Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-09 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін ТОВ «Львівенергозбут» (позивач) звернулось до суду з позовом до [PERSON] (відповідач) про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію, у якому просить суд стягнути із [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут» 3 150,88 грн заборгованості за спожиту електричну енергію та судові витрати. В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору представник позивача покликається на те, що ТОВ «Львівенергозбут» є юридичною особою приватного права та виконує функцію постачальника універсальних послуг на території Львівської області (спеціальний обов`язок) на підставі статті 62 Закону України «Про ринок електричної енергії». Позивач здійснює постачання електричної енергії за адресою: [ADDRESS] , на умовах договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. За цією адресою зареєстрований побутовий споживач та відкритий особовий рахунок № [NUMBER] (ЕІС-код точки обліку №6223591618056869). Із даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (інформаційна довідка №2400390252) видно, що власником житлового приміщення за вищевказаною адресою: є [PERSON] , яка є споживачем житлово-комунальних послуг в розумінні Закону. Відповідно до даних оператора системи розподілу (Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго»), переданих у відповідності до чинного законодавства ТОВ «Львівенергозбут», та відображених у програмному забезпеченні позивача, за період з 01.01.2024 по 01.05.2024 по особовому рахунку № [NUMBER] спожито 1380 кВт/год. Постачання електроенергії здійснювалося позивачем за тарифами, встановленими законодавством, а саме, постановою Кабінету Міністрів України від 05.06.2019 № 483. Свої зобов`язання в частині вчасної оплати спожитих послуг споживач належним чином не виконувала, що призвело до утворення заборгованості за спожиту електричну енергію у розмірі 3 150,88 грн. Радехівським районним судом Львівської області 22 серпня 2024 року було видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] заборгованості за спожиту електричну енергію за період 01.01.2024-01.05.2024 у розмірі 3 150 грн 88 коп. У судовому наказі 22 серпня 2024 року також вказано, що [PERSON] має зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] . Проте, за заявою [PERSON] Радехівським районним судом Львівської області Судовий наказ було скасовано ухвалою від 17.09.2024. Враховуючи наведене ТОВ «Львівенергозбут» звертається до Радехівського районного суду Львівської області із позовною заявою про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію з [PERSON] (а.с.3-7). 29.01.20245 представник відповідача Чучман О.Я. подав до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить суд відмовити в повному обсязі у задоволенні позовної заяви (а.с.28-32). 20.02.2025 ТОВ «Львівенергозбут» подало відповідь на відзив, у якому позивач підтримав свої позовні вимоги у повному обсязі та просив позов задовольнити (а.с.71-74). Заяви, клопотання учасників справи та інші процесуальні дії у справі Своєю ухвалою від 13 січня 2025 року суд прийняв до розгляду позовну заяву та відкрив провадження у справі, ухвалив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначив судове засідання (а.с.1-2). Представник позивача у судовому засіданні надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, просив позовні вимоги задовольнити. Звертав увагу суду на те, що позивач ( постачальник) надає послуги з постачання електроенергії за універсальною послугою за цінами та тарифами, затвердженими регулятром. Представник позивача є представником Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут» та не є представником регулятора. Договір є публічним, він створений на підставі типового договору, який затверджений НКРЕКП, ліцензії не існує. Відповідачка із 2019 по 2024 рік оплачувала за спожиту електроенергію і не заперечувала проти постачання електроенергії, її дії свідчили про те, що вона шляхом конклюдентних дій добровільно погодилась на всі умови. Правонаступником Львівобенерго з 2019 року є Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут», якому й були передані усі персональні дані по споживачах. У 2019 році було оголошення ( інформація) для усіх споживачів та особи, які не бажали скористатись послугами постачальника Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут» мали право подати відповідні заяви. Закон України публікуються публічно і є загальновідомими для усього населення і немає потреби доводи їх особисто кожному. Відповідачка користується електроенергією, а лічильник є засобом комерційного обліку. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні заперечив проти позовних вимог у повному обсязі та суду пояснив, що між позивачем та [PERSON] як фізичною особою не існує жодних договорів. Конклюдентна дія у даному випадку відсутня, у цих правовідносинах мав би бути договір про приєднання, який між сторонами відсутній. Фізична особа [PERSON] не була споживачем, бо фізична особа це паспорт, а договори може укладати лише людина. Відмітка про згоду на обробку її персональних даних також відсутня, [PERSON] не надавала згоду на обробку її персональних даних, тому позивачем порушено профільний Закон, використано персональні дані без згоди відповідача. Типовий договір, затверджений НКРЕКП не є ні законодавчим ні виконавчим. НКРЕКП не відповідає вимогам Конституції України. У НКРЕКП зазначено з врахуванням статтей, а не згідно статтей. Товариство з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут» є приватним товариством. Договір має бути типовим або публічним. Позивачем не була здійснена комерційна пропозиція, не був укладений договір із [PERSON] про приєднання до договору, а відтак які можуть бути претензії позивача до неї. Закон України «Про бухгалтерський облік» поширюється на всіх юридичних осіб, які повинні вести бухгалтерський облік, відповідно до якого мають бути первинні документи. На первинному документі повинна бути печатка і підписи директора та головного бухгалтера. Позивачем не подано жодних документів, які б відповідали Закону України «Про бухгалтерський облік», а квитанції це прохання задонатити на щасливе життя невідомо кому. Засновники мають право представляти юридичну особу приватного права без довіреності, у всіх інших випадках має бути довіреність. Позивач не повідомляв рекомендованим повідомленням про правонаступника, тому ще десять років назад було б припинено оплату за електроенергію, якби він мав ці знання законодавства, які має в даний час. Відповідач користується електроенергією, заяви про відключення не подавала, оскільки електроенергію повинен оплачувати орган місцевого самоврядування з місцевого бюджету на підставі ст. 30 Закону України «Про місце самоврядування в Україні». Показники за спожиту електроенергію відповідач повинна подавати до відділу статистики, який на даний час є недіючим, тому йому невідомо кому саме подавати такі показники в даний час. Наголошував, що [PERSON] не є споживачем, вона не споживає електроенергію та не визнає себе фізичною особою, [PERSON] є розпорядником персони [PERSON] . Договір укладений обманним шляхом вважається недійсним. Постанова №429 не є актом цивільного законодавства, і не може бути прийнята судом до уваги. Усі Закони України мають бути внесені до державного реєстру. Закон України «Про ліцензування видів господарської діяльності» №23 від 2015 року не розповсюджується на позивача, тому позивач повинен був застосовувати ст.227 ЦК України. Установлені судом фактичні обставини справи На підставі постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.06.2018 №429 ТОВ «Львівенергозбут» було видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії (а.с.97-100). Із копії договору про постачання електричної енергії споживачу постачальником універсальних послуг та комерційної пропозиції від 08.12.2023, яка є додатком до цього договору (а.с. 14-17, 17 зворот) видно, що відповідно до п. 2.1 договору постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору. [PERSON] приєдналася до умов публічного договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг шляхом фактичного споживання електроенергії за адресою місця свого проживання: [ADDRESS] (особовий рахунок № [NUMBER] ), а також шляхом регулярних оплат рахунків за електричну енергію за період січень 2019 - лютий 2024, що видно з витягу з програмного забезпечення ТОВ «Львівенергозбут» щодо проведених оплат за особовим рахунком № [NUMBER] (а.с.85-86). П. 6.2 Договору визначає зобов`язання Споживача забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії відповідно до умов цього договору та пов`язаних з постачанням електричної енергії послуг згідно з умовами цього договору. Відповідно до п. 9.1. договору за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, передбачену цим договором та чинним законодавством. З розрахунку основного боргу за електроенергію за адресою: [ADDRESS] (а.с.9), видно, що у споживача (відповідача) за цією адресою борг за спожиту електроенергію за період 01.01.2024 - 01.10.2024 становить 3 150,88 грн. Із інформації\~з Державного\~реєстру речових\~прав на\~нерухоме майно\~та Реєстру\~прав власності\~на нерухоме\~майно,\~Державного реєстру\~іпотек,\~Єдиного реєстру\~заборон відчуження\~об`єктів нерухомого\~майна щодо\~об`єкта нерухомого\~майна від\~22.10.2024\~(а.с.10)\~власником житлового\~будинку за\~адресою: [ADDRESS] в цілому є відповідач [PERSON] . Радехівський районний суд Львівської області 22 серпня 2024 року видав судовий наказ про стягнення з [PERSON] заборгованості за спожиту електричну енергію за період 01.01.2024-01.05.2024 у розмірі 3 150 грн 88 коп. (а.с.11). За заявою [PERSON] . Радехівський районний суд Львівської області Судовий наказ скасував ухвалою від 17.09.2024 (а.с.12-13). Представник відповідача звертався до ТОВ «Львівенергозбут» із листом досудового врегулювання спору від 14.05.2024 (а.с.43-46). Крім того, представник відповідача надав суду копію Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 60 народних депутатів України про офіційне тлумачення положень частини першої статті 103 Конституції України в контексті положень її статей 5, 156 та за конституційним зверненням громадян [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про офіційне тлумачення положень частин другої, третьої, четвертої статті 5 Конституції України (справа про здійснення влади народом) Рішення Конституційного суду України від 05.10.2005 № 6-рн/2005 (а.с.49-52). Також, представник відповідача надав суду копію комерційної пропозиції від 8 грудня 2023 року (а.с.53, 53-зворот) та договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (а.с.54-56, 56 зворот) з відміткою «БЕЗ АКЦЕПТУ». Відповідно до листа Міністерства юстиції України щодо надання інформації №13322/ПІ-Ч-323/10.2.2 від 29.01.2025 встановлено, що Міністерство юстиції України за результатами розгляду запиту на отримання інформації від 17 січня 2025 року № 5 (вх. Міністерства юстиції України від 28 січня 2025 року № ПІ-Ч-323) щодо постанов Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14 березня 2018 року № 310, від 14 березня 2018 року № 311, від 14 березня 2018 року № 312, від 28 грудня 2018 року № 2118 повідомляє, що зазначені постанови до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів не включені. На сьогодні згідно з абзацом першим частини шостої статті 14 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» (набрав чинності з 26 листопада 2016 року, крім частини першої статті 11, статті 13 цього Закону, які набрали чинності з 01 січня 2017 року) рішення Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, не підлягають державній реєстрації у Міністерстві юстиції України. Відсутність державної реєстрації рішень Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, не є підставою для відмови суду у прийнятті заяви про їх оскарження (а.с.61). Суд не бере до уваги відповідь Державної казначейської служби України від 22.10.2024 №14-12-12/23959 та відповідь на запит щодо надання інформації [PERSON] від 11.04.2024 №13/1668, надані представником відповідача, оскільки такі не стосуються предмета спору (а.с.39,40-42). У своєму відзиві відповідач не заперечує, що він дійсно проживає за вказаною адресою та користується послугами з постачання електричної енергії. \~ \~ \~ \~ Відтак, постачання електричної енергії позивачем в буд. [ADDRESS] , її споживання для власних побутових потреб та оплата споживачем відповідно до виставлених рахунків свідчать про вчинення активних дій як зі сторони постачальника, так і зі сторони споживача, що вказує на наявність фактичних договірних відносин між [PERSON] та ТОВ «Львівенергозбут». Зміст спірних правовідносин Спірні правовідносини між сторонами виникли через неналежне виконання відповідачкою договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, до якого вона приєдналася за фактом споживання електричної енергії. Позиція суду Згідно із ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона покликається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов необхідно задовольнити з огляду на таке. Норми права, які застосував суд, мотивована оцінка наведених сторонами аргументів Згідно зі ст. 1 Закону України «Про ринок електричної енергії» споживач - фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, або юридична особа, що купує електричну енергію для власного споживання. Побутовий споживач - індивідуальний побутовий споживач (фізична особа, яка використовує електричну енергію для забезпечення власних побутових потреб, що не включають професійну та/або господарську діяльність) або колективний побутовий споживач (юридична особа, створена шляхом об`єднання фізичних осіб - побутових споживачів, яка розраховується за електричну енергію за показами загального розрахункового засобу обліку в обсязі електричної енергії, спожитої для забезпечення власних побутових потреб таких фізичних осіб, що не включають професійну та/або господарську діяльність). Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про ринок електричної енергії» учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів; надавати постачальникам послуг комерційного обліку, з якими він уклав договір, доступ до своїх електроустановок для здійснення монтажу, технічного обслуговування та зняття показників з приладів обліку споживання електричної енергії (ч. 3 ст. 58 Закону України «Про ринок електричної енергії»). Відповідно до ч. 4 ст. 63 Закону України «Про ринок електричної енергії» постачальник універсальних послуг здійснює постачання електричної енергії у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку, та на умовах договору постачання універсальних послуг. Договір про постачання універсальних послуг є публічним договором приєднання та розробляється постачальником універсальної послуги на підставі типового договору, форма якого затверджується Регулятором. Постачальник універсальних послуг розміщує договір постачання універсальних послуг на своєму офіційному веб-сайті. Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.06.2018 №429 ТОВ «Львівенергозбут» було видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії. Законом «Про житлово-комунальні послуги» визначено основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. На підставі п. 5 ч. 2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Частиною 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Згідно із ст. 63 Закону України «Про ринок електричної енергії» універсальні послуги надаються постачальником таких послуг виключно побутовим та малим не побутовим споживачам. Відповідно до ст. 11, 13, 14 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Цивільні права і обов`язки особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Із копії договору про постачання електричної енергії споживачу постачальником універсальних послуг, видно, що відповідно до п. 2.1 цього договору Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору. Пункт 6.2 договору визначає зобов`язання Споживача забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії відповідно до умов цього договору та пов`язаних з постачанням електричної енергії послуг згідно з умовами цього договору. Згідно з п. 3.1.7. Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 312 від 14.03.2018, договір між електропостачальником та споживачем укладається, як правило, шляхом приєднання споживача до розробленого електропостачальником договору на умовах комерційної пропозиції, опублікованої електропостачальником. Абзацом 5 пункту 13 Прикінцевих та перехідних положень даного Закону України «Про ринок електричної енергії» визначено, що фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії. Твердження сторони відповідача про те, що між сторонами відсутній договір на постачання електроенергії є безпідставними, оскільки фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії. Окрім цього, відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі № 6-2951цс15 від 20 квітня 2016 року, факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. За змістом статей 319, 322 ЦК України власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи наведене, суд вважає, що відповідачка у спірний період користувалась послугами з постачання електричної енергії, а відтак у неї виник обов`язок щодо оплати вартості наданих послуг у повному розмірі, розрахованому на підставі діючих тарифів, і оскільки надані послуги не оплачувалися, то у відповідача склалася заборгованість по оплаті послуг з постачання електричної енергії в розмірі 3 150,88 грн за період з 01.01.2024 по 01.10.2024, яка підлягає стягненню з відповідача в судовому порядку, що свідчить про підставність позовних вимог та їх задоволення. Доводи відзиву на позовну заяву не спростовують факт споживання електричної енергії за адресою: [ADDRESS] . Європейський суд з прав людини вказує на те, що «пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди давати вмотивування своїх рішень, хоч це не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо вмотивування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, може бути визначено лише у світлі конкретних обставин справи» (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» («Pronina v. Ukraine») від 18 липня 2006 року, заява № 63566/00, § 23). З огляду на зазначене вище, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог. Розподіл судових витрат Згідно із\~ч.\~1\~ст.\~141\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог.\~Відповідно до\~ч.\~2\~ст.\~141\~ЦПК України\~інші судові\~витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються:\~1)\~у разі\~задоволення позову\~-\~на відповідача;\~2)\~у разі\~відмови в\~позові -\~на позивача;\~3)\~у разі\~часткового задоволення\~позову -\~на обидві\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Отже, із відповідача на користь позивача необхідно також стягнути понесені ним судові витрати, зокрема судовий збір у розмірі 3\~028 (три тисячі двадцять вісім) гривень. На підставі ст. ст. 1, 4, 63, п. 13 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про ринок електричної енергії», ст. ст. 7, 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»; ст. ст. 11, 13, 14, 319, 322, 525, 526 ЦК України,

Outcome: approved