Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-11 00:00:00

ТДВ «Страхова група «Оберіг» звернулося до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначивши, що 08.04.2023 р. в м. Полтава по вул. Луговій сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Dacia Sandero» р/н [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та транспортного засобу «VOLKSWAGEN PASSAT» р/н [NUMBER] . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а їх власникам було завдано матеріальних збитків. Відповідача було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 та ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, таким чином було встановлено факт, що він під час настання дорожньо-транспортної пригоди керував транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння. Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Dacia Sandero» р/н [NUMBER] (відповідача) станом на дату настання ДТП була забезпечена в ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ЕР-213886067. Відповідно до ремонтної калькуляції від 10.05.2023 року вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «VOLKSWAGEN PASSAT» р/н [NUMBER] , з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу та без урахування ПДВ, склала 50790,04 грн. Відповідно до заяви на виплату страхового відшкодування від 07.08.2023 р. між потерпілою особою та ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» було узгоджено розмір страхового відшкодування (за вирахуванням суми франшизи 0,00 грн.) в сумі 45790,00 грн. На підставі заяви на виплату страхового відшкодування, а також враховуючи інші матеріали страхової справи, ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» здійснило виплату страхового відшкодування на користь потерпілої особи в розмірі 45790,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 18.08.2023 р. Враховуючи вищевикладене, позивач просять стягнути з [PERSON] в порядку регресу суму сплаченого відшкодування у розмірі 45790,00 грн. та судові витрати. Ухвалою судді Полтавського районного суду Полтавської області від 14.01.2025 року відкрито провадження у справі та призначене судове засідання. В судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивача на електронну адресу суду надіслав клопотання про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] про час та дату слухання справи повідомлявся належним чином, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву та будь-які клопотання до суду не подавав. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання та не з`явився в судове засідання без поважних причин, відзив на позов до суду не надав, а також за наявності згоди позивача, суд, відповідно до ст. 280 ЦПК України, може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно положень ст.\~5\~ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що 08.04.2023 р. в м. Полтава по вул. Луговій сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Dacia Sandero» р/н [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та транспортного засобу «VOLKSWAGEN PASSAT» р/н [NUMBER] . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а їх власникам було завдано матеріальних збитків. Постановою Октябрського районного суду м. Полтави від 28.06.2023 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 та ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, таким чином було встановлено факт, що він під час настання дорожньо-транспортної пригоди керував транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння (а.с. 9). Згідно з нормою ч.6 ст.\~82\~ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Dacia Sandero» р/н [NUMBER] (відповідача) станом на дату настання ДТП була забезпечена в ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ЕР-213886067. Відповідно до ремонтної калькуляції від 10.05.2023 року вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «VOLKSWAGEN PASSAT» р/н [NUMBER] , з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу та без урахування ПДВ, склала 50790,04 грн. (а.с. 10 звор. бік-13). Відповідно до заяви на виплату страхового відшкодування від 07.08.2023 р. між потерпілою особою та ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» було узгоджено розмір страхового відшкодування (за вирахуванням суми франшизи 0,00 грн.) в сумі 45790,00 грн. На підставі заяви на виплату страхового відшкодування, а також враховуючи інші матеріали страхової справи (а.с. 14 звор. бік), ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» здійснило виплату страхового відшкодування на користь потерпілої особи в розмірі 45790,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 18.08.2023 р. (а.с. 15). 02.05.2024 року [PERSON] була надіслана досудова вимога про виплату грошових коштів (а.с. 15 звор. бік- 16), яка останнім проігнорована. Згідно до ч. 2 ст.\~1187\~ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно дост. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У відповідність до п. 12.1 ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Пунктом 36.6. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (ч. 2 ст. 1166 ЦК України), відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч. 5 ст. 1187, п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України). Проте відповідач зазначені обставини суду не довів, належні та допустимі докази з цього приводу не представив. Відповідно до статей 525, 526, 530 ЦК України,\~зобов`язання\~має виконуватися\~належним чином\~відповідно до\~умов договору\~і у\~встановлений строк\~виконання,\~одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. У разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Згідно ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 (провадження № 12-14гс18), вказала, що приписи статті 625ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі. Верховний суд у Постанові від 17 лютого 2021 року у справі № 760/5686/17 дійшов до наступного правового висновку: зобов`язання з відшкодування шкоди є грошовим, а так як воно грошове, то і на нього можна нараховувати платежі за прострочення виконання зобов`язання у вигляді 3 % річних та інфляційних втрат. Суд погоджується з розрахунки інфляційних витрат у розмірі 3778,70 грн., пені у розмірі 6291,75 грн., 3% річних- 724,38 грн. (а.с. 20-21), а тому позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню. За змістом ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.\~89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Проаналізувавши досліджені докази, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, на підставі поданих доказів, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки встановлено, що у даному випадку має місце страховий випадок, який підпадає під дію вказаного Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне. Відповідно до Договору про надання правничої допомоги № 42176/1 від 06.09.2024 р. (а.с. 21 звор. бік- 23), акту прийому-передачі наданих послуг (а.с. 23 звор. бік), розрахунку витрат на правничу допомогу (а.с. 24) витрати на професійну правничу допомогу адвоката складають 7300,00 грн. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Аналогічних висновків дійшов також Європейський суд з прав людини, рішення якого, відповідно до ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини можуть бути використані судом в якості джерела права. Так, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у п. 95 рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015, п.п. 34-36 рішення у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009, п. 80 рішення у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006, п. 88 рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004р. заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Згідно із ч. 4 ст.\~263\~ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Так, Об`єднана палата Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду у постанові від 3.10.2019р. по справі № 922/445/19, дійшла висновку, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Враховуючи співмірність із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвоката на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих послуг та виконаних робіт, ціною позову та значенням справи для сторін, суд вважає, що розмір витрат на оплату правничої допомоги підлягає стягненню у розмірі 3000,00 гривень. Відповідно до вимог ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України та ст.\~4\~Закону України\~«Про судовий\~збір» з відповідача також підлягає стягненню на користь позивача сплачений ним і документально підтверджений судовий збір в розмірі 2422,40 грн. (а.с. 8).

Outcome: approved