Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-04 00:00:00

08.01.2025 позивачка звернулася до суду та просила поновити пропущений з поважних причин строк звернення з даним позовом до суду та визнати частково незаконною приватизацію квартири [ADDRESS] , здійснену за наказом органу приватизації - Управління житлово-комунального господарства та комунальної власності Новоград-Волинської міської ради від 24.10.2008 № 346 в частині включення [PERSON] до переліку осіб, яким зазначене житло передається на праві власності. Також просили визнати частково недійсним свідоцтво про право власності на житло на ім`я [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , видане Управлінням житлово-комунального господарства та комунальної власності Новоград-Волинської міської ради від 24.10.2008 № 346, зареєстроване Новоград-Волинським міжміським бюро технічної інвентаризації 10.11.2008 в реєстрову книгу № 34 за реєстровим № 8/194 в частині належності [PERSON] на праві власності 1/4 частини приватизованого житла та в частині розміру часток інших власників квартири. Свої вимоги мотивує тим, що у вересні 2024 року чоловік позивачки [PERSON] звернувся до Звягельської міської ради з заявою про взяття на квартирний облік у зв`язку з потребою поліпшення житлових умов в складі сім`ї з п`яти осіб: дружина [PERSON] , донька [PERSON] , донька [PERSON] , донька [PERSON] . Проте у листопаді 2024 отримав відмову у постановці на квартирний облік, оскільки у його сім`ї, що складається з 5-ти осіб, наявні житлові площі за адресами у [ADDRESS] та по [ADDRESS] , що перевищує норму, яка надає право на поліпшення житлових умов. Позивачка у грудні 2024 отримала витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та дізналася, що у її приватній власності перебуває 1/4 частина квартири [ADDRESS] , яка набута на підставі свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 24.10.2008. Звернувшись до Управління ЖКГ міської ради позивачка дізналася, що вона 08.10.2008 у складі сім`ї з чотирьох осіб: матері [PERSON] , батька [PERSON] , сестри [PERSON] зверталась із заявою про передачу у приватну спільну часткову власність зазначеної квартири. Проте з даною заявою зверталась матір позивача [PERSON] , яка оформляла всі документи по приватизації. Позивач зазначає, що передача їй на праві власності 1/4 частини квартири [ADDRESS] здійснена з порушенням чинного законодавства, оскільки вона письмову заяву про свою згоду на приватизацію квартири не подавала, підпис у заяві від 08.10.2008 виконаний її матір`ю. На день написання вказаної заяви позивач навчалась в приватному вищому навчальному закладі Міжнародний економіко-гуманітарний університет імені академіка Степана Дем`янчука. Приватизація вказаної квартири без її згоди порушує її особисте право на отримання та приватизацію житла як члена сім`ї військовослужбовця. З метою захисту своїх прав змушена звернутись до суду. Ухвалою суду від 13.01.2025 провадження у справі відкрите за правилами загального позовного провадження. Підготовче судове засідання призначене на 13.02.2025. 13.02.2025 протокольною ухвалою суду підготовче судове засідання закрите, справу призначено до судового розгляду на 05.03.2025. Сторони в судове засідання 05.03.2025 не прибули. Про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача в заяві просив судове засідання провести без його присутності, наполягав на задоволенні позову. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у заявах просили розгляд справи провести без їх присутності. Подали заяви про визнання позову. Представник УЖКЕ Звягельської міської ради при вирішенні справи повністю поклалась на розсуд суду. Судове засідання також просила провести без її присутності. Оскільки сторони належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, клопотали провести судове засідання без їх присутності, з метою економії процесуальних строків суд вважає за доцільне згідно з положеннями ст. 223 ЦПК України провести розгляд справи без участі учасників справи на підставі наявних доказів. Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі, суд доходить висновку про безпідставність позовних вимог. Судом встановлено, що 08.10.2008 [PERSON] (матір позивача) як наймач квартири [ADDRESS] подала до Управління ЖКГ як органу приватизації заяву про передачу у приватну спільну часткову власність їй та членам її сім`ї квартиру, яку винаймають. До заяви долучила довідку про склад сім`ї: [PERSON] , 1967 року народження, [PERSON] , 1964 року народження, [PERSON] , 1987 року народження, [PERSON] , 1989 року народження. У вказаній довідці зазначено склад сім`ї наймача ізольованої квартири за адресою: [ADDRESS] , які мають право на приватизацію житла на момент введення в дію ЗУ Про приватизацію державного житлового фонду. Також у довідці зазначено, зокрема, що позивач, дочка наймача, [PERSON] , 1987 року народження, зареєстрована (прописана) за вказаною адресою з 15.12.2003. Згідно з витягом з наказу № 346 від 24.10.2008 Управління житлово-комунального господарства та комунальної власності Новоград-Волинської міської ради Житомирської області заява [PERSON] про приватизацію квартири [ADDRESS] , яка використовується нею та членами її сім`ї на умовах найму задоволена та квартира передана у спільну часткову приватну власність (а.с. 23). Відповідно до копії свідоцтва - 155 від 24.10.2008 Управління житлово-комунального господарства та комунальної власності міської ради посвідчує, що квартира [ADDRESS] загальною площею 51,5 кв.м. належить на праві спільної часткової власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в рівних частинах на підставі наказу № 346 від 24.10.2008. Право власності зареєстроване у ДКП Новоград-Волинське міжміське бюро технічної інвентаризації, номер витягу 20863303 від 10.11.2008 (а.с. 20-21). Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав за позивачкою [PERSON] (з 2011 року [PERSON] ) зареєстроване право власності на 1/4 частину квартири [ADDRESS] (а.с. 27-29). 30.09.2024 чоловік позивачки [PERSON] звернувся до міського голови з заявою про поліпшення житлових умов його сім`ї з п`яти осіб: дружина [PERSON] , донька [PERSON] , донька [PERSON] , донька [PERSON] , проте у 04.11.2024 отримав відмову у постановці на квартирний облік, оскільки у його сім`ї наявні житлові площі за адресами у [ADDRESS] та по [ADDRESS] , що виключає право на поліпшення житлових умов. Правовідносини, що виникли між сторонами врегульовані нормами Цивільного кодексу України, Житлового кодексу України, Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» та інших нормативно-правових актів, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин. Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено право на повагу до житла. У статті 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла, інакше як на підставі закону за рішенням суду. Статтею 345 ЦК України встановлено, що фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Статтею 9 Житлового кодексу України передбачено, що громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Порядок здійснення приватизації державного житла в Україні визначено Законом України "Про приватизацію державного житлового фонду" (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин). Відповідно до статті 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» (далі - Закону 2482-XII) приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. У ст. 3 Закону 2482-XII визначено, що приватизація здійснюється шляхом: безоплатної передачі громадянам квартир (будинків) з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю. Статтею 5 Закону 2482-XII встановлено, якщо загальна площа квартир (будинків), що підлягають приватизації, відповідає площі, передбаченій абзацом другим статті 3 цього Закону, зазначені квартири (будинки) передаються наймачеві та членам його сім`ї безоплатно. До членів сім`ї наймача включаються лише громадяни, які постійно проживають в квартирі (будинку) разом з наймачем або за якими зберігається право на житло. Якщо загальна площа квартири менше площі, яку має право отримати сім`я наймача безоплатно, наймачу та членам його сім`ї видаються житлові чеки, сума яких визначається виходячи з розміру недостатньої площі та відновної вартості одного квадратного метра. Відповідно до положень ст. 8 Закону 2482-XII приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача займаних квартир (будинків) здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають в даній квартирі (будинку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку). Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Аналогічні положення щодо порядку приватизації були закріплені і в Положенні про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян, затвердженого Наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 15.09.1992 № 56, що було чинне на момент приватизації спірної квартири. Зокрема, передача займаних квартир (будинків) здійснюється в приватну (для одиноких наймачів) та у спільну (сумісну або часткову) власність за письмовою згодою всіх повнолітніх (віком від 18 і більше років) членів сім`ї з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку). До членів сім`ї наймача включаються лише громадяни, які постійно мешкають у квартирі (будинку) разом з наймачем або за яким зберігається право на житло. Згідно з статтею 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Основоположним принципом цивільного судочинства є принцип змагальності сторін, який закріплений положеннями статей 12, 81 ЦПК України, та полягає в тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] , матір позивача, була основним квартиронаймачем квартири [ADDRESS] , а позивачка на момент приватизації була повнолітньою та зареєстрованою за вказаною адресою, тому мала право на приватизацію такого житла на рівні матір`ю, батьком та сестрою (відповідачами). Твердження позивачки про те, що вона особисто не підписувала заяву про приватизацію суд оцінює критично, оскільки у долученій копії вказаної заяви від 08.10.2008 міститься підпис [PERSON] (а.с. 24). Також cудом не встановлено обставин, які б могли свідчити про порушення як органом приватизації, так і відповідачами чинного на той час законодавства про приватизацію. Посилання позивачки, що на момент приватизації житла вона навчалась у ВНЗ у м. Рівному та ніяк не могла бути присутньою у місці суд вважає безпідставними, оскільки чинним на час виникнення спірних правовідносин законодавством визначено, що передача у спільну власність квартир, котрі підлягають приватизації, здійснювалася за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно проживають у цій квартирі. При цьому, законодавець не встановлював заборони приватизувати помешкання особою, яка проживає за іншою адресою, оскільки допускається приватизація особами, які тимчасово відсутні у квартирі, яка є об`єктом приватизації, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири. Також є безпідставними посилання позивачки на те, що приватизація частини спірної квартири матір`ю позивачки [PERSON] без її згоди порушує її права на житло та позбавило її можливості самостійно реалізувати своє право на отримання службового житла, з огляду на наступне. Конституційний Суд України у рішенні № 15-рп/2010 від 10.06.2010 р. у справі № 1-38/2010 зазначив, що для приватизації державного житлового фонду житлові чеки вважаються використаними повністю, якщо у власність наймача і кожного члена його сім`ї безоплатно передано з державного житлового фонду загальну площу квартири (будинку) з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю. Так само житловий чек є використаним у повному обсязі один раз, якщо його залишок після безоплатної приватизації житла, площа якого менша санітарної норми, використано для придбання частки майна державних підприємств, земельного фонду або весь житловий чек використано для приватизації частки майна державних підприємств, земельного фонду. Таким чином тільки повне використання житлових чеків є фактом реалізації один раз права на безоплатну приватизацію житла, передбаченого пунктом 5\~статті 5 Закону «Про приватизацію державного житлового фонду». Враховуючи вищенаведене, участь позивачки у приватизації спірної квартири, яка має загальну площу 51,5 кв.м. разом зі своєю сім`єю у складі чотирьох осіб, жодним чином не позбавляє її можливості самостійно реалізувати своє право на отримання житла, оскільки житлові чеки позивачки використані не в повному обсязі, і вона не позбавлена права стати на облік осіб, які потребують покращення житлових умов як член сім`ї військовослужбовця, з урахуванням мінімального розміру забезпеченості житловою площею у Житомирській області. Оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позивачкою не надано суду належних доказів для визнання частково незаконною приватизації квартири [ADDRESS] від 14.10.2008 № 346 та частково недійсним свідоцтва про право власності на вказане житло. Відтак визнання відповідачами [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] позову суперечить закону, тому суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачами позову. Підстав для поновлення строку звернення з даним позовом до суду, оскільки позивачка дізналася про порушення своїх прав 09.12.2024, судом не встановлено, оскільки відповідно до положень ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. За таких обставин суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, доходить висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити у повному обсязі. У силу приписів ст. 141 ЦПК України судові витрати стягуються з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому відсутні підстави для стягнення на користь позивачки витрат по сплаті судового збору.

Outcome: dismissed