Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-16 00:00:00

Адвокат Нагорнюк Д.В. звернувся до Комінтернівського районного суду Одеської області в інтересах [PERSON] з позовом до [PERSON] , за результатом якого просить зменшити розмір заборгованості по аліментам на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] за виконавчим провадженням № 72235900 на суму 314359,00 грн., звільнити [PERSON] від сплати заборгованості по аліментам за виконавчим провадженням № 72235900 за період з 29.11.2022 по 16.04.2023 на суму 54000,00 грн. та стягнути з відповідача на користь позивача документально підтверджені понесені судові витрати (зі сплати судового збору). Позовні вимоги обґрунтовано тим, що рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 12000,00 (дванадцять тисяч) грн. із індексацією у відповідності до закону, починаючи з 17.06.2020 до досягнення [PERSON] повноліття, а саме до [INFO] , а потім починаючи з 13.04.2023 стягувати аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 6000,00 (шість тисяч гривень) із індексацією у відповідності до закону і до досягнення повноліття [PERSON] , тобто до [INFO] . Маючи виконавчий лист відповідачка до 18.07.2023 його не направляла до виконавчої служби. При цьому позивач весь час утримував спільних дітей та сплачував у добровільному порядку аліменти. З 17.06.2020 до 18.07.2023 [PERSON] перерахував грошові кошти в якості сплати за аліменти на рахунки [PERSON] за узгодженням з останньою на загальну суму 314 359 грн., які були перераховані до відкриття виконавчого провадження. Окрім того, з 29.11.2022 до 16.04.2023 спільні діти сторін - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , проживали у позивача в Німеччині та були на його повному утриманні. Нещодавно позивачу стало відомо про фактичне відкриття виконавчого провадження щодо стягнення з нього [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання спільних неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . При цьому виконавцем було визначено суму боргу у розмірі 425 869 грн. починаючи з 17.06.2020. Про відкриття виконавчого провадження позивач дізнався на гарячій лінії банківської установи через блокування його рахунку. При цьому, постанову про відкриття виконавчого провадження він не отримував і жодним чином не повідомлявся про це. Після цього, [PERSON] 20.11.2023 на адресу виконавчої служби було направлено заяву по виконавчому провадженню № 72235900 про зменшення розміру заборгованості з аліментів, до якої долучені відповідні квитанції про перерахування коштів [PERSON] та докази перебування дітей на його утриманні у Німеччині з 29.11.2022 до 16.04.2023. Відповідь на заяву позивача від Доброславського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) до часу звернення до суду з даним позовом не надходила і розмір заборгованості не зменшено. Враховуючи викладене, позивач для захисту свого права змушений звернутися до суду для зменшення розміру заборгованості по аліментам на суму 314 359 грн. 00 коп. та звільнення від сплати заборгованості по аліментам за період з 29.11.2022 до 16.04.2023 (знаходження спільних дітей на утриманні позивача) на суму 54\~000 грн. Ухвалою суду від 30.01.2024 провадження по справі було відкрито та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 10.04.2024 до участі у справі залучено Доброславський відділ державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. В ході судового розгляду, адвокат Руднєва І.С., яка діє в інтересах позивача [PERSON] , підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити в повному обсязі. В подальшому надала письмову заяву про розгляд справи без її участі в порядку письмового провадження. Адвокат Деменкова Є.С. в ході судового розгляду підтримала наданий раніше відзив на позовну заяву, за результатом якого просила відмовити повністю у задоволенні позовних вимог позивача та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витраті, пов`язані із розглядом справи в суді в сумі 10000 грн. В подальшому надала письмову заяву про розгляд справи без її участі в порядку письмового провадження. Так, в обґрунтування відзиву представником відповідача [PERSON] адвокатом Деменковою Є.С. зазначено, що позивач достовірно був обізнаний про його обов`язок сплачувати аліменти на двох дітей, які після розлучення подружжя [PERSON] залишилися проживати з матір`ю та живуть із нею по теперішній час. Свої зобов`язання відповідач не виконував і продовжує не виконувати. На підтвердження підстав звернення до суду із даним позовом позивач надав суду лист № 17.10.23-1 від 17/10/2023 ТОВ «Інноваційно-технологічний альянс», в якому директор вказаної юридичної особи невідомо кому підтверджує, що витрати за період з червня 2020 по вересень 2023 включно на номер 0952507000 склали 19046,48 грн., на номер 0503689995 6782,87 грн. Із даного документа взагалі не вбачається наявність даних з приводу предмета спору у справі, на підставі яких суд може встановити наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи Тобто, вказаний документ не є доказом у справі № 504/2/24, який підтверджує, що позивач виконував судове рішення від 09.12.2020 у справі № 504/1672/20 та сплачував аліменти на утримання дітей на користь [PERSON] за період з червня 2020 по вересень 2023 включно у загальній сумі: 19 046,48 грн + 6 782,87 грн = 25 829,35 грн. Долучені позивачем [PERSON] до позову платіжні інструкції також не є належними та допустимими і достовірними доказами сплати аліментів [PERSON] на виконання судового рішення від 09.12.2020 у справі № 504/1672/20 з огляду на наступне. Відповідно до п. 54 ст. 1 Закону України «Про платіжні послуги» платіжна інструкція - розпорядження ініціатора надавачу платіжних послуг щодо виконання платіжної операції. Відповідно до ст. 40 цього Закону, платіжна інструкція має містити інформацію, що дає змогу надавачу платіжних послуг ідентифікувати особу платника та отримувача за платіжною операцією, рахунки платника та отримувача, надавачів платіжних послуг платника та отримувача, суму платіжної операції та іншу інформацію (реквізити), необхідну для належного виконання платіжної операції. Зазначена ініціатором у платіжній інструкції інформація має передаватися без змін незалежно від залучення до виконання платіжної операції надавачів платіжних послуг, задіяних як посередники, комерційні агенти, чи використання платіжних систем. Відповідно до п. 41 Інструкції про безготівкові розрахунки в національній валюті користувачів платіжних послуг, затвердженою постановою Правління НБУ № 163 (цей пункт аналогічний п.3.8 Інструкції в редакції постанови НБУ № 22 від 21.01.2004 р, яка діяла до 27.05.2022 р) платник заповнює реквізит "Призначення платежу" платіжної інструкції так, щоб надавати отримувачу коштів повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється платіжна операція. Повноту інформації визначає самостійно платник. Внесення змін, доповнень у графу «призначення платежу» після його проведення не допускається. Таким чином, суд не наділений правом чи обов`язком змінювати призначення платежу, визначене самим платником. За таких обставин, самостійне зарахування платником [PERSON] сплачених ним коштів за переліченими платіжними інструкціями з іншим призначенням цих платежів (тобто за іншими правовідносинами, не аліментів за конкретний період), є неправомірним. Отже, з урахуванням вимог ст. 77,78,79 ЦПК України перелічені платіжні інструкції на суму 282 215,02 грн - не є належним, допустимим та достовірним доказами і не можуть братися до розгляду судом, як доказ у справі № 504/2/24. Окрім цього, адвокат Деменкова Є.С. просила звернути увагу суду, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази, розрахунки, які б підтверджували, що за період з 17.06.2020 по 18.07.2023 позивач дійсно сплачував аліменти відповідачу [PERSON] в сумі 314 359,00 грн. або надавав матеріальну допомогу відповідачці саме на утримання їх сумісних дітей. За своєю суттю аліменти це кошти, покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків, хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. Діти подружжя [PERSON] проживали і продовжують проживати разом із відповідачкою. Ніколи діти не проживали разом із батьком. Місце проживання дітей не змінювалося. Позивач не надав жодного доказу легалізування припинення свого обов`язку щодо сплати аліментів. Так, позивач у своєму позові, в інших своїх процесуальних заявах зазначає місце його реєстрації: [ADDRESS] . Але це не відповідає дійсності, оскільки після розірвання шлюбу позивач втратив право користування вказаним будинком за вищенаведеною адресою і не є зареєстрованим за цією адресою, жодного дня після розлучення з відповідачкою не проживав за цією адресою. При цьому просить звільнити його від сплати заборгованості по аліментах, бо за твердженням позивача, він разом із дітьми проживав у Німеччині. Незрозуміло де взагалі знаходиться позивач і чому не сповіщає суду своє реальне місце реєстрації та місцезнаходження. Відповідно до 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Позивач [PERSON] просить суд звільнити його від сплати заборгованості по аліментах на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] за виконавчим провадженням № 72235900 за період з 29.11.2022 до 16.04.2023 на суму 54 000,00 грн., при цьому не надає жодного доказу на підтвердження зазначеного. У якості доказів проживання дітей у Німеччині разом із позивачем надано копію документа на іноземній мові. Відповідно до статті 95 ЦПК України письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Учасники справи мають право подавати письмові докази в електронних копіях, посвідчених електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до закону. Електронна копія письмового доказу не вважається електронним доказом. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення. Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги. Іноземний офіційний документ, що підлягає дипломатичній або консульській легалізації, може бути письмовим доказом, якщо він легалізований у встановленому порядку. Іноземні офіційні документи визнаються письмовими доказами без їх легалізації у випадках, передбачених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Отже, подана позивачем копія документу на іноземній мові на трьох аркушах, не може вважатися письмовим доказом, оскільки не відповідає вимогам статті 95 ЦПК України. Тим паче, що у спірний період (з 29.11.2022 до 16.04.2023) діти перетинали кордон або безпосередньо із самою відповідачкою або з бабусею [PERSON] для відпочинку дітей та за рахунок самої відповідачки. Представник третьої особи Доброславського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), будучи належним чином повідомленим до суду не з`явився. Третьою особою надано листа від 17.062024 № 21.13-39125, згідно якого суду повідомлено, що на виконанні Доброславського ВДВС в Одеському районі Одеської області перебуває виконавчий лист Комінтернівського районного суду Одеської області № 504/1672/20 від 10.06.2021 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Станом на 30.06.2024 сукупний розмір заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню № 72235900 становить 471\~269,00 грн. Заява від стягувача про відкриття виконавчого провадження надійшла до Доброславського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 12.07.2023. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що у сторін народилися діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 09.12.20220 у справі № 504/1672/20 з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 12000,00 (дванадцять тисяч) грн. із індексацією у відповідності до закону, починаючи з 17.06.2020 до досягнення [PERSON] повноліття, а саме до [INFO] , а потім починаючи з 13.04.2023 стягувати аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 6000,00 (шість тисяч гривень) із індексацією у відповідності до закону і до досягнення повноліття [PERSON] , тобто до [INFO] . Згідно копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 18.07.2023, державним виконавцем Доброславського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Слав Н.І. розглянуто заяву стягувача про примусове виконання рішення Комінтернівського районного суду Одеської області за виконавчим листом № 504/1672/20, виданим 10.06.2021 та відкрито виконавче провадження № 72235900. Постановою державного виконавця Доброславського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Слав Н.І. від 25.08.2023 накладено арешт на грошові кошти/електронні гроші в межах суми звернення стягнення, що становить 425869 грн. Позивачем у якості доказів долучено копію листа за підписом директора ТОВ «Інноваційно-технологічний альянс» (ЄДРПОУ 35742602, св-во 10011514, ІПН 357426018192, м. Суми, вул. Козацький вал, 1) [PERSON] № 17.10.23-1 від 17/10/2023, згідно якого цим листом підтверджено, що витрати за період з червня 2020 по вересень 2023 включно на номер 0952507000 склали 19046,48 грн., на номер 0503689995 6782,87 грн. Також долучено платіжні інструкції, на підтвердження переказу коштів на ім`я [PERSON] та Пекарського В.Ю., які сторона позивача просить визнати виплатами за аліментними зобов`язаннями. Перебування неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] на утриманні батька у період з 13.03.2023 до 16.04.2023 позивач підтверджує змістом довідок без нотаріально завіреного перекладу. Представником відповідача [PERSON] адвокатом Деменковою Є.С. на підтвердження наданого відзиву на позовну заяву долучено ксерокопію нотаріально засвідченої заяви [PERSON] від 21.11.2022, зареєстрованої в реєстрі за № 530 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гайдаржи Є.О., якою [PERSON] надала згоду на тимчасовий виїзд за кордон України до держав: Республіка Польща, Федеративна Республіка Німеччина та інших держав Шенгенської угоди, Європейського союзу (у тому числі на перетин кордонів, поїздки усіма видами транспорту, перельоти) та в зворотному напрямку, та тимчасове проживання в будь-якій із вищезазначених країн в період з 22.11.2022 до 22.11.2023 у зв`язку з воєнними діями на території України її дітей [PERSON] та [PERSON] , самостійно, без супроводу та/або у супроводі бабусі, [PERSON] . Згідно інформації з реєстру територіальної громади про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку, виданої Пекарській В.С. адміністратором ЦНАП Фонтанської сільської ради Одеського району Одеської області № 20 від 26.01.2024, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] заявник, [PERSON] донька, [PERSON] син. Відповідно до довідки про склад сім`ї та зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку № 287 від 11.08.2022, до складу сім`ї [PERSON] , яка проживає (зареєстрована) за адресою: [ADDRESS] , входять: [PERSON] заявник, [PERSON] донька, [PERSON] син. Адвокат Руднєва І.С. в подальшому звернулася до суду із клопотанням про долучення письмових доказів до матеріалів справи, а саме копії свідоцтва про народження третьої дитини позивача [PERSON] [PERSON] , [INFO] , який народився у Федеративній Республіці Німеччина. На думку представника позивача, зазначений письмовий документ необхідно взяти до уваги судом при розгляді справи та вирішенні питання про зменшення розміру заборгованості по аліментах та звільнення від сплати заборгованості по аліментах, тому що у позивача відбулися зміни у сімейному стані народилася третя дитина, що значним чином впливає на його матеріальне становище. Із народженням дитини у позивача виникли додаткові витрати на її утримання, що жодним чином не впливає на його обов`язок утримувати дітей від першого шлюбу, але ця обставина повинна бути враховаю судом разом із іншими доказами. Народження третьої дитини на її утримання унеможливлює матеріальну спроможність [PERSON] «повторно» сплачувати у виконавчому провадженні раніше виплачені аліменти в добровільному порядку на виконання рішення суду про стягнення аліментів у зв`язку із обов`язком матеріального забезпечення новонародженої дитини та погіршенням матеріального стану позивача. Повторно просить долучити копію листа за підписом директора ТОВ «Інноваційно-технологічний альянс» яким підтверджено, що витрати за період з червня 2020 по вересень 2023 включно на номер 0952507000 склали 19046,48 грн., на номер 0503689995 6782,87 грн. Телефонний номер [NUMBER] [PERSON] передав у користування своєму синові [PERSON] , телефонний номер [NUMBER] [PERSON] передав у користування своїй доньці [PERSON] . Загальна вартість витрат 25829,35 грн., сплачених ним на користь ТОВ «Інноваційно-технологічний альянс» за період з червня 2020 року по вересень 2023 року за послуги мобільного зв`язку по номерам телефонів, якими користувались та користуються його діти, повинна бути врахована при зменшенні судом загальної суми заборгованості по аліментам, так як позивач добровільно намагався виконати рішення суду про стягнення аліментів та ніс матеріальні витрати на утримання дітей, в тому числі і у спосіб оплати послуг мобільного зв`язку по номерам телефонів, якими користувалися та користуються його діти. Також адвокат Руднєва І.С. просила долучити до матеріалів справи копію відповіді на адвокатський запит від 26.03.2024 начальника Головного центру обробки спеціальної інформації ДПСУ з витягом про наявну у Базі даних інформацію про перетинання державного кордону України 24.11.2022 (виїзд з України) та 17.04.2023 (в`їзд в Україну) неповнолітньої доньки позивача [PERSON] . Зазначений письмовий документ необхідно взяти до уваги судом, оскільки останній підтверджує зазначену позивачем у позові обставину про перебування спільних неповнолітніх дітей разом із ним без присутності їх матері у Федеративній Республіці Німеччина та перебування дітей на повному утриманні позивача. Також надано копію відповіді на адвокатський запит начальника Доброславського районного відділу ВДВС в Одеському районі Одеської області від 14.02.2024, у відповідності до якої підтверджується факт намагання позивачем [PERSON] врегулювати спір в досудовому порядку шляхом звернення із платіжними інструкціями про сплату аліментів у спірний період та виконання рішення суду в добровільному порядку до державного виконавця, яким не враховані зазначені платіжні інструкції у зв`язку із запереченням стягувача [PERSON] факту отримання цих коштів, як аліментів. Державний виконавець вважає, що підстав для зменшення розміру аліментів немає. У зв`язку із цим позивач був змушений захищати свої права в судовому порядку та вирішувати питання перерахування та зменшення заборгованості по аліментам. У відповідності зі ст.55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтями 15 та 16 ЦК України, передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Згідно зі ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Як зазначено у ст.78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. У відповідності до ст.79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно зі ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За клопотанням представника позивача адвоката Руднєвої І.С. на виконання ухвали суду від 25.06.2024 начальником Головного центру обробки спеціальної інформації ДПСУ надано витяг з наявною у Базі даних інформацію про перетинання державного кордону України 24.11.2022 (виїзд з України) та 17.04.2023 (в`їзд в Україну) Пекарським Владиславом. За клопотанням представника позивача адвоката Руднєвої І.С. на виконання ухвали суду від 25.06.2024 державним виконавцем Доброславського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Слав Н.І. надано розрахунок заборгованості зі сплати аліментів станом на 12.07.2024 та відповідь, зі змісту якої встановлено, що станом на 30.06.2024 сукупний розмір заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню № 72235900 становить 471269,00 грн., заява від стягувача про відкриття виконавчого провадження надійшла до Доброславського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 12.07.2023. В судовому засіданні відповідач [PERSON] суду пояснила, що після розлучення із позивачем залишилася проживати із дітьми у будинку, який є спільно нажитим майном подружжя. За спільною домовленістю після розірвання шлюбу [PERSON] забрав все спільно нажите рухоме майно, їй залишився будинок для сумісного проживання із неповнолітніми дітьми. Враховуючи той факт, що будинок є двоповерховим та вимагає значних витрат по його утриманню, сплати комунальних послуг, опалення у зимовий період, між нею та позивачем була домовленість про матеріальну допомогу з боку останнього на утримання будинку, у якому також проживають їх спільні діти. Так, позивач підтвердила той факт, що в період бойових дій та у зв`язку з погіршенням ситуації із енергопостачанням у країні у листопаді 2022 року діти виїхали під час канікул до батька у Німеччину із бабусею. Була домовленість про їх повернення додому через 2 тижні. Однак, дітей бабуся не привезла, з її дозволу період перебування дітей був продовжений до новорічних свят, до січня 2023 року. Вона не мала фінансової можливості супроводжувати дітей та лише після того як нею була зароблена необхідна сума вона одразу ж поїхала за ними. В подальшому, на день народження сина позивач повіз дітей до Італії на відпочинок, діти їй повідомили про цей намір та вона не заперечувала проти цього. Зі слів дітей їй стало відомо, що батько позивач [PERSON] оформив соціальні виплати на дітей у Німеччині, отримував соціальні продукти та соціальне житло, у якому діти проживали з батьком з березня до квітня 2023 року. За вказаний період часу діти навчались в Україні дистанційно, син у Одеській політехніці, донька у Фонтанському ліцеї. На прохання дітей вона поїхала та забрала дітей додому у квітні 2023 року. Допитаний у судовому засідання свідок [PERSON] суду показав, що під час блекаутів в Одесі вони разом із сестрою мали поїхати до батька в Німеччину на 2-3 тижні на канікули. По приїзді до Німеччини приблизно через тиждень батько оформив соціальну допомогу та відповідні виплати на них, його записав на мовні курси, сестру до школи. Одразу проживали разом із новою родиною батька у квартирі, яку надала держава для переселенців, допомагали у догляді за маленьким сином батька. Із дозвілля у них були іноді поїздки на прогулянку по місту Шварцхайдер. На скільки йому відомо, батько отримував на нього соціальну виплату у розмірі 450 євро, іноді давав на особисті витрати. Повідомив, що аліментами займалась\~мама,\~те,\~що пересилав\~батько йому\~на картку\~то були\~кошти на\~особисті потреби,\~аліментами їх\~не вважав.\~В Одесі\~були блекаути,\~через це\~батько запропонував\~поїхати до\~нього ненадовго\~2-3\~тижні,\~затримались,\~бо у\~бабусі не\~виходило їх\~забрати.\~Десь півроку\~перебували у\~Німеччині,\~жили з\~новою сім`єю\~батька.\~З гаджетів\~батько нічого\~не купував,\~тільки те\~що необхідно,\~відмовив у\~придбанні телефону,\~тому він\~на нього\~заробив сам,\~їздив з\~іншими українцями\~підробляти на\~будівництві в\~Берліні.\~Не відчув\~що це\~були канікули.\~Мама була\~в курсі\~про виїзд\~до Італії\~на його\~День народження.\~В [PERSON] \~поїхали на\~відпочинок з\~батьком та\~сестрою.\~На той\~момент нова\~сім`я\~батька розпалася\~і вони\~переїхали до\~іншого містечка\~та до\~іншої квартири,\~яку батько\~знімав. Поки він перебував у Германії батько купив йому спортивний костюм та кросівки. Попередній номер телефону йому надав батько та оплачував його. Перестав ним користуватися на початку 2023 року. Хотіли з сестрою поїхати додому раніше, не хотіли затримуватись так довго. Просили бабусю приїхати раніше, в неї не виходило. У мами не було можливості забрати нас, були фінансові труднощі. Він не планував залишатись у Німеччині, хотів повернутися назад до України. Батько сам планував витрати, іноді йому казали, що потрібно щось купити, іноді відмовляв у потребах. З відома батька працював. Хотів додому, через сварки батька та його дівчини, про молодшого брата не знав, сестра знала. Виникав конфлікт через навчання в Політехніці, на момент роботи у Берліні не навчався потім наздоганяв. Допитана у відповідності до ст. 232 ЦПК України в присутності представника Служби у справах дітей Фонтанської сільської ради Одеського району Одеської області у якості свідка неповнолітня [PERSON] , суду показала, що після розлучення вони з братом залишились проживати з матір`ю. Приїхали до батька на канікули. Один раз їздили до Берліна, ходили до музею Старі замки у Німечинні. Поїхали до Італії, відвідали по дорозі декілька місць. Вона навчалась один семестр в Німеччині, була одна в класі з німцями, не розуміла, що відбувається. Перші 2 дні дозволили користуватися телефоном для перекладу, потім заборонили. В Україні навчалась на сімейній формі навчання. Хотілось додому, не знала, що так надовго залишиться. До оформлення допомоги купували продукти тафі (продукти зі спеціальною соціальною знижкою для біженців), рідко ходили до магазинів. Коли вона їхала до Німеччини, брала одяг на період зими. Перед поїздкою до Італії купили декілька речей - куртку, штани, рубашку, десь тиждень були у поїздці. На машині поїхали до Італії, відвідали декілька міст. Мама не заперечувала, ми їй про це сказали по відеозв`язку. В першому місті школа була далеко, 45 хвилин на автобусі, їздила сама. Коли переїхали до іншого міста 10 хвилин до школи було. Батько отримував 300 євро на дитину. Допитана у судовому засідання свідок [PERSON] суду показала, що не було домовленостей по строкам перебування дітей у Німечинні, вона мала також виїхати та допомагати з дітьми. Не було домовленості, що саме вона має повертати дітей. Син наполягав на оформленні заяви на вивезення дітей, [PERSON] не відмовила. Домовленість була, що вона вивезе дітей та залишить батькові, коли вона мала закінчити свої медичні питання, то мала приїхати до них. [PERSON] не зверталась із проханням привезти дітей. Син раніше добре заробляв, дітей утримував, у Німеччині квартиру облаштував, платив 1000 євро на місяць на оренду квартири. Він за все платив сам. Ніхто додому не просився. Їй не відомо, де син наразі перебуває. Син закінчив Краматорський університет, курс Економіка та право, банківська справа. На тему оформлення соціальної допомоги з сином вона не спілкувалась. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789XII (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини\~батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Обов`язок виховувати та розвивати дитину\~найважливіший обов`язок матері і батька. Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У §54 рішення Європейського суду з прав людини від 07грудня 2006року №31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№2) від 27 листопада 1992року, № 250,ст.35-36,§ 90) і, дотримуючись\~такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно зі статтями 7, 155 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стаття 179 СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Відповідно до п. 17 постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. Згідно із ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. З аналізу статей 267 - 271 СК України вбачається, що припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад, мати дитини, не витрачає отримувані нею аліменти на дитину, або ж у випадку, коли дитина з певного часу перебуває на утриманні іншого з батьків, з якого вже стягуються аліменти. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється. З наведеного слідує, що факт проживання дітей з батьком, з якого стягуються аліменти на користь матері на їх утримання у період часу, який не оспорюється жодною стороною є істотною обставиною для звільнення позивача від сплати аліментів. Відтак, з урахуванням предмета даного спору (зменшення розміру заборгованості по аліментам та звільнення від сплати заборгованості по аліментам), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживали діти, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником. При вирішенні цього спору суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16), відповідно до якого за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. Судом встановлено, що діти сторін по справі з 29 листопада 2022 року до 16 квітня 2023 року проживали з батьком, а не з матір`ю, на користь якої були стягнуті аліменти в даний період, а згідно з ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Крім того, ч. 8 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Проживання та перебування неповнолітніх дітей разом з батьком позивачем у справі, є підставою для звільнення [PERSON] від сплати аліментів та заборгованості за аліментами в період з 29.11.2022 до 16.04.2023. Зважаючи на те, що неповнолітні діти з 29.11.2022 до 16.04.2023 проживали з батьком та перебували на його утриманні, існує обґрунтована необхідність звільнити позивача від сплати частини заборгованості за аліментами та зменшити розмір заборгованості по аліментам за період проживання з ним дітей. Припинення (звільнення) стягнення аліментів здійснюється за загальними принципами стягнення аліментів, враховуючи, що аліменти є поточними місячними платежами для поточного забезпечення потреб дитини, а також з метою необґрунтованого перерахування відповідачу аліментів за той період, коли діти з нею не проживали і знаходились у платника аліментів, то слід звільнити позивача від сплати частини заборгованості за аліментами в сумі 54000 грн. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги позивача щодо звільнення від сплати заборгованості по аліментам за період з 29.11.2022 по 16.04.2023 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. В частині зменшення розміру заборгованості по аліментах на суму 314\~359, 00 грн. суд приходить до наступного висновку. В якості\~доказів по\~справі суду\~надані платіжні\~інструкції ПАТ\~КБ Приватбанк у яких зазначено отримувачем відповідача [PERSON] із призначенням платежу «переказ власних коштів»: Р24А346920286D78375 від 06.10.2022 на суму 12 000,00 грн., Р24А398108230D62011 від 20.10.2022 на суму 5025,13 грн., Р24А251290506D09173 від 10.09.2022 на суму 7035,18 грн., Р24А234346595D40249 від 06.09.2022 на суму 5025,13 грн., Р24А2334994788C5995 від 08.06.2022 р на суму 6025,31 грн., Р24А17018405D326096 від 05.07.2022 на суму 12025,25 грн., Р24А118693811D97770 від 03.08.2022 на суму 12025,25 грн., Р24А2329452328C4708 від 06.06.2022 на суму 6000,00 грн., Р24А35768850D298559 від 10.07.2022 на суму 753,77 грн., Р24А2208237450C6684 від 29.04.2022 на суму 12 000,00 грн., Р24А2032097262C2431 від 24.02.2022 на суму 10 000,00 грн., Р24А2140184602C2347 від 06.04.2022 на суму 4000,00 грн., Р24А2031057830C6044 від 24.02.2022 на суму 10 000,00 грн., Р24А1961627421C7314 від 02.02.2022 на суму 12 000,00 грн., Р24А1869014799C1314 від 03.01.2022 на суму 12 000,00 грн., Р24А1760293789C4436 від 01.12.2021 на суму 12 000,00 грн., Р24А1692530971C3208 від 10.11.2021 на суму 10 000,00 грн., Р24А1585548568C9035 від 06.10.2021 на суму 1000,00 грн., Р24А1665011903C5176 від 01.11.2021 на суму 12 000,00 грн., Р24А1325636471C9211 від 01.07.2021 на суму 15 000,00 грн., Р24А1576525393C1376 від 03.10.2021 на суму 12 000,00 грн., Р24А1489693957C8000 від 02.09.2021 на суму 12 000,00 грн., Р24А1287047852C6051 від 16.06.2021 на суму 5 000,00 грн., Р24А1246144258C7216 від 01.06.2021 на суму 6 000,00 грн., Р24А1246144258C7216 від 01.06.2021 на суму 6 000,00 грн., Р24А1154265905C5223 від 27.04.2021 на суму 2 000,00 грн., Р24А759390348C32188 від 24.11.2020 на суму 2 000,00 грн., Р24А766917346C49944 від 27.11.2020 на суму 2 000,00 грн., Р24А743669035C58177 від 18.11.2020 на суму 1 000,00 грн., Р24А729966291C21546 від 12.11.2020 на суму 1 000,00 грн., Р24А721212987C05595 від 09.11.2020 на суму 2 000,00 грн., Р24А714109633C16276 від 06.11.2020 на суму 2 000,00 грн., Р24А702876416C49896 від 01.11.2020 на суму 2 000,00 грн., Р24А680163533C86037 від 22.10.2020 на суму 1 000,00 грн., Р24А675247634C00120 від 20.10.2020 на суму 2 000,00 грн., Р24А662825630C48087 від 14.10.2020 на суму 2 500,00 грн., Р24А653059558C58801 від 10.10.2020 на суму 2 000,00 грн., Р24А641372752C01414 від 05.10.2020 на суму 2 000,00 грн., Р24А581454806C69624 від 08.09.2020 на суму 2 000,00 грн., Р24А560052328C13006 від 29.08.2020 на суму 2 000,00 грн., Р24А570227924C52302 від 03.09.2020 на суму 1 000,00 грн., Р24А551966603C01632 від 25.08.2020 на суму 2 000,00 грн., Р24А555363886C11831 від 27.08.2020 на суму 1 000,00 грн., Р24А528937214C20351 від 14.08.2020 на суму 1 000,00 грн., Р24А536762979C21368 від 18.08.2020 на суму 1 000,00 грн., Р24А519135819C15934 від 09.08.2020 на суму 1 000,00 грн., Р24А519139578C54569 від 09.08.2020 на суму 1 000,00 грн., Р24А497948636C13747 від 29.07.2020 на суму 1 000,00 грн., Р24А493709312C59775 від 27.07.2020 на суму 1 000,00 грн., Р24А471793741C63557 від 16.07.2020 на суму 1 000,00 грн., Р24А461557399C74432 від 10.07.2020 на суму 1 000,00 грн., Р24А459419926C74562 від 09.07.2020 на суму 600,00 грн., Р24А451893485C39955 від 06.07.2020 на суму 1 000,00 грн., Р24А426709542C51455 від 23.06.2020 на суму 1 000,00 грн., Р24А423330461C03996 від 21.06.2020 на суму 1 000,00 грн., Р24А413748653C44997 від 16.06.2020 на суму 1 000,00 грн., Р24А404253602C89749 від 11.06.2020 на суму 2 000,00 грн., Р24А393276812C71022 від 05.06.2020 на суму 700,00 грн., Р24А430312660D30608 від 29.10.2022 на суму 12 000,00 грн., Р24А649071628C42025 від 08.10.2020 на суму 500,00 грн., Р24А466395902C95880 від 13.07.2020 на суму 1 000,00 грн., Р24А430313640D26324 від 29.10.2022 на суму 5 000,00 грн. Загальна сума переказів становить 282\~215, 02 грн. Платіжні інструкції, у яких зазначено отримувачем [PERSON] із призначенням платежу «переказ власних коштів»: Р24А20489888D575009 від 05.07.2022 на суму 100,00 грн., Р24А19849924802C1498 від 10.02.2022 на суму 200,00 грн., Р24А1974111323C4973 від 07.02.2022 на суму 2500,00 грн., Р24А2064977766C0547 від 08.03.2022 на суму 100,00 грн., Р24А1925144085C7584 від 21.01.2022 на суму 400,00 грн., Р24А1790930093C9661 від 10.12.2021 на суму 200,00 грн., Р24А1788211065C0649 від 09.12.2021 на суму 150,00 грн., Р24А716971937C51700 від 07.11.2020 на суму 500,00 грн., Р24А1492413771C4668 від 03.09.2021 на суму 850,00 грн., Р24А778388349C76816 від 02.12.2020 на суму 200,00 грн., Р24А667392598C41495 від 16.10.2020 на суму 100,00 грн., Р24А141928971D13706 від 10.08.2022 на суму 700,00 грн., Р24А689894269C21952 від 26.10.2020 на суму 500,00 грн., Р24А1875381717C2689 від 05.01.2022 на суму 100,00 грн. Загальна сума переказів становить 6\~600, 00 грн. Сума всіх переказів, в представлених до суду в платіжних інструкціях становить 288815, 37 грн. Згідно листа ТОВ «Инноваційно-технологічний альянс» від 17.10.2023, витрати на номер 0952507000 склали 19046,48 грн. та на номер 0503689995 склали 6782, 87 грн., які сторона позивача також вважає виплатами в рахунок аліментних зобов`язань. Таким чином, враховуючи викладене, представлені суду письмові докази у своїй арифметичній складовій перевищують розмір заявленої позовної вимоги та складають 314644,37 грн. проти заявлених 314 359,00 грн.. Суд, знаходить слушною та підтримує позицію відповідача, що позивач [PERSON] як ініціатор платіжних операцій, дотримувався вимог щодо повноти зазначення платіжних реквізитів та самостійно визначав призначення платежів не вказуючи, що це є сплатою аліментів. Витрати на мобільний зв`язок суд не може визнати виконанням аліментних зобов`язань. З представлених документів підтверджуються понесені витрати на зв`язок, але платник та користувач цих послуг не вбачається, можливість, що даний мобільний зв`язок є корпоративним не виключається. З урахуванням викладеного позовні вимоги в частині звільнення від заборгованості по аліментам в розмірі 314\~359, 00 грн. задоволенню не підлягають. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судові витрати понесені позивачем при зверненні до суду з позовом складаються зі сплати судового збору у розмірі 1073,60 грн., що підтверджується квитанцією № KQZQ-DR56-KKE від 31.12.2023. Відповідно до положень ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. З урахуванням часткового задоволення заявлених позовних вимог, з позивача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 1073,60 грн. не сплачений за другу позовну вимогу під час звернення до суду з позовом. На підтвердження судових витрат сторони відповідача до суду представлений Договір про надання правової допомоги від 04.03.2024, укладений між [PERSON] та адвокатом Деменковою Є.С. та розрахункова квитанція від 15.03.2024 на суму 10\~000, 00 грн.(т.2 а.с.30,40). Відповідно до умов п. 3.2,3.7 Договору, гонорар адвоката складає 10\~000, 00 грн. Клієнт сплачує гонорар у день укладення договору. З урахуванням часткового задоволення заявлених позовних вимог суд покладає 50% відсотків понесених відповідачем витрат на правову допомогу на позивача.

Outcome: approved