Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-09 00:00:00

Заявники звернулись в суд із заявою про встановлення факту перебування на утриманні; заінтересовані особи: [PERSON] , яка діє як законний представник малолітньої [PERSON] ; Військова частина [NUMBER] ( [NUMBER] окрема механізована бригада) Міністерства оборони України, у якій просять: - встановити факт, що має юридичне значення, а саме: перебування [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , на утриманні сина [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ; - встановити факт, що має юридичне значення, а саме: перебування [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , на утриманні сина [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] . В обґрунтування поданої заяви зазначили, що [PERSON] , є їхнім сином. З літа 2018 року син постійно проживав з ними однією сім`єю за адресою їх місця проживання, вів спільне з ними господарство. Враховуючи, що вони пенсіонери і маєють незадовільний стан здоров`я, його фінансовий і трудовий внесок в забезпечення їхньої сім`ї був основним. 07.03.2023 [PERSON] був призваний на військову службу під час мобілізації [INFO] . Військову службу [PERSON] проходив у військовій частині [NUMBER] в званні солдата на посаді номера обслуги кулеметного взводу [NUMBER] механізованого батальйону. 24.05.2024 року приблизно о 12:30 [PERSON] відповідно до бойового розпорядження командира військової частини [NUMBER] перебував на позиції «Бокс» та « [INFO] » у населеному пункті Часів Яр Бахмутського району Донецької області. Під час штурмових дій та вогневого ураження ворожої артилерії, мінометів, ударних безпілотних літальних апаратів був втрачений контакт та зв`язок командування військової частини з [PERSON] . За результатами службового розслідування наказом командира військової частини [NUMBER] (з основної діяльності) від 24.06.2024 року № 1860 «Про результати службового розслідування за фактом зникнення безвісти солдата [PERSON] » [PERSON] вважається таким, який зник безвісти 24 травня 2024 року в районі населеного пункту Часів Яр під час виконання обов`язків військової служби в районі бойових дій, пов`язаних із захистом Батьківщини. 27.05.2024 [PERSON] надійшло Сповіщення сім`ї (близьких родичів) зниклого безвісти (потрапившого у полон) № 407. Упродовж чотирьох місяців більше ніяких відомостей про сина їм не надходило. 28.05.2024 вони через [INFO] звернулись до Військової частини [NUMBER] із заявами про виплату їм частини грошового забезпечення їхнього сина у відповідності до встановлених законодавством гарантій для військовослужбовців та членів їх сімей. Листом військової частини [NUMBER] від 22.07.2024 року № 1922/5534 вони повідомлені, що здійснення виплат їм неможливе, оскільки у їхнього сина є дитина і, відповідно до встановленого порядку грошового забезпечення виплачується законному представнику неповнолітньої дитини. Зазначають, що також мають право на частину грошового забезпечення, яке виплачується після визнання їхнього сина таким, що зник безвісти 24 травня 2024 року, оскільки тривалий час перебували на його утриманні. З 2018 до мобілізації їхній син [PERSON] постійно підтримував їх матеріально, ніс усі витрати на купівлю майна спільного користування та побутових речей, сплачував комунальні платежі, придбавав їм лікарські засоби та оплачував лікування, забезпечував їхню сім`ю продуктами харчування. До призову на військову службу син працював, його заробіток був основним джерелом доходів їхньої сім`ї. Після призову на військову службу їхній син [PERSON] продовжував їх утримувати шляхом переказу частини грошового забезпечення на картковий рахунок [PERSON] . Вони є пенсіонерами за віком, отримували пенсію в незначному розмірі, наприклад, у січні 2024 року в розмірі: [PERSON] 3726,97 грн, [PERSON] 4700 грн. Обоє мають незадовільний стан здоров`я, страждають на тяжкі хронічні захворювання, у зв`язку з якими перебувають на диспансерному обліку в Амбулаторії загальної практики-сімейної медицини № 5 КНП «ЦПМСД № 1», потребують постійного прийому медикаментів та іншого лікування, на що потрібні значні кошти. [PERSON] тричі перехворів на ковід-19: у лютому й листопаді 2023 і в лютому 2024 року, син практично повністю оплатив лікування батька. Матеріальна допомога сина носила системний характер впродовж тривалого часу, розмір цієї допомоги значно перевищував розмір їхніх пенсій і був основним внеском у бюджет їхньої сім`ї. Враховуючи, що з 2018 року до травня 2024 року (за виключенням періоду перебування його на навчанні з березня до серпня 2023 року) вони отримували від сина [PERSON] фінансове забезпечення, яке перевищувало розмір їхніх пенсій і в цілому покривало потреби їхньої сім`ї, вони, як його утриманці, також мають право на отримання частини грошового забезпечення, яке виплачується членам сімей військовослужбовців, визнаних зниклими безвісти. Син має доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає з матір`ю [PERSON] . Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя 29.01.2018. Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26.07.2018 року з [PERSON] на утримання доньки [PERSON] стягнені аліменти в розмірі 1/4 всіх видів його доходів. Встановлення факту проживання та перебування на утриманні сина необхідне їм для реалізації права на отримання матеріальних виплат та гарантій, передбачених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» та іншими законодавчими актами. Оскільки відсутня можливість іншим способом встановити факт перебування на утриманні, вони вимушені звернутись до суду з цією заявою. Факт, за встановленням якого вони звертаються до суду має юридичне значення, тобто, від його встановлення залежить виникнення майнових прав; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право; вони не мають іншої можливості одержати документ, який посвідчує факт перебування на утриманні; чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення цього юридичного факту. Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 14.10.2024 відкрито провадження у справі, призначено судове засідання. 04.11.2024 до суду від заінтересованої особи [PERSON] , яка діє як законний представник малолітньої [PERSON] надійшов відзив на заяву, у якому заперечує проти задоволення заяви про встановлення факту. В обґрунтування відзиву зазначено, що згідно з наданими до матеріалів справи, заявниками, довідках пенсія [PERSON] становить 4 000 грн, пенсія [PERSON] становить близько 5 800 грн. Тобто разом, сума доходів заявників становить близько 10 000 грн. Згідно з наданою роздруківкою з банку, середня сума коштів, які перераховував [PERSON] своїм батькам складала трохи більше 5 000 грн. Таким чином, допомога, яка надавалась заявникам у співвідношенні до інших одержуваних ними доходів є набагато меншою і не може бути постійним і основним джерелом засобів для існування. Заявниками надані докази лише про те, що гроші перераховувались з 29.08.2023. До цього часу, доказів надання будь якої допомоги, заявниками до суду не надано. Тобто відсутні будь які докази постійного і системного характеру надання допомоги. Навіть впродовж з 07.03.2023 (час призову на військову службу) по серпень 2023 року ніяка допомога заявникам не надавалась, хоча заробітну плату [PERSON] отримував, що підтверджується довідкою з банку про сплату останнім аліментів. Крім того, виходячи із розміру аліментів, які [PERSON] сплачував на утримання дитини, його середній заробіток до призову на військову службу, дорівнював мінімальній заробітній платі (так, як розмір аліментів був мінімальним і становив 1 400 грн), а отже останній фізично не міг надавати допомогу батькам у цей період. Вважає, що заявники звернулись до суду з вимогою про встановлення факту, що має юридичне значення, який може вплинути на право її доньки одержувати виплати на батька у повному розмірі. Крім того, у разі встановлення цього факту для обох заявників, її дитина фактично буде одержувати лише суму аліментів і не зможе отримати інші доплати, які передбачені Сімейним кодексом України, такі як оплата навчання, лікування та інше. Всі ці питання можливо вирішити лише під час розгляду позовної заяви, де можлива процедура змагальності, яка заборонена ст. 294 ЦПК України «Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду». Отже, з врахуванням наявних у матеріалах справи доказів відсутні достатні підстави для висновку, що матеріальна допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування заявників. 11.11.2024 до суду від представника заінтересованої особи Шляніної Н.О. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. 27.11.2024 до суду від заявників надійшла відповідь на відзив та клопотання про долучення доказів. Ухвалою суду від 17.12.2024 залучено до участі у справі заінтересовану особу - Міністерство оборони України. 16.01.2025 та 29.01.2025 до суду від Міністерства оборони України надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. 13.02.2025 до суду від заявників надійшли додаткові пояснення. 25.02.2025 до суду від Міністерства оборони України надійшли додаткові пояснення, у яких заперечено проти задоволення заяви про встановлення факту. Представник заявників в судовому засіданні підтримала подану заяву та просила задовольнити. Представники заінтересованих осіб в судовому засіданні заперечили проти задоволення поданої заяви. Дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. [PERSON] , є сином заявників, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 16). 07.03.2023 [PERSON] був призначений на посаду номера обслуги кулеметного взводу [NUMBER] механізованого батальйону військової частини [NUMBER] , ВОС-101 533А. 24.05.2024 приблизно о 12:30 [PERSON] відповідно до бойового розпорядження командира військової частини [NUMBER] перебував на позиції «Бокс» та « [INFO] » у населеному пункті Часів Яр Бахмутського району Донецької області. Під час штурмових дій та вогневого ураження ворожої артилерії, мінометів, ударних безпілотних літальних апаратів був втрачений контакт та зв`язок командування військової частини з [PERSON] . За результатами службового розслідування наказом командира військової частини [NUMBER] (з основної діяльності) від 24.06.2024 року № 1860 «Про результати службового розслідування за фактом зникнення безвісти солдата [PERSON] » [PERSON] вважається таким, який зник безвісти 24 травня 2024 року в районі населеного пункту Часів Яр під час виконання обов`язків військової служби в районі бойових дій, пов`язаних із захистом Батьківщини (а.с. 22-24). 27.05.2024 [PERSON] надійшло Сповіщення сім`ї (близьких родичів) зниклого безвісти (потрапившого у полон) № 407 (а.с. 21). Листом військової частини [NUMBER] від 22.07.2024 № 1922/3534 заявників повідомлено, що здійснення виплат їм неможливе, оскільки у їхнього сина є дитина і, відповідно до встановленого порядку грошового забезпечення виплачується законному представнику неповнолітньої дитини (а.с. 25). [PERSON] має доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає з матір`ю [PERSON] . Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя 29.01.2018 (а.с. 30). Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26.07.2018 з [PERSON] на утримання доньки [PERSON] стягнені аліменти в розмірі 1/4 всіх видів його доходів (а.с. 31-32). Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. Відповідно до п. 6 ст. 9 Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", за військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або безвісно відсутніми, зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення. Сім`ям зазначених військовослужбовців щомісячно виплачується грошове забезпечення, в тому числі додаткові та інші види грошового забезпечення, у порядку та в розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України. Грошове забезпечення виплачується таким членам сімей військовослужбовців: зокрема, дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам військовослужбовців рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей. Виплата грошового забезпечення цим членам сімей здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, інтернування військовослужбовців або їх звільнення, або визнання їх у встановленому законом порядку безвісно відсутніми чи померлими. У всіх випадках виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини. Відповідно до п. 7 Порядку N 884, виплата грошового забезпечення здійснюється таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності-повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (інвалідів з дитинства- незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей. Конституційний Суд України в рішенні від 03 червня 1999 року у справі N 1-8/99 (N 5-рп/99) роз`яснив, що під членом сім`ї військовослужбовця треба розуміти особу, пов`язану кровними (родинними) зв`язками або шлюбними відносинами; постійним проживанням з військовослужбовцем, веденням з ним спільного господарства. До кола членів сім`ї військовослужбовця належать його (її) дружина (чоловік), їх діти і батьки. Діти є членами сім`ї незалежно від того, чи є це діти будь-кого з подружжя, спільні або усиновлені, народжені у шлюбі або позашлюбні. Членом сім`ї, яка перебуває на утриманні військовослужбовця, є особа, що перебуває на повному утриманні військовослужбовця або одержує від нього допомогу, яка є для неї постійним і основним джерелом засобів до існування. Це особи, що не мають власних доходів, або особи, пенсія, стипендія чи інший сукупний середньомісячний доход яких не перевищує офіційно встановленої межі малозабезпеченості (до законодавчого визначення прожиткового мінімуму). До них належать, зокрема непрацездатні. Крім того, Конституційний суд України у своєму рішенні зазначив, що обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат; спільний бюджет: спільне харчування; купівля майна для спільного користування; участі у витратах на утримання житла, його ремонт; надання взаємної допомоги; наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням; інші обставини, які засвідчують реальність сімейних відносин. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 31 березня 2020 року у справі N 205/4245/17 (провадження N 61-17628св19). Таким чином, для встановлення факту перебування особи на утриманні суду необхідно дослідити зазначені обставини в сукупності та враховувати, що одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів чи окреме проживання не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Утримання може бути повним або частковим. Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, крім допомоги померлого. Часткове утримання означає, що особа мала інші джерела доходів, однак допомога годувальника була постійним і основним джерелом засобів до існування. Таким чином, предметом доказування у справі є обставини, які підтверджують отримання заявником допомоги, яка надавалась постійно та була основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу і що померлий виконував обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Звертаючись до суду із заявою про встановлення юридичного факту перебування на утриманні сина, заявники посилалися на те, що встановлення такого факту дозволить їй реалізувати право на отримання частини належних їхньому сину, військовослужбовцю, виплат. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). При ухваленні рішення суд виходить з того, що викладені в заяві обставини знайшли своє підтвердження під час розгляду справи судом, так як обґрунтовуються відповідними доказами, наявними в матеріалах справи, а саме: - актом про проживання осіб за місцем реєстрації від 20.08.2024, згідно з якими заявники та їхній син [PERSON] проживають за спільною адресою (а.с. 26); - пенсійними посвідченням заявників (а.с. 9 зворот, 13 зворот) згідно з якими вони є пенсіонерами, вид пенсії - за віком, термін - довічно; - довідками про доходи заявників, відповідно до яких розмір пенсії з січня 2019 по вересень 2024, відповідно до яких розмір пенсії [PERSON] за вересень 2024 складає 5 824,40 грн, а розмір пенсії [PERSON] за вересень 2024 складає 4 054,69 грн (а.с. 10, 14, 85-88); - довідками лікувально-профілактичного закладу про незадовільний стан здоров`я заявників (а.с. 11, 15); - роздруківкою AT КБ «Приватбанк», відповідно до якої у серпні 2023 року від [PERSON] надійшло [PERSON] 7000 грн; у вересні 2023 року - 5250 грн, у жовтні 2023 року- 20460 грн, у листопаді 2023 року - 5000 грн, у грудні 2023 року 10000 грн, у січні 2024 року - 53600 грн, у лютому 2024 року - 55 500 грн, у березні 2024 року - 64200 грн, у квітні 2024 року -31500 грн; - довідкою ТОВ «Максимарин-агро» про доходи [PERSON] в період з травня 2018 по березень 2023. Крім того, допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] , які є сусідами заявників, підтвердили той факт, що [PERSON] фінансово допомагав своїм батькам, зробив ремонт в їхньому помешканні за власний рахунок, купував побутову техніку, забезпечував продуктами харчування та в нього із заявникам був спільний побут. Свідки [PERSON] та [PERSON] попереджені судом про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання і відмову від дачі показань за ст. ст. 384, 385 КК України, що підтверджується їх підписом, тому у суду відсутні підстави ставити під сумнів дані покази. Суд критично оцінює доводи заінтересованих осіб щодо відсутності підстав для задоволення заяви, враховуючи таке. Щодо наявності у даній справі спору, суд зазначає, що Касаційний цивільний суд у постанові від 10.01.2024 р. у справі № 686/11198/22) вказав, що окреме провадження як вид цивільного судочинства характеризується певною специфікою процесуальної форми, що зумовлена такими особливостями: 1) відсутність спору про право, яка водночас не виключає спору про факт, що полягає в неочевидності його існування; 2) особливий об`єкт судового захисту, яким є охоронюваний законом (законний) інтерес як потреба та прагнення до користування конкретним матеріальним та (або) нематеріальним благом, що може як опосередковуватися, так і не опосередковуватися певним суб`єктивним правом. Захист охоронюваного законом (законного) інтересу у справах здійснюється шляхом підтвердження судом наявності чи відсутності певного юридичної факту як підстави виникнення, зміни чи припинення неоспорюваних суб`єктивних прав; 3) спеціальна мета - підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав, або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Таким чином юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право. Враховуючи зазначене, заперечення заінтересованої особи щодо встановлення юридичного факту у даній справі не свідчить про наявність спору про право, оскільки вказані заперечення по своїй суті є спором про факт, що полягає в неочевидності перебування заявників на утриманні у [PERSON] . Крім того, твердження [PERSON] щодо зменшення розміру виплати її дочці у зв`язку із встановленням юридичного факту у даній справі критично оцінюються судом, оскільки відповідно до абз. 1, 4 п. 6 ст. 9 Закону № 2011-XII в редакції Закону України від 08.10.2024 року № 3995-ІХ «Про внесення зміни до пункту 6 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» щодо грошового забезпечення військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх», за військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або зниклими безвісти, зберігається виплата грошового забезпечення. У разі відсутності особистого розпорядження на випадок полону грошове забезпечення виплачується дружині (чоловіку), законним представникам малолітніх (неповнолітніх дітей, дітям з числа осіб з інвалідністю з дитинства (незалежно від віку) або їх законним представникам та батькам військовослужбовців (крім тих із зазначених осіб, які одержують від військовослужбовця аліменти, а також батьків, позбавлених батьківських прав, за умови що ці права не були поновлені). Таким особам рівними частками виплачується частина грошового забезпечення, що в загальній сумі не перевищує 50 відсотків грошового забезпечення, визначеного після здійснення встановлених законом відрахувань. Тобто зі змісту норми закону вбачається, що в першу чергу з грошового забезпечення військовослужбовця, який перебуває в полоні або визнаний безвісти відсутнім, здійснюється виплата «встановлених законом відрахувань», що конкретно до даної ситуації означає виплату аліментів у встановленому судовим рішенням розмірі - 1/4 частки доходів (грошового забезпечення) [PERSON] . Сума грошового забезпечення, яка визначена після здійснення відрахувань суми аліментів на утримання доньки [PERSON] за рішенням суду, розподіляється наступним чином: 50 відсотків суми зараховується на рахунок і виплачується військовослужбовцю у разі повернення його з полону або появи (одержання відомостей про місце перебування), якщо він був визнаний зниклим безвісти, інші 50 відсотків виплачуються рівними частками батькам військовослужбовця. Таким чином, відсутні будь-які підстави стверджувати про погіршення матеріального забезпечення доньки [PERSON] , оскільки їй буде виплачуватись встановлений рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26.07.2018 року розмір аліментів. Позиція заінтересованої особи [PERSON] про відсутність доказів отримання доходу [PERSON] і, відповідно, можливості надавати заявникам матеріальне утримання в період з літа 2018 року до березня 2023 року через відсутність у нього стабільної роботи спростовується довідкою ТОВ «Максимарин-Агро» від 30.01.2025, з якої вбачається, що [PERSON] працював у вказаному товаристві з 04.05.2018 по 04.03.2023 та отримував заробітну плату в цей період. На підставі наведеного, суд дійшов висновку, що заяву слід задовольнити і встановити факт, що [PERSON] та [PERSON] перебували на утриманні свого сина військовослужбовця [PERSON] .

Outcome: approved