Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-06 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог [PERSON] та [PERSON] в особі представника звернулися до суду з позовом до Брусилівської селищної ради Житомирського району Житомирської області про встановлення факту належності Державного акту на право приватної власності на землю, визнання права власності частки житлового будинку та земельної ділянки за кожним з позивачів в порядку спадкування за законом. Позовні вимоги обґрунтували тим, що [INFO] в с. Осівці, Житомирського району, Житомирської області помер батько позивачів [PERSON] .. Після смерті батька відкрилася спадщина, що складається з житлового будинку по [ADDRESS] , який належав йому на підставі Свідоцтва про право власності від 09.01.2007, виданого виконкомом Осівецької сільської ради Брусилівського району та земельних ділянок площею 0,3378 га, з яких 0,25 га - для обслуговування житлового будинку, 0,0878 га - для ведення особистого підсобного господарства, право власності на які посвідчено Державним актом на право приватної власності на землю серії ЖТ-23 №001792 від 31.03.2000. Позивачі являються спадкоємцями першої черги за Законом. Інші спадкоємці після смерті батька відсутні. Спадщину після смерті батька позивачі прийняли, подавши заяву нотаріусу про прийняття спадщини. Позивачі звернулися до нотаріуса із заявою про видачу Свідоцтва про право на спадщину, однак нотаріус відмовив у його видачі, в зв`язку з тим що у Державному акті на право приватної власності на землю помилково зазначено ім`я батька « [PERSON] », а також в зв`язку з тим, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, право власності на житловий будинок [ADDRESS] зареєстровано за іншою особою. Таким чином, помилка у правовстановлюючому документі на спадкове майно та співпадіння нумерації житлового будинка спадкодавця із стороннім будинком в с. Осівці, не дає можливості позивачам оформити в нотаріальному порядку право власності на спадкове майно та отримати новий номер будинку для його подальшої реєстрації за позивачами. Іншим чином, як в судовому порядку встановити факт що має юридичне значення, а саме, факт належності спадкодавцю правовстановлюючого документа, та встановити право власності на спадкове майно, немає можливості. Процедура та позиції сторін Ухвалою судді від 26.12.2024 відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання, постановлено витребувати в Боярській державній нотаріальній конторі копію спадкової справи після смерті [PERSON] [INFO] , на виконання ухвали, Боярською державною нотаріальною конторою надіслано копію витребовуваної спадкової справи. 10.02.2025 представником позивачів подано заяву про уточнення поштової адреси спадкового майна; закриття підготовчого судового засідання та призначення справи до розгляду по суті. Ухвалою суду від 10.02.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивачі в судове засідання не з`явилися, представник позивачів надав заяву про розгляд справи без участі сторони позивачів за наявними в матеріалах справи доказами, позов підтримав, просив задовольнити вимоги. Представник відповідача - Брусилівської селищної ради Житомирського району Житомирської області, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, до суду не з`явився, від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. На підставі ст. ст.\~211,\~223 ЦПК України\~суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника позивача. У відповідності до положень ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин Суд, дослідивши та оцінивши надані докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] в с. Осівці Брусилівського району Житомирської області помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 21.11.2012 (а.с. 10). [PERSON] , на праві приватної власності, володів житловим будинком та надвірними будівлями в [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житловий будинок, виданим виконкомом Осівецької сільської ради Брусилівського району від 09.01.2007 (а.с.11), витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №13785019 від 05.03.2007 (а.с.12); довідкою про наявність (відсутність) зареєстрованого майна №117 від 28.08.2023 (а.с.13). На будинок [ADDRESS] [PERSON] 24.08.2023 виготовлено технічний паспорт інвентаризаційна справа №319 (а.с.14-17). Згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ЖТ-23 №001792, на підставі рішення виконкому Осівецької сільської ради №7 від 21.02.2000, [PERSON] передано земельну ділянку, площею 0,3378 га, з яких: для обслуговування житлового будинку 0,25 га, для особистого підсобного господарства 0,0878 га (а.с.18). З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії Боярської державної нотаріальної контори №2051/02-31 від 14.11.2024 встановлено, що 30.04.2013 була відкрита спадкова справа №236/2013 до майна померлого [INFO] [PERSON] (а.с.19-20, 41). Заяви про прийняття спадщини №528, №529 від 30.04.2013 подали доньки померлого [PERSON] та [PERSON] (а.с.41 зв.-42). Дружина спадкодавця [PERSON] 30.04.2013 подала заяву №530 про відмову від прийняття спадщини (а.с.42 зв.). [PERSON] від свого імені та в інтересах [PERSON] звернулася із заявою про видачу на своє ім`я та на ім`я довірительки свідоцтво про право на спадщину за законом (в рівних частках кожній) на житловий будинок та на земельну ділянку, що належали [PERSON] (а.с.51-54), в чому їй було відмовлено з наступних мотивів: в Державному акті на право приватної власності на землю серії ЖТ-23 №001792 власником земельних ділянок є [PERSON] , а помер [PERSON] ; відповідно до інформації з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, право власності на житловий будинок [ADDRESS] зареєстровано за іншою особою; з наданих документів неможливо достеменно встановити, що право власності на земельну ділянку належить померлому [PERSON] .. Рішенням виконкому Брусилівської селищної ради №2727 від 04.12.2024 упорядковано адресу об`єкта нерухомого майна житлового будинку, відповідно до Технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 10.02.2007, інвентаризаційна справа №319, розташованого на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] , який належав померлому [PERSON] , та присвоєно наступну поштову адресу: [ADDRESS] (а.с.72). Інших доказів по суті справи не надано. Законодавство, оцінка доводів сторін, мотиви застосування норм права та висновки суду по суті спору За змістом частини першої\~статті 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1\~ст.4 ЦПК України\~та ч. 1, п.п. 1, 3, 4, 7, ч. 2\~ст.16 ЦК України\~передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; припинення правовідношення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Ст. 12 ЦПК України\~передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно вимог\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до\~ст. 77 ЦПК України\~предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вирішуючи позовні вимоги про встановлення фактів, що мають юридичне значення, суд приходить до наступних висновків. Згідно\~ст. 315 ЦПК, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Вказане кореспондується з правом особи на встановлення в судовому порядку факту належності Державного акту на право приватної власності спадкодавцю, роз`ясненому в п. 2 Постанови Пленуму ВС України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7. Факт належності Державного акту на право приватної власності на землю [PERSON] підтверджується рішенням виконкому Брусилівської селищної ради про упорядкування адреси об`єкта нерухомого майна, документами про право власності на житловий будинок, який знаходиться на зазначеній земельній ділянці. Встановлення вказаного юридичного факту необхідне позивачам для реалізації свого права на спадкування майна за законом після смерті батька. Матеріалами спадкової справи №236/2013 до майна померлого [INFO] [PERSON] підтверджено ту обставину, що позивачі є єдиними спадкоємцями майна свого батька, оскільки дружина померлого від спадщини відмовилася. Згідно до п. 6 ч. 1\~ст. 315 ЦПК України,\~судом встановлюються факти належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті;. Частиною 2 передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 1\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р.№ 5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що в ході судового розгляду даної справи знайшов своє підтвердження факт належності Державного акту на право приватної власності на землю [PERSON] , оскільки факт належності документу безсумнівно доведений письмовими доказами. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині встановлення фактів, що мають юридичне значення. Розглядаючи позовну вимогу про визнання права власності на спадкове майно суд керується наступним. Згідно ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Відповідно до\~ст. 1216 - 1218 ЦК України\~спадкування є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи ( спадкоємця), спадкування здійснюється за заповітом або за законом, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.. За змістом\~ст. 328 ЦК України\~право власності на майно набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно до вимог ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно\~ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно ч. 1 та ч. 3\~ст.\~1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Частина 1 статті 1297ЦК України передбачає, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті1296,1297 ЦК) та/або не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК України). Відповідно до роз`яснень, викладених в абз. 3 п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Вказані роз`яснення мають на увазі, що спадкоємець повинен звернутися до суду у порядку позовного провадження з позовом про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування. Відповідно до п. 3.3 Узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Таким чином, судом встановлено, що позивачі звернулися до нотаріальної контори із заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом, є спадкоємцями першої черги, інший спадкоємець (дружина [PERSON] ) відмовилася від своєї частки на користь позивачів. Іншим чином, ніж в судовому порядку, визнати право власності на спадкове нерухоме майно позивачі не можуть в зв`язку з відмовою нотаріуса у вчинені вказаною нотаріальної дії, проте визнання права власності на спадкове майно є законним та справедливим їх інтересом. Отже, позов подано до належного відповідача, позовні вимоги є обґрунтованими. З урахуванням викладених позивачами обставин та досліджених у судовому засіданні письмових доказів, що оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення в повному обсязі.

Outcome: approved