з огляду на встановлені судом обставини є непереконливим, оскільки [PERSON] участі у вихованні свого неповнолітнього сина не бере, матеріально його не утримує, життям та здоров`ям дитини не цікавиться. З огляду на встановлені судом обставини, виходячи з даних про особу відповідача, діючи виключно в інтересах неповнолітньої дитини, суд вважає, що є правові підстави для позбавлення [PERSON] батьківських прав, що не суперечить приписам національного та міжнародного законодавства про наявність вимог закону, за яких особа може бути позбавлена батьківських прав, а також практиці Європейського суду з прав людини. Будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з частиною першою статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 181 СК України). Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з положеннями статті 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналізуючи встановлені обставини та факти, враховуючи принципи об`єктивності та справедливості, зважаючи на вік та потреби дитини, норми Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік» щодо розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, зважаючи на значний проміжок часу від моменту ухвалення рішенням Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області від 15.07.2021 р. та істотну зміну за цей період цін на необхідні для забезпечення дитини товари, суд доходить висновку про обґрунтованість вимоги позивачки про збільшення розміру стягнутих з відповідача аліментів з двох до чотирьох тисяч гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до частини 1 статті 141 судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі наведеного та

Outcome: approved