Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-12 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом та просив стягнут з [PERSON] (Код ІНН.: [NUMBER] , паспорт [NUMBER] виданий Кагарлицьким РВ ГУМВС України в Київській області,337517.12.2014. Дата народження: [INFO] , адреса проживання: [ADDRESS] , Тел: [NUMBER] , електронна адреса: [INFO] ), на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ» (місцезнаходження 04080, м. Київ, вул. Кирилівська будинок 82, офіс 7, код ЄДРПОУ 42228158) заборгованість за кредитнимдоговором№34626 від 01.06.2021 року, в сумі 12050,00 грн., (Дванадцять тисяч п`ятдесят гривень 00 копійок) яка складається з: Прострочена заборгованість за сумою кредитув розмірі становить 2000,00 гривень (Дві тисячі гривень 00 копійок);Прострочена заборгованість за процентамив розмірі становить 10050,00 грн (Десять тисячп`ятдесятгривень 00копійок), а також судовий збір в розмірі 2422,40 грн. та 10500 грн. у відшкодування втрат на професійну правничу допомогу. Мотивували позов тим, що 17.02.2022 року між ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» та ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу №02-17/02/2022 відповідно до умов якого ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» відступило ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 17.02.2022 року до договору факторингу №02-17/02/2022, ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] . 01.06.2021 року між первісним кредитором ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» правонаступником якого являється ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» (далі за текстом - Товариство) та [PERSON] (далі за текстом - Відповідач) укладено кредитний договір № 34626 (далі за текстом - Кредитний договір або Договір) про надання фінансового кредиту який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Підписуючи договір Відповідач підтвердив, що він ознайомився з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст.ст.641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладання договору. Відповідно до п. 1.1 Кредитного договору, Товариство надає Клієнту фінансовий кредит в гривні (далі - кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором на наступних умовах: Сума виданого кредиту: 2000,00 гривень Дата надання кредиту: 01.06.2021 року Строк кредиту : 21 днів Валюта кредиту: UAH Стандартна процентна ставка - 2,5 % в день або 912,5 % річних. Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором, станом на 22.07.2024 року загальний розмір заборгованості за Кредитним договором становить 12050,00 грн., (Дванадцять тисяч п`ятдесят гривень 00 копійок), яка складається з: Прострочена заборгованість за сумою кредиту в розмірі становить 2000,00 гривень (Дві тисячі гривень 00 копійок). Прострочена заборгованість за процентами в розмірі становить 10050,00 грн (Десять тисяч п`ятдесят гривень 00 копійок). Згідно п. 2.4. Кредит надається Клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної Клієнтом. На виконання вимог п. 2.4. кредитного договору Відповідачем були зазначені реквізити платіжної банківської карти [NUMBER] для перерахування кредитних коштів (ч. 7 кредитного договору). На підтвердження виконання Товариством п. 2.4 Кредитного договору, позивач надає інформаційну довідку ТОВ «Платежі онлайн» ТОВ «Платежі онлайн» від 21.05.2024 року, відповідно до якого 01.06.2021 року на картковий рахунок Відповідача було перераховано кредитні кошти в сумі 2000,00 грн. за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] , що являється доказом видачі кредитних коштів. Умовами п. 6.1 Договору Цей Договір складений українською мовою, підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до 6.2 Сторона несе повну відповідальність за правильність вказаних ними у Договорі реквізитів, і зобов`язується своєчасно у письмовій формі, по електронній пошті, повідомляти іншу Сторону про їх зміну, а у разі неповідомлення - несе ризик настання пов`язаних із цим несприятливих наслідків. На виконання вимог ч. 4 ст. 16 ЗУ «Про споживче кредитування» п. 6 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позивач повідомляє, що останнім на адресу [PERSON] була направлена вимога про дострокове погашення заборгованості за Кредитним договором № 34626 від 01.06.2021 року, проте станом на дату подачі позову зазначена вимога була залишена Відповідчаем без виконання (докази направлення додаються). Статтею 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно- телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Змістом ст. 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Законом України «Про електронну комерцію» встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Також, відповідно до ч.1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Порядок укладення електронного договору передбачено нормою ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» а саме електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок , зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Предстанвик позивача в судове засідання не з`явився, просив розгляд справи проводити у його відсутність, позов підтримав та просив задоволити, посилаючись на подану відповідь на відзив, де вказав наступне. 01.06.2021р. [PERSON] укладаючи кредитний договір № 34626 з ТОВ «ФК«АВІРА ГРУП» погодився на наступні умови визначені цим договором. Відповідно п.1.1 за цим Договором, Товариство надає Клієнту фінансовий кредит в розмірі 2000 грн. 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності (далі - кредит), а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором. Відповідно до п.1.2. за цим Договором, Кредит надається строком на 21 днів, тобто до 21-06-2021. Строк дії договору 21 днів. Але в будь якому випадку, договір діє до повного його виконання Сторонами Відповідно до п.1.3. за цим Договором, За користування кредитом Клієнт сплачує Товариству 912,5 % (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 2,5 % (процентів) на добу. Тип процентної ставки - фіксована. Без письмової згоди Клієнта Товариство не має права збільшувати фіксовану процентну ставку за Договором. Відповідно п.2.3 за цим Договором, Обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим Договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту Клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний Клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок Товариство) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом. У випадку прострочення погашення кредиту проценти нараховуються і за період прострочення, але не більше 180 календарних днів поспіль з моменту виникнення такої прострочки. Таким чином, Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі Відповідача для укладення такого Договору, на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Щодо тверджень Відповідача про безпідставність нарахування відсотків поза межами строку дії кредитного договору, звертаємо увагу суду на те що, Постановою Верховного Суду від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16, зокрема, зазначено, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з ч.2 ст.625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника («за користування кредитом»). Звертаємо увагу суду на те, що у відповідності до умов укладеного Договору нарахування відсотків здійснювалось саме за кожен день користування кредитом, тобто умовами Договору не передбачена відповідальність за неналежне виконання зобов`язання Позичальником згідно статті 625 ЦК України. Позичальник погодився на умови визначені Договором щодо його пролонгації та нарахування відсотків у випадку прострочення повернення кредиту, тому твердження Відповідача про незаконність нарахування процентів є необґрунтованим. Щодо твердження Відповідача про відсутність доказів на підтвердження сплати новим кредитором грошових коштів первісному кредитору Необхідно зазначити, що разом із позовною заявою було долучено додаток, який має назву «Доказ перерахування первісному кредитору коштів при відступленні прав вимоги за Договором факторингу». Додаток містить Платіжну інструкцію № 3877 та Платіжне доручення № 3669, які підтверджують перерахування коштів за відступлення прав вимоги відповідно до Договору факторингу № 02-17/02/2022 вiд 17.02.2022р, що відображено в призначенні платежу. У зв`язку з цим, Позивач вважає, що доводи Відповідача стосовно переходу права вимоги за Кредитним договором від ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» до ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» є безпідставними та необґрунтованими. Відповідач [PERSON] в судове засідання не заявився, подав відзив в якому позов не визнає посилаючись на наступне. ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, мотивуючи позовні вимоги тим, що 01.06.2021 між ТОВ «ФК «Авіра Груп» та відповідачем укладений кредитний договір №34626, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в сумі 2000,00 грн строком на 21 день з стандартною процентною ставкою 2,5% в день або 912,5% річних. Даний кредитний договір був відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронний підпис), який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. 17 лютого 2022 року між ТОВ «ФК «Авіра Груп» та позивачем було укладено договір факторингу №02-17/02/2022, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Авіра Груп» відступило належне йому право вимоги до боржників за договорами, в тому числі і за кредитним договором, укладеним з відповідачем. Позивач отримав право вимоги до відповідача на суму 12050,00 грн. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір ). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису ( факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису ) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Норми статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму. Відповідно до ст. 1054-1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Такими обставинами (предметом доказування) у даній справі є наявність між сторонами договірних правовідносин, що випливають з кредитного договору, та належне (неналежне) виконання сторонами своїх зобов`язань відповідно до його умов та вимог ЦК України. 01 червня 2021 року між ТОВ «ФК «Авіра Груп» та [PERSON] укладений кредитний договір №34626 в електронній формі. Відповідно до його умов товариство надає фінансовий кредит в розмірі 2000,00 грн на умовах строковості, зворотності та платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах визначених цим договором. Кредит надається строком на 21 день, тобто до 21 червня 2021 року, строк дії договору 21 день, але в будь-якому випадку договір діє до повного його виконання сторонами. (п.1.2. договору). За користування кредитом клієнт сплачує товариству 912,5% річних від суми кредиту в розрахунку 2,5% на добу. Тип процентної ставки - фіксована (п.1.3. договору). За використання системи для дистанційного отримання фінансового кредиту клієнт зобов`язаний сплатити комісію в розмірі 15% від суми фінансового кредиту (п.1.5. договору). Сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування здійснюватиметься згідно з графіком розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору (п.2.1 договору). Обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту клієнту до повного погашення заборгованості за кредитом включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом. У випадку прострочення погашення кредиту проценти нараховуються і за період прострочення, але не більше 180 днів поспіль з моменту виникнення такої прострочки (п.2.3 договору). Отже сторони договору погодили умови, порядок виконання зобов`язання, визначили розмір процентів за користування коштами та досягли згоди з усіх істотних умов договору від 21 червня 2021 року. Згідно наданого розрахунку за кредитним договором №34626, розміщеного у виписці, заборгованість відповідача за вказаним договором станом на 25 червня 2024 року становить 12050,00 грн, з яких: 2000,00 грн прострочене тіло, 10050,00 грн прострочені відсотки. Так, як зазначалося вище, за умовами договору про надання фінансового кредиту №34626 від 01.06.2021 Відповідач отримав кредит зі строком користування коштами протягом 21 дня, а саме до 21 червня 2021 року (п.п. 1.2 договору). Порядок продовження строку користування кредитом передбачений п.п.3.3.3 договору. Проте матеріали справи не містять доказів сплати Відповідачем нарахованих процентів, що передбачено вказаним пунктом договору. Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другоюстатті 1050 ЦК Україниправо кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другоюстатті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. За встановленого, нарахування процентів поза межами строку кредитування (30 днів), тобто після 21 червня 2021 року не відповідає умовам договору. При цьому позивач не заявляє окремих вимог щодо застосування передбачених ч. 2ст. 625 ЦК України наслідків порушення грошового зобов`язання, а тому такі вимоги не є предметом судового розгляду. Таким чином, нараховані позивачем проценти після 21 червня 2021 року стягненню не підлягають. За встановлених обставин, належною сумою заборгованості за договором про надання фінансового кредиту №34626 від 01.06.2021 за процентами в розмірі 1050,00 (2000 х 2,5% х 21) грн. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (пункт 1 частини першої статті 512 ЦК України). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (частина третя статті 512 ЦК України). Правочинами, на підставі яких відбувається відступлення права вимоги, можуть бути, зокрема, купівля-продаж, дарування, факторинг. Частиною 1 статті 1077 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно ч. 1 ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Верховний Суд у постанові від 03 листопада 2021 року (справа №301/2368/14-ц) зазначив, що вирішуючи питання про перехід до нового кредитора права грошової вимоги слід звернути увагу на наявність доказів на підтвердження обставин здійснення повної оплати за кожним договором відступлення на час або після його укладення, тобто доказів, які б підтверджували належність виконання заявником своїх зобов`язань за договором. На необхідність перевірки факту перерахування коштів на виконання умов договору про відступлення права вимоги також посилався Верховний Суд у постанові від 29 вересня 2021 року в справі № 2-879/11 (провадження №61-10005св21), з огляду на умови такого договору, зокрема щодо набуття новим кредитором права вимоги до боржника після здійснення оплати за вказаним договором. 17 лютого 2022 року між ТОВ «ФК «Авіра Груп» та позивачем було укладено договір факторингу №02-17/02/2022, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Авіра Груп» відступило належне йому право вимоги до боржників за договорами, в тому числі і за кредитним договором, укладеним з відповідачем. Відповідного до 6.2.3 права вимоги переходять до фактора після підписання сторонами цього договору. В разі невиконання фактором вимог п.7.2 договору договір вважається неукладеним, при цьому в разі невиконання фактором зобов`язань щодо сплати другої частини ціни продажу договір вважається неукладеним, а клієнт повертає фактору першу частину ціни продажу, сплачену відповідно до п.7.2 договору. На підтвердження укладення договору факторингу та переходу прав вимоги від первісного кредитора до ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» останнім надано витяг з реєстру боржників, який містить характеристику права вимоги переданих фактором клієнтом за договором та боржників за основними договорами, а саме відомості про боржника, номер договору, дату укладення договору та закінчення договору, сума виданого кредиту, залишок тіла кредиту, залишок по відсоткам та загальна сума заборгованості. Інших доказів не надано. Вказані обставини свідчать про те, що позивачем не надано та матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження обставин здійснення повної оплати за договором факторингу та відповідно про укладення договору. Таким чином, відсутність доказів на підтвердження сплати новим кредитором грошових коштів первісному кредитору не надає можливості встановити та перевірити обставини, які підлягають доказуванню у справі. Відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Положеннями частин 1 та 2 статті 83 ЦПК України унормовано, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати суду докази разом з поданням позовної заяви. Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. При цьому, позивач в позовній заяві просив розгляд справи провести в порядку спрощеного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами, будь- яких заяв та клопотань щодо витребування доказів не подавав. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи. Отже, позивач на власний розсуд розпорядився своїми процесуальними правами щодо доведеності позовних вимог, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій (аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 29 січня 2020 року у справі № 755/18920/18). Відсутність (недоведеність) порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин (постанова Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі № 916/2040/20). Ураховуючи, що позивачем не доведено порушення його прав відповідачем та наявність права звернення до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання фінансового кредиту №34626 від 01 червня 2021 року, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ». Судом встановлено, що 01 червня 2021 року між ТОВ «ФК «Авіра Груп» та [PERSON] укладений кредитний договір №34626 в електронній формі. Відповідно до його умов товариство надає фінансовий кредит в розмірі 2000,00 грн на умовах строковості, зворотності та платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах визначених цим договором. Кредит надається строком на 21 день, тобто до 21 червня 2021 року, строк дії договору 21 день, але в будь-якому випадку договір діє до повного його виконання сторонами. (п.1.2. договору). За користування кредитом клієнт сплачує товариству 912,5% річних від суми кредиту в розрахунку 2,5% на добу. Тип процентної ставки - фіксована (п.1.3. договору). За використання системи для дистанційного отримання фінансового кредиту клієнт зобов`язаний сплатити комісію в розмірі 15% від суми фінансового кредиту (п.1.5. договору). Згідно п. 2.4. Кредит надається Клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної Клієнтом. На виконання вимог п. 2.4. кредитного договору Відповідачем були зазначені реквізити платіжної банківської карти [NUMBER] для перерахування кредитних коштів (ч. 7 кредитного договору). На підтвердження виконання Товариством п. 2.4 Кредитного договору, позивач надав інформаційну довідку ТОВ «Платежі онлайн» ТОВ «Платежі онлайн» від 21.05.2024 року, відповідно до якого 01.06.2021 року на картковий рахунок Відповідача було перераховано кредитні кошти в сумі 2000,00 грн. за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] , що являється доказом видачі кредитних коштів. Умовами п. 6.1 Договору Цей Договір складений українською мовою, підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до 6.2 Сторона несе повну відповідальність за правильність вказаних ними у Договорі реквізитів, і зобов`язується своєчасно у письмовій формі, по електронній пошті, повідомляти іншу Сторону про їх зміну, а у разі неповідомлення - несе ризик настання пов`язаних із цим несприятливих наслідків. На виконання вимог ч. 4 ст. 16 ЗУ «Про споживче кредитування» п. 6 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позивач на адресу [PERSON] направив вимогу про дострокове погашення заборгованості за Кредитним договором № 34626 від 01.06.2021 року, проте станом на дату подачі позову зазначена вимога була залишена Відповідчаем без виконання. Сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування здійснюватиметься згідно з графіком розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору (п.2.1 договору). Обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту клієнту до повного погашення заборгованості за кредитом включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом. У випадку прострочення погашення кредиту проценти нараховуються і за період прострочення, але не більше 180 днів поспіль з моменту виникнення такої прострочки (п.2.3 договору). У вказаному п.2.3 договору не зазначено конкретний розмір нарахування процентів у випадку прострочення погашення кредиту, тобто не встановлювався відповідно до положень ст.625 ч.2 ЦК України. Сторони договору погодили умови, порядок виконання зобов`язання, визначили розмір процентів за користування коштами та досягли згоди з усіх істотних умов договору від 21 червня 2021 року. Згідно наданого розрахунку за кредитним договором №34626, розміщеного у виписці, заборгованість відповідача за вказаним договором станом на 25 червня 2024 року становить 12050,00 грн, з яких: 2000,00 грн прострочене тіло, 10050,00 грн прострочені відсотки. Так, як зазначалося вище, за умовами договору про надання фінансового кредиту №34626 від 01.06.2021 Відповідач отримав кредит зі строком користування коштами протягом 21 дня, а саме до 21 червня 2021 року (п.п. 1.2 договору). Порядок продовження строку користування кредитом передбачений п.п.3.3.3 договору. Відповідачем не надано доказів сплати нарахованих процентів, що передбачено вказаним пунктом договору а також тіла кредиту. Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другоюстатті 1050 ЦК Україниправо кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. За встановленого, нарахування процентів поза межами строку кредитування (30 днів), тобто після 21 червня 2021 року не відповідає умовам договору. При цьому позивач не заявляє окремих вимог щодо застосування передбачених ч. 2ст. 625 ЦК України наслідків порушення грошового зобов`язання, а тому такі вимоги не є предметом судового розгляду. Таким чином, нараховані позивачем проценти після 21 червня 2021 року стягненню не підлягають. За встановлених обставин, належною сумою заборгованості за договором про надання фінансового кредиту №34626 від 01.06.2021 за процентами в розмірі 1050,00 (2000 х 2,5% х 21) грн. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (пункт 1 частини першої статті 512 ЦК України). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (частина третя статті 512 ЦК України). Правочинами, на підставі яких відбувається відступлення права вимоги, можуть бути, зокрема, купівля-продаж, дарування, факторинг. Частиною 1 статті 1077 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно ч. 1 ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Верховний Суд у постанові від 03 листопада 2021 року (справа №301/2368/14-ц) зазначив, що вирішуючи питання про перехід до нового кредитора права грошової вимоги слід звернути увагу на наявність доказів на підтвердження обставин здійснення повної оплати за кожним договором відступлення на час або після його укладення, тобто доказів, які б підтверджували належність виконання заявником своїх зобов`язань за договором. На необхідність перевірки факту перерахування коштів на виконання умов договору про відступлення права вимоги також посилався Верховний Суд у постанові від 29 вересня 2021 року в справі № 2-879/11 (провадження №61-10005св21), з огляду на умови такого договору, зокрема щодо набуття новим кредитором права вимоги до боржника після здійснення оплати за вказаним договором. 17 лютого 2022 року між ТОВ «ФК «Авіра Груп» та позивачем було укладено договір факторингу №02-17/02/2022, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Авіра Груп» відступило належне йому право вимоги до боржників за договорами, в тому числі і за кредитним договором, укладеним з відповідачем. Відповідного до 6.2.3 права вимоги переходять до фактора після підписання сторонами цього договору. В разі невиконання фактором вимог п.7.2 договору договір вважається неукладеним, при цьому в разі невиконання фактором зобов`язань щодо сплати другої частини ціни продажу договір вважається неукладеним, а клієнт повертає фактору першу частину ціни продажу, сплачену відповідно до п.7.2 договору. На підтвердження укладення договору факторингу та переходу прав вимоги від первісного кредитора до ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» останнім надано витяг з реєстру боржників, який містить характеристику права вимоги переданих фактором клієнтом за договором та боржників за основними договорами, а саме відомості про боржника, номер договору, дату укладення договору та закінчення договору, сума виданого кредиту, залишок тіла кредиту, залишок по відсоткам та загальна сума заборгованості. Платіжною інструкцію № 3877 та Платіжним доручення № 3669 підтверджується перерахування коштів за відступлення прав вимоги відповідно до Договору факторингу № 02-17/02/2022 вiд 17.02.2022р, що відображено в призначенні платежу. Тому доводи Відповідача стосовно переходу права вимоги за Кредитним договором від ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» до ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» є необґрунтованими. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір ). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису ( факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису ) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Норми статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму. Відповідно до ст. 1054-1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Так як порушено права позивача, то слід стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №34626 від 01.06.2021 року в сумі 3050 грн., яка складається з: 2000 грн. - сума кредиту; 1050 грн. - проценти за користування кредитом. В решті позову відмовити. Позовні вимоги позивача на суму 12050 грн., а задоволено на суму 3050 грн. яка становить 25,31 відсотка. Позивач сплатив при подачі позову 2422,40 грн. судового збору. На підставі ст.141 ч.1 ЦПК України пропорційно розміру задоволених позовних вимог стягнути з відповідача на користь позивача 613,11 грн. у відшкодування сплаченого судового збору. Витрати позивача на правничу допомогу адвоката 10500 грн., що підтверджується договором про надання правової допомоги, актом про отримання правової допомоги від 14.01.2025 року, квитанцією про сплату. На підставі ст.141 ч.2 ЦПК України пропорційно розміру задоволених позовних вимог стягнути з відповідача на користь позивача 2657,55 грн. у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. В короткому рішенні суду зазначено, що повний текст рішення буде складено 24.03.2025 року . Але повний текст рішення складено 28.03.2025 року так як суддя в складі колегії суддів пребував в нарадчій кімнаті в кримінальному провадженні з 20.03.2025 року до часу оголошення вироку в справі 25.03.2025 року.

Outcome: approved