Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-16 00:00:00

І. Стислий виклад позиції сторін. 19.12.2024 позивач [PERSON] звернулась до суду через свого представника [PERSON] з вказаним позовом до відповідача Софіївської селищної ради, в обґрунтування якого вказала, що 27.09.1980 між позивачем та [PERSON] був укладений шлюб. В якості весільного подарунку батьки подарували їм з чоловіком для спільного проживання житловий будинок [ADDRESS] . Від будинку передали лише ключі, жодних документів на будинок при цьому не надавали. Оселившись у подарованому будинку у 1981 році, вони за власний кошт та власними силами з чоловіком зробили ремонт, відремонтували господарчі споруди. У подальшому завели власне підсобне господарство, зокрема розводили птицю та худобу, вирощували городину на присадибній ділянці домоволодіння, тощо. Також сплачували кошти за користування природнім газом, електроенергією та інші послуги. У вказаному будинку за час спільного проживання у них народились діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . [INFO] її чоловік [PERSON] помер і після смерті якого позивачка продовжує проживати у вказаному будинку. Посилаючись на те, що позивачка [PERSON] відкрито, добросовісно та безперервно з 1981 року володіє вищевказаним житловим будинком, представник позивача просив суд визнати за нею право власності на цей будинок за набувальною давністю. ІІ. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. 20.12.2024 за ухвалою судді провадження у цивільній справі було відкрито та призначено її до розгляду у порядку загального позовного провадження (а.с.61). Ухвалою суду від 31.01.2025 закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. В судовому засіданні позивачка та її представник [PERSON] заявлені вимоги підтримали і просили їх задовольнити. Відповідач Софіївська\~селищна рада\~Криворізького району\~Дніпропетровської області\~ та\~третя особа\~без самостійних\~вимог Софіївське відділення КП "Криворізьке районне бюро технічної інвентаризації" явку своїх представників у судове засідання не забезпечили, втім направили до суду клопотання про можливість розгляду справи за відсутності своїх представників. Не заперечують проти задоволення позовних вимог [PERSON] ІІІ. Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] , 27.09.1980 був укладений шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 30.08.2024 виданий ВДРАЦС Софіївського РУЮ у Дніпропетровській області (а.с.51). [PERSON] [INFO] помер (а.с.52). На замовлення позивача було виготовлено технічний паспорт від 07.11.2024 та проведено оцінку майна на будинок за [ADDRESS] , загальною площею 63,8 кв.м, житловою площею 39,3 кв.м., із господарськими будівлями та спорудами: вхід у погріб, площею 4,6 кв. м., літня кухня 15,7 кв. м., сарай площею 22,5 кв. м., сарай площею 16,2 кв. м., вбиральня, площею 1,7 кв. м. криниця площею 0,6 кв. м., огорожа та ворота, загальною вартістю 152 500,00 гривень (а.с. 14-36). З довідки Софіївського відділення КП "Криворізьке районне БТІ" ДОР від 07.11.2024 № 264 вбачається, що право власності на цей житловий будинок станом на 31.12.2012 не зареєстровано (а.с. 5). Відсутні відомості щодо реєстрації цього будинку і у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та інших майнових реєстрів. Як видно із акту обстеження депутата Софіївської селищної ради від 19.11.2024, у житловому будинку по [ADDRESS] від 19.11.2024 проживає [PERSON] , та її син [PERSON] , 1986 року народження, син [PERSON] , 1983 року народження зареєстрований але не проживає (а.с. 37) . Крім того, як вбачається із витягів книг погосподарського обліку домогосподарства у вказаному житловому будинку з 1983 року проживала сім`я, яка складалась із чотирьох осіб: голова сім`ї - [PERSON] , дружина [PERSON] , син [PERSON] , 1983 року народження та син [PERSON] , народжений 1986 року (а.с.38-45). Також з матеріалів справи видно, що сім`я позивача, проживаючи у цьому будинку користувалася послугами газопостачання починаючи з 1997 року , про що свідчить відповідні абонентські книжки про обслуговування газового обладнання та приладів обліку, докази розрахунку за спожитий природний газ (а.с.46-49). Під час судового розгляду справи було також допитано свідка [PERSON] сусідки домоволодіння по [ADDRESS] . Яка повідомила, що вона оселилася по сусідству, у будинок за [ADDRESS] років тому. На той час сім`я [PERSON] вже проживала у вищевказаному будинку. Позивачка та її чоловік постійно доглядали за цим будинком, як за власним, робили у ньому ремонт, підтримували порядок і чистоту на подвір`ї у саду, тримали велике підсобне господарство, поралися на городі. У цьому будинку вини виростили та виховали двох синів. Після смерті чоловіка, [PERSON] і надалі залишилася проживати у цьому будинку разом з одним з синів та онуком. Їй відомо, що цей будинок тоді ще лише новоствореній сім`ї [PERSON] подарували на весілля їм їхні батьки. Ніколи не чула від місцевих мешканців села, що її сусіди [PERSON] проживали у цьому будинку не законно. IV. Норми права, які застосовував суд, мотиви суду. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені у ч. 2 ст. 16 ЦК України, серед яких є визнання права. Спосіб захисту порушеного права має бути ефективним, тобто у повній мірі відновити порушене право особи, а тому в даному випадку обраний позивачем спосіб захисту відновить його порушене право на майно. Відповідно до ст. 41 Конституції України, ст. 321, 328 ЦК України, право власності є непорушним та набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.\~316\~ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 4, 3 та ч. 1 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не пред`явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п`ятнадцять, а на рухоме майно - через п`ять років з часу спливу позовної давності. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Велика Палата Верховного Суду 14 травня 2019 року у справі №910/17274/17 (провадження №12-291гс18) роз`яснила, що набуття права власності на річ за набувальною давністю- це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва. Велика Палата Верховного Суду наголосила на тому, що набуття права власності за набувальною давністю відповідно до ч. 1\~ст. 344 ЦК\~можливе лише за наявності усіх вказаних нижче умов у сукупності, а саме: - наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; - законність об`єкта володіння; - добросовісність заволодіння чужим майном; - відкритість володіння; безперервність володіння; - сплив установлених строків володіння; - відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент заволодіння ним не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Водночас він повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього. Отже, йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка надалі претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю. Підставою добросовісного заволодіння майном не може бути, зокрема, будь-який договір, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність. Володіння майном за договором, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність, виключає можливість набуття майна у власність за набувальною давністю, адже у цьому разі володілець володіє майном не як власник. Таким чином, Велика Палата ВС дійшла висновку, що після заволодіння чужим майном подальше володіння особою таким майном має бути безтитульним, тобто таким фактичним володінням, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Володіння майном на підставі певного юридичного титулу виключає застосування набувальної давності. Згідно з п. 8 Прикінцевих та\~перехідних положень\~ЦК України правила ст.\~344\~ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності ЦК України, тобто з 01.01.2001. Окрім того, викладена у ч.3 ст.\~397\~ЦК України презумпція добросовісності та правомірності фактичного володіння майном у комплексі з тими фактами, та протягом тривалого часу до позивача не пред`являлось будь-яких вимог про витребування вказаної будівлі та про оспорення правомірності і добросовісності володіння нею, з урахуванням визнання позову органом місцевого самоврядування (що вказує на те, що така нерухомість не набувала статусу безхазяйної речі згідно вимог ст. 335 ЦК України) - свідчить про добросовісність набуття позивачем чужого нерухомого майна - житлового будинку по [ADDRESS] . За змістом положень ч. 4\~ст. 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову, суд лише за наявності законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З наведених обставин суд вважає, що позивачка [PERSON] з 1981 року і до цього часу добросовісно, відкрито і безперервно, без будь-яких на то правових підстав володіє та користується вищевказаним житловим будинком, а тому поданий представником позивача позов про визнання за позивачкою права власності на цей будинок за набувальною давністю, ґрунтується на законі і підлягає задоволенню. Вимогу про стягнення з відповідача судового збору, який позивачка понесла при зверненні до суду з цим позовом, остання не заявляла, а тому суд не вирішує питання про їх розподіл між сторонами.

Outcome: approved