Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-12 00:00:00

В жовтня 2024р. позивач Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося до Подільського районного суду м.Києва з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування витрат в порядку регресу, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 19 грудня 2022р. в селі Лісники Обухівського району Київської області по вулиці Ватутіна, 168 відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу автомобіля Citroen, державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням відповідача [PERSON] та транспортного засобу Mitsubishi Lancer, державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Позивач зазначив, що на момент настання дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність транспортного засобу потерпілої сторони [PERSON] була застрахована в ПАТ «НАСК «Оранта», що підтверджується полісом серії ЕР №211457045 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Договір страхування на момент ДТП діяв. На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області у справі №369?4037?23 від 27 березня 2023р. [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Оскільки на момент настання дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована за договором обов`язкового страхування, з метою відшкодування збитків та на виконання вимог статті 45 та статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», 23 січня 2023р. потерпілий [PERSON] звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування. За результатами звернення потерпілого та розгляду його заяви позивачем було відкрито регресну справу №89494. Позивач зазначає, що 14 лютого 2023р. оцінювачем Гастуляком Б.П. було складено Звіт №8734?01?23 про оцінку транспортного засобу - легкового автомобіля Mitsubishi Lancer, відповідно до якого вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Mitsubishi Lancer в результаті його пошкодження при дорожньо-транспортній пригоді, складає 12506,80 грн. У позовній заяві позивач вказує, що відповідно до наказу від 18 квітня 2023р. про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, МТСБ було прийнято рішення про відшкодування шкоди потерпілому [PERSON] в загальному розмірі 10077,82 грн.. Для визначення розміру шкоди позивачем були понесені додаткові витрати у розмірі 1150,00 грн. Посилаючись на те, що МТСБУ відповідно до Закону здійснило відшкодування шкоди за водія транспортного засобу, який спричинив ДТП і не мав договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, та відповідно до ст.ст.1166, 1188, ч. 1 ст. 1191 Цивільного кодексу України та п. 38.1 ст. 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у Моторного (транспортного) страхового бюро України виникло право регресної вимоги до винуватця ДТП, позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить у судовому порядку стягнути на свою користь з відповідача 10077,82 грн. відшкодування шкоди в порядку регресу, пов`язаної з регламентної виплатою, а також вартість послуг експерта у розмірі 1150,00 грн. та 3028,00 грн. судового збору. 27 грудня 2024р. від відповідача [PERSON] надійшов Відзив на позовну заяву. Відповідач просив відмовити у задоволенні позову з тих підстав, що є неналежним відповідачем та був безпідставно притягнутий до адміністративної відповідальності. Вважав, що відповідальність за спричинену дорожньо-транспортну пригоду повинне нести Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕСКА Капітал» як власник транспортного засобу Citroen, яким Приватне підприємство «Скайрос Секюріті» володіє на підставі договору лізингу від 1 грудня 2011р.. Відповідач [PERSON] зазначав, що не мав полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, адже страхувати відповідальність водіїв транспортного засобу повинне було ТОВ «ЕСКА Капітал». Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, у якій просив судове засідання провести за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні 30.01.2025р. заявив клопотання про витребування доказів на підтвердження того, що на момент дорожньо-транспортної пригоди власником транспортного засобу Citroen було ТОВ «ЕСКА Капітал», яке передало автомобіль у користування за договором лізингу Приватному підприємству «Скайрос Секюріті», з яким відповідач (за його твердженням) перебував у трудових відносинах та момент дорожньо-транспортної пригоди виконував трудові обов`язки. Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 30 січня 2025 року клопотання відповідача [PERSON] про витребування доказів було задоволено; витребувано у ПП «Скайрос Секюріті» інформацію на підтвердження факту користування Приватним підприємством «Скайрос Секюріті» транспортним засобом Citroen та факту перебування [PERSON] у трудових відносинах з даним підприємством. Ухвала Подільського районного суду міста Києва від 30 січня 2025 року повернулась без вручення та виконання. Втім, сам відповідач у судовому засіданні 13.03.2025 надав суду копію Договору підряду, укладеного 01.02.2022 між відповідачем [PERSON] та Приватним підприємством «Скайрос Секюріті» в особі [PERSON]., за умовами якого ПП «Скайрос Секюріті» взяло на себе зобов`язання передати [PERSON] на строк 2 роки транспортний Citroen, д.н.з. [NUMBER] , який належить Товариству з обмеженою відповідальністю «ЕСКА-Капітал» та наданий в експлуатацію Приватному підприємству ПП «Скайрос Секюріті», з метою забезпечення виконання статутних вимог підприємства та необхідної якості робочих процесів підприємства і ефективного використання транспортного засобу щодо експлуатації вантажно-пасажирського транспорту на міських перевезеннях в місті Києві та Київській області. Відомостей про те що [PERSON] перебував у трудових відносинах з Приватним підприємством «Скайрос Секюріті» надано не було. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову у зв`язку з наступним. Судом встановлено, що 19 грудня 2022р. в селі Лісники Обухівського району Київської області по вулиці Ватутіна, 168 відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу автомобіля Citroen, державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням відповідача [PERSON] та транспортного засобу Mitsubishi Lancer, державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. На момент настання дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу потерпілої сторони [PERSON] була застрахована в ПАТ «НАСК «Оранта», що підтверджується полісом серії ЕР №211457045 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області у справі №369?4037?23 від 27 березня 2023р. [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Відповідно до частини 4 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини, якщо інше не встановлено законом. У постанові від 11 грудня 2019р. у справі №320?4938?17 Верховний Суд наголосив, що преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники, не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини. Отже, постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області доводиться вина відповідача [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди. Зважаючи на те, що цивільно-правова відповідальність на момент ДТП [PERSON] застрахована не була, власник пошкодженого автомобіля [PERSON] 23.01.2023 р. звернувся до позивача із заявою про відшкодування шкоди, заподіяної у зв`язку з пошкодженням автомобіля Mitsubishi Lancer. За результатами звернення потерпілого та розгляду його заяви позивачем МТСБ було відкрито регресну справу №89494. Відповідно до п. п. а) п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який діяв станом на момент подій по справі, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Зважаючи на те, що цивільно правова відповідальність винуватця дорожньо-транспортної пригоди застрахована не була, у МТСБ виник обов`язок відшкодувати потерпілому заподіяну відповідачем шкоду. 14 лютого 2023р. оцінювачем Гастуляком Б.П. було складено Звіт №8734?01?23 про оцінку транспортного засобу - легкового автомобіля Mitsubishi Lancer, відповідно до якого вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Mitsubishi Lancer в результаті його пошкодження при дорожньо-транспортній пригоді, складає 12506,80 грн. Відповідно до ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (який діяв на день виплати), у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Згідно з п. 41.4 ст. 41 Закону, МТСБУ за рахунок коштів відповідного централізованого страхового резервного Фонду здійснює оплату послуг осіб, залучених для встановлення причин, обставин події, за якими може бути проведена регламентна виплата та розміру, заподіяних внаслідок них шкоди, а також банківських витрат МТСБУ при здійсненні регламентних витрат. Позивач на виконання вимог ст. 41 Закону, на підставі довідки №1 від 17.04.2023 та Наказу 3/7220 від 18.04.2023 р. про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих прийняв рішення про відшкодування шкоди потерпілому в загальному розмірі 10 077,82 грн. Для визначення розміру шкоди позивачем були понесені додаткові витрати у розмірі 1150,00 грн. Загальний розмір витрат МТСБУ з урахуванням витрат на збір документів, послуг з оплати проведення експертизи, які підлягають відшкодуванню позивачу, складає 11 227,82 грн. У зв`язку з невідшкодуванням збитків відповідачем в добровільному порядку, позивач звернувся до суду з даним позовом, та його права підлягають захисту судовим рішенням. Так, відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, визначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Зазначені витрати мають бути підтверджені документально. За загальним правилом, закріпленим ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Така особа відповідно до приписів ст. 1192 ЦК України має відшкодувати завдані збитки у повному обсязі, розмір яких визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Отже, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини. Разом з тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка її завдала, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. Після сплати страхового відшкодування МТСБУ має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону (пп. 38.2.1 п. 38.2 ст. 32 названого Закону). Відповідно до ст.1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. За таких обставин, на підставі ст. 1191 ЦК України та ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» [PERSON] повинен нести відповідальність у розмірі виплаченого відшкодування перед позивачем, а відтак з нього підлягають стягненню на користь позивача у 10077,82 грн. регламентної виплати та 1150,00 грн. вартості послуг експертного дослідження. Таких висновків суду не змінюють доводи відповідача про те, що відповідальність за збитки, спричинені в результаті дорожньо-транспортної пригоди повинен відшкодувати власник транспортного засобу - ТОВ «ЕСКА-Капітал», адже такі твердження відповідача спростовуються вимогами ст. 1191 ЦК України про виникнення регресного обов`язку саме у винуватця ДТП. Так, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові №910/17324/19 від 12.10.2021 зазначає, що суб`єкт, до якого МТСБУ може заявити регресний позов на підставі підпункту 38.2.1 пункту 38.2 статті 38 Закону №1961-IV, є чітко визначеним. Коли МТСБУ виплатило відшкодування через те, що шкоду заподіяв транспортний засіб, власник (водій) якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність (тобто, коли зробило виплату на підставі підпункту "а" пункту 41.1 статті 41 Закону №1961-IV), воно набуває право на регресний позов на підставі підпункту 38.2.1 пункту 38.2 статті 38 Закону №1961-IV до власника чи водія транспортного засобу, який спричинив ДТП, бо саме він відповідальний за невиконання обов`язку зі страхування своєї цивільно-правової відповідальності. Твердження відповідача про те що він перебував у трудових відносинах з приватним підприємством «Скайрос Секюріті» не знайшли свого доведення в матеріалах справи. Користування транспортним засобом на підставі договору підряду не свідчить про те, що ПП «Скайрос Секюріті» є роботодавцем відповідача та повинне нести відповідальність за спричинену ним шкоду. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача 3028,00 грн. судового збору. На підставі викладеного, ст.ст. 1166, 1188, 1191 ЦК України, Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,

Outcome: approved