Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-13 00:00:00

В грудні 2023 року позивач засобами поштового зв`язку звернувся до суду з позовом до відповідача , в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості за Кредитним договором № Р36.13020.004094793 від 10.07.2018в розмірі177\~500,36 грн, з яких: 73047,67 грн - \~заборгованість по тілу кредиту; 41577,60 грн - \~заборгованість по відсоткам; 62875,09 грн - заборгованість по комісії. Позов обґрунтовано тим, що 10.07.2018 між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № Р36.13020.004094793. 07 липня 2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір ФАКТОРИНГУ №07072023, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором № Р36.13020.004094793 від 10 липня 2018р., укладеним між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] , перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ». Всупереч умов кредитного договору, відповідач не виконав свої зобов`язання по поверненню кредитних коштів та сплаті відсотків. Таким чином, у [PERSON] виникла заборгованість перед ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за Кредитним договором № Р36.13020.004094793 від 10.07.2018 в розмірі 177\~500,36 грн, з яких: 73047,67 грн - \~заборгованість по тілу кредиту; 41577,60 грн - \~заборгованість по відсоткам; 62875,09 грн - заборгованість по комісії. У зв`язку з викладеним звертається до суду. В судове засідання учасники справи не з`явились, представник позивача в позові просить розглядати справу без його участі, не заперечує проти винесення заочного рішення по справі. 15.02.2024 відповідач надала відзив на позовну заяву, і якому просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, мотивуючи тим, що позивачем не надано доказів перерахування кредитних коштів, як-то первинних бухгалтерських документів, а розрахунок заборгованості в розумінні приписів Закону не може бути беззаперечним доказом виконання кредитором зобов`язань щодо перерахування кредитних коштів. Вона визнає лише укладення кредитного договору, але не визнає наявність у нього заборгованості за кредитним договором, і посилається на ненадання позивачем належним та допустимих доказів перерахування кредитних коштів та наявності заборгованості, також з посиланням на норми законодавства зазначає, що позовні вимоги про стягнення комісії заявлені безпідставно, нарахування комісії є незаконним відповідно до ЗУ «Про споживче кредитування», умови договору в цій частині нікчемні. Просить застосувати строк позовної давності, який пропущений, та вважає що він обчислюється з 10.07.2018, коли вона почала порушувати умови кредитного договору.\~ Відповідно до додаткових пояснень у справі та заяви на виконання ухвали суду представник відповідача підтримав позовну заяву в повному обсязі. Мотивуючи тим, що відповідачем було вчинено певну сукупність дій, спрямовану на отримання кредиту, тобто Відповідач самостійно для себе визначив необхідний для себе обсяг часу для ознайомлення з умовами Договору, після чого проявив намір вступити з Кредитодавцем в договірні відносини на умовах визначених Правилами. Позивач не є банківською установою, а згідно ст. 60 Закону України «Про банки і банківську діяльність», інформація про операції, проведені на користь чи за дорученням клієнта - є банківською таємницею. З метою надання, вичерпної інформації по справі, Позивач звернувся до Первісного кредитора, з відповідними електронними запитами на надання інформації, що до надання додаткових доказів, а саме детальних розрахунків заборгованості та доказів, що підтверджують надання (перерахування) коштів Відповідачу за укладеними договорами. ТОВ «ФК «ЄАПБ» отримано часткову відповідь на запит, тому, з метою ґрунтовного,повного та об`єктивного вирішення справи позивач просить суд, долучити до матеріалів справи документи, надані Первісним кредитором, а саме: - Виписка з 10.07.2018 по 07.07.2023; - Довідка розрахунок заборгованості [PERSON] . Відповідач, як власник карткового рахунку, на який було перераховано кредитні кошти, може власноруч отримати виписки по рахунку для підтвердження або спростування факту перерахування та отримання кредитних коштів. Надано копії договору факторингу, витяг з реєстру, платіжної інструкції щодо перерахування коштів за відступлення прав вимоги за договором факторингу, та оригінали документів за спірним кредитним договором. З посиланням на ЗУ «Про споживче кредитування» зазначає, що комісія нарахована правомірно на умовах кредитного договору, вважають, що строк позовної давності не пропущений, так як вона розпочалась за моменту відступлення прав вимоги для позивача, або з дати остаточного повернення кредиту 10.07.2023. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву відповідно до якої просив суд розглянути справу за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Представник відповідача надав заяву про розгляд справи без їх участі, в позові просить відмовити з підстав викладених у відзиві. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що 10.07.2018 між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № Р36.13020.004094793 на суму 85\~103,00 грн., строком на 60 місяці зі сплатою процентів,комісії за обслуговування кредиту, відповідно до обумовлених сторонами умов, виходячи із часу дії вказаного договору та виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань, з графіком щомісячних платежів до 10.07.2023 Відповідно до паспорту споживчого кредиту від 10.07.208 підписаного\~\~відповідачем, визначено основні умови кредитування, інформація щодо орієнтовної реальної річної та щомісячної процентних ставок та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту. Згідно із змістом заяви-анкети позичальника [PERSON] встановлені ідентифікаційні дані позичальника, адреса та контактна інформація. Згідно з випискою руху коштів по рахунку відповідача [PERSON] від 07.07.2023 АТ «Ідея Банк» за кредитним договором № Р36.13020.004094793 від 10.07.2018 підтверджується отримання відповідачем кредитним коштів в сумі 85\~103 грн, та щомісячні платежі на погашення зобов`язань за зазначеним кредитним договором в сумах 4369-4370 грн, які зараховувались банком на погашення процентів, комісії та тіла кредиту відповідно до графіку платежів щомісяця до липня 2020 року. Тобто порушення умов кредитного договору розпочались з серпня 2020 року. Відповідно до розрахунку заборгованості по кредитному договору № Р36.13020.004094793 від 10.07.2018, наданого первісним кредитором, заборгованість відповідача станом на 07.07.2023 становить 177\~500,36 грн, з яких: 73047,67 грн - \~заборгованість по тілу кредиту; 41577,60 грн - \~заборгованість по відсоткам; 62875,09 грн - заборгованість по комісії. 07 липня 2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір ФАКТОРИНГУ №07072023, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором № Р36.13020.004094793 від 10 липня 2018 р., укладеним між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] , перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ». Позивачем надані належні докази на підтвердження відступлення прав вимоги та переходу прав кредитора до позивача за кредитним договором № Р36.13020.004094793 від 10.07.2018 відповідно до договору факторингу №07072023 від 07 липня 2023 року , а саме підтвердження виконання п.5.1 договору факторингу: копії витягу з реєстру боржників щодо кредитного договору № Р36.13020.004094793 від 10.07.2018, платіжної інструкції щодо перерахування коштів за відступлення прав вимоги за договором факторингу. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №07072023 від 07 липня 2023 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 177\~500,36 грн,з яких: 73047,67 грн - \~заборгованість по тілу кредиту; 41577,60 грн - \~заборгованість по відсоткам; 62875,09 грн - заборгованість по комісії. Як визначено у\~ст. 11 Цивільного кодексу України\~ цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Згідно ч. 1\~ст.\~509\~ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до\~ст.\~525\~ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Як визначено у ч. 1\~ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до п. 1 ч. 1\~ст.\~512\~ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав за правочином (відступлення права вимоги). Стаття 514 ЦК України\~визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно\~ст. 518 ЦК України, боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов`язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, він має право висунути проти вимоги нового кредитора заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент пред`явлення йому вимоги новим кредитором або, якщо боржник виконав свій обов`язок до пред`явлення йому вимоги новим кредитором, - на момент його виконання. Одним із випадків відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги). За положеннями\~ст.\~1077\~ЦК України за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Таким чином, до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» перейшли всі права щодо права вимоги до [PERSON] за кредитним договором № Р36.13020.004094793 від 10.07.2018. Статтею 527 ЦК України\~встановлено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до 1\~ст.\~1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно з ч. 1\~ст.\~1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2\~ст.\~1050\~ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~ст. 1048 цього Кодексу. Як визначено у\~ ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно\~зі ст.\~629\~ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до\~ст.\~610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ч. 2\~ст.\~615\~ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. У частині ч. 2\~ ст. 639 ЦК України\~визначено що, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі Відповідно до п. 29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року № 5, при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту, суд має враховувати положення статей\~1050,\~1054 ЦК\~і виходити з того, що якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту. Відповідно до\~ст.\~205\~ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У\~статті 204 ЦПК України\~закріплено презумпцію правомірності правочину, згідно якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження № 14-308цс18) зроблено висновок, що\~стаття 204 ЦК України\~закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Отже, кредитний договір № Р36.13020.004094793 від 10.07.2018 є правомірними та чинними, тому підлягає виконанню сторонами. Проте, [PERSON] зобов`язання за кредитним договором № Р36.13020.004094793 від 10.07.2018належним чином не виконує, у зв`язку з чим, утворилася заборгованість, яка становить 177\~500,36 грн, з яких: 73047,67 грн - \~заборгованість по тілу кредиту; 41577,60 грн - \~заборгованість по відсоткам; 62875,09 грн - заборгованість по комісії, що підтверджується розрахунком заборгованості. Відповідно до витягу руху коштів по рахунку відповідача АТ «Ідея Банк» останній платіж за кредитним договором № Р36.13020.004094793 від 10.07.2018 відповідач здійснила в липні 2020 року. Дані про погашення кредитної заборгованості після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, ні на рахунки ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», ні на рахунки попереднього кредитора, в справі відсутні. Згідно\~ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Як визначено у ч. 1, 2\~ст.\~77\~ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до\~ст.\~78\~ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. У частині 1\~ст. 81 ЦПК України\~закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем не надано суду належних, достатніх та допустимих доказів на підтвердження сплати заборгованості за кредитним договором. Перевіривши наданий позивачем розрахунок заборгованості, суд з ним погоджується. Будь-яких заперечень чи контррозрахунку відповідач не надав. За таких обставин, позовні вимоги ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № Р36.13020.004094793 від 10.07.2018 в частині 73047,67\~грн -\~\~заборгованість по\~ тілу\~кредиту;\~41577,60грн - \~заборгованість по відсоткам, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо стягнення із відповідача суми заборгованості за комісією за обслуговування кредиту в сумі 62875,09 грн, то суд зазначає наступне. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з частиною другою статті 8\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Закон України\~«Про споживче\~кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті1та частини другої статті 8\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня\~2017 року № 49, затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність,постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту». Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банкна дає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит). Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України\~«Про споживче\~кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості. Закон України\~«Про споживче\~кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до частини першої статті 11\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом,іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно з частиною п`ятою статті 12\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України\~«Про споживче\~кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті11, частини п`ятої статті12 Закону України «Про споживче кредитування». Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19. У постанові Верховного Суду від31серпня 2022року у справі № 202/5330/19 зазначено,що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника,які пов`язані з отриманням,обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які\~банком встановлена\~щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті11, частини п`ятої статті12 Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до п. 1.10. Кредитного договору № Р36.13020.004094793 від10.07.2018, за обслуговування кредиту Банком, що включає в себе:- надання інформації по рахункам Позичальника з використанням телефонних каналів зв`язку;- надання інформації по рахунку Позичальника із використанням засобів електронного зв`язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти Позичальника;- опрацювання запитів Позичальника, що направлені Банку Позичальником із використанням різних каналів зв`язку тощо. Враховуючи, що в п. 1.10 договору по суті зазначено про надання інформації про стан кредиту, та в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які відповідних доказів цьому, а також те, що такі послуги надавались відповідачу частіше ніж раз на місяць, та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування заборгованості по кредиту, тому в цій частині позов не підлягає задоволенню. Схожі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 вересня 2022 року у справі № 755/11636/21 (провадження № 61-7098св22), від 08 лютого 2023 року у справі № 168/349/20 (провадження № 61-2223св21), та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 листопада 2022 року у справі № 755/9486/21 (провадження № 61-5581св22). З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку що позовна вимога щодо стягнення з відповідача комісії у розмірі 62875,09\~грнзадоволенню не підлягає. Щодо доводів відповідача про пропуск позивачем строку позовної давності, про застосування якого ним заявлено у відзиві, суд зазначає наступне. Відповідно до статті 256\~ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну та спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Згідно з частиною 1 статті 261\~ЦК\~перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Разом з тим, заміна сторони у зобов`язанні не є тією обставиною, яка перериває чи зупиняє перебіг строку позовної давності. Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. У разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначене періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватись з моменту настання строку погашення чергового платежу. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 14.12.2016 року у справі 6-2464цс16, від 20.04.2016 року у справі 6-2662цс15 та від 22.08.2018 року по справі 2-1169/11. Згідно з умовами кредитного договору № Р36.13020.004094793 від 10.07.2018 відповідач зобов`язався погасити отримані кошти в якості кредиту протягом 60 місяців, при цьому, останній черговий платіж визначений 10 числа кожного місяця. Відповідно до п. 5.5. Кредитного договору №Р36.13020.004094793 від 10 липня 2018 року сторони домовились, що строк позовної давності за цим договором, втому числі для стягнення неустойки (штрафу, пені), встановлюється сторонами тривалістю у 3 ( три) роки. Позовна давність щодо стягнення заборгованості по кредиту, процентах, платі за обслуговування кредитної заборгованості, інших грошових внесків, повернення яких визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватись з моменту настання строку погашення КОЖНОГО чергового платежу. Що відповідає зазначеній вище правовій позиції ВС. Відповідно до витягу руху коштів по рахунку відповідача АТ «Ідея Банк» останній платіж за кредитним договором № Р36.13020.004094793 від 10.07.2018 відповідач здійснила в липні 2020 року. Дані про погашення кредитної заборгованості після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, ні на рахунки ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», ні на рахунки попереднього кредитора, в справі відсутні. Тобто строк позовної давності по кожному наступному платежу розпочався в серпні 2020 року, вересні 2020 року, і так далі до серпня 2023 року. Позивач звернувся до суду з позовом 27.12.2023. Разом з тим, постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОУШ-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (№211), запроваджено з 12 березня 2020 року до 22 травня 2020 року на всій території України карантин. У подальшому його було неодноразово продовжено (востаннє постановою Кабінету Міністрів України №1236 від 09.12.2020, якою продовжено карантин до 30.06.2023). Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (СОVID-19)» від 30.03.2020 № 540-ІХ, який набрав чинності 02.04.2020, прикінцеві та\~перехідні положення\~ЦК України були доповнені пунктом 12. Згідно з п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19), строки, визначеністаттями257,258,\~362,\~559,\~681,\~728,786,\~1293цьогоКодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Тобто, продовження строків позовної давності в період дії карантину є безумовним та автоматичним в силу закону, і тому обґрунтування причин, за яких дія карантину не дала б змоги особі подати позов вчасно, не вимагається. Таким чином, якщо закінчення строку позовної давності припадає на період після 02.04.2020, то він продовжується до кінця дії карантину, тобто до 30.06.2023. Разом з тим, відповідно до пункту 19Прикінцевих та\~перехідних положень\~ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259,362,559,681,728,786,1293цьогоКодексу, продовжуються на строк його дії. Крім того,\~указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні»\~запроваджено воєнний стан в Україні який неодноразово продовжувався і діє до сьогодні. З урахуванням викладеного, строк позовної давності щодо звернення до суду з позовною вимогою про стягнення заборгованості за кредитними договорами продовжено на строк дії воєнного стану. Таким чином, з урахуванням початку строку позовної давності для кожного щомісячного платежу який розпочався з серпня 2020 року, з урахування зазначеного вище, строку позовної давності позивачем не пропущено. Отже, позов ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial