Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-09 00:00:00

У січні 2024 року [PERSON] звернулася до суду з даним позовом. Свої вимоги обґрунтувала тим, що вона є дочкою [PERSON] та [PERSON] 01.09.1984 року, між її матір?ю і батьком був укладений шлюб. 15.01.1988 року, укладений між її батьками шлюб було розірвано, однак шлюбні відносини між ними не припинялися і тривали до 01.01.2013 року. Від зазначених шлюбних відносин [INFO] народилася [PERSON] . У свідоцтві про її народження в графі батько вказаний [PERSON] . Оскільки її батьки на момент її народження у зареєстрованому шлюбі не перебували, відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, відомості про батька записані за вказівкою матері. [INFO] її батько [PERSON] помер. Відповідач [PERSON] є рідною сестрою [PERSON] .. Встановлення факту батьківства їй необхідно для оформлення спадщини. В зв`язку з цим просила суд встановити факт батьківства [PERSON] та [PERSON] та зобов`язати Дарницький відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) внести зміни до актового запису №1152 про народження [PERSON] де у графі батько вказати [PERSON] . Ухвалою судді від 30 січня 2024 року було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче засідання (т.1 а.с.211). 11.03.2024 року представник позивача подав до суду заяву про зміну предмета позову, в якій просив суд встановити факт батьківства [PERSON] та [PERSON] , внести зміни до актового запису №1152 про народження [PERSON] де у графі батько вказати [PERSON] . Ухвалою суду від 18.06.2024року було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав зазначених в позові Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пославшись на їх безпідставність та те, що позивач не є біологічною донькою померлого [PERSON] . Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про час, дату та місце розгляду справи, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що [PERSON] є батько позивача. Вона з 1988 року по 2013 рік перебувала з ним у цивільному шлюбі. Інших чоловіків з 1984 по 2013 рік у неї не було. Після народження [PERSON] завжди її підтримував, як і під час її вагітності. В ДРАЦС вона прийшла разом з [PERSON] для реєстрації народження [PERSON] . Свідок [PERSON] показав, що позивач є донькою [PERSON] та [PERSON] ,які разом проживали. Коли [PERSON] була вагітною то [PERSON] був поруч, іншого чоловіка біля [PERSON] свідок не бачив. Крім того, [PERSON] любив [PERSON] , а вона його. Свідок [PERSON] показав, що позивач є донькою [PERSON] . Відносини у них були теплі,як у батька та доньки. Свідок [PERSON] показав, що позивач і [PERSON] є донька та батько, зрозумівши це по їхньому відношенню. Свідок [PERSON] показала, що з 1998 року, що батьки [PERSON] та [PERSON] водили [PERSON] до школи. Це була зразкова сім`я, в якій батько обожнював доньку та цікавився нею. Свідок [PERSON] показав, що [PERSON] є рідним батьком [PERSON] . Під час вагітності мати позивачки [PERSON] , [PERSON] був поруч і коли народилася [PERSON] , то він був дуже щасливим. Свідок [PERSON] показав, що [PERSON] є рідним батьком [PERSON] . Під час вагітності мати позивачки [PERSON] , [PERSON] був поруч. Свідок [PERSON] показав, що [PERSON] є рідним батьком [PERSON] , який завжди називав її доцею. З листопада 1989 року [PERSON] та [PERSON] проживали разом. Свідок [PERSON] показав, що [PERSON] є рідним батьком [PERSON] . [PERSON] та [PERSON] з 1986 року проживали навпроти нього, завжди були разом і [PERSON] виховував [PERSON] . Крім того, свідок повідомив що однозначно сказати чи виїзджав [PERSON] у 1989 році у відпустку чи у відрядження один не може. Свідок [PERSON] показав, що [PERSON] є рідним батьком [PERSON] , виховував її. Під час вагітності [PERSON] був поруч. Крім того, свідок повідомив, що однозначно сказати чи виїзджав [PERSON] у 1989 році у відпустку чи у відрядження один не може. Свідок [PERSON] , який є племінником [PERSON] показав, що влітку 2022 року останній повідомив йому що [PERSON] не його донька. Також [PERSON] на її весіллі не був присутнім. Свідок [PERSON] показала, що в 2019 році [PERSON] попросив її реалізувати 3 об`єкта нерухомості і сказав, що хоче пожити для себе, оскільки своїх дітей немає. Свідок [PERSON] показав, що [PERSON] в 2017 році повідомив йому про те, що [PERSON] є дочкою першої його дружини [PERSON] . В березні 2021 року він сказав, що бог йому не дав дітей, але для [PERSON] він робив що міг. Допитаний відповідач, як свідок [PERSON] показала, що [PERSON] не є батьком [PERSON] . Після народження [PERSON] він повідомив їй, сестрі [PERSON] та батькам, що [PERSON] не його донька. Також він сказав через певний час, що буде [PERSON] утримувати, але за рідну визнавати не буде. В період часу з 1988-1990 роки він проживав з іншою жінкою. Крім того, коли [PERSON] помирав в лікарні, то [PERSON] поруч не було. Заслухавши представників сторін, допитавши свідків та дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що\~згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження, відповідно до статей 126,133,135 Сімейного кодексу України, [PERSON] народилася [INFO] . У відомостях про батька зазначено [PERSON] , про матір - [PERSON] . Відомості про батька записані відповідно до ч.1 ст.135 СК України (т.1 а.с.18,19). [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 01.09.1984 року. Після укладення шлюбу у подружжя прізвище [PERSON] та [PERSON] відповідно. Дана обставина підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу від 01.09.1984 серії [NUMBER] (т.1 а.с.36). [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб 15.01.1988 року. Це підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу від 15.01.1988 року серії [NUMBER] (а.с.37). Відповідно до повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 12.05.2023 року [PERSON] народилася [INFO] , в графі батько зазначений [PERSON] , в графі мати - [PERSON] (т.1 а.с.38). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 11.04.2023 року [PERSON] помер [INFO] (т.1 а.с.39). Відповідно до довідки №196 від 18.07.2023 року спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів №305, з поглибленим вивченням іноземної мови [PERSON] дійсно навчалася у спеціалізованій школі № 305 з поглибленим вивченням іноземної мови з 1 вересня 1998 р. до 31 травня 2005 року. Батько [PERSON] , [INFO] , місце проживання за адресою: [ADDRESS] , директор ТОВ "Комтек" і мати [PERSON] , [INFO] , місце проживання за адресою: [ADDRESS] , лікар, постійно приділяли належну увагу навчанню та вихованню доньки (т.1 а.с.40). Згідно характеристики учениці 4-В класу спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів №305 з поглибленим вивченням іноземної мови батько [PERSON] , [INFO] , місце проживання за адресою: [ADDRESS] , директор ТОВ "Комтек" і мати [PERSON] , [INFO] , місце проживання за адресою: [ADDRESS] , лікар, постійно приділяють належну увагу навчанню та вихованню доньки (т.1 а.с.41). 04.05.2007 року [PERSON] та [PERSON] в приватного нотаріуса Бориспільського міського нотаріального округу Хміль Т.В. підписали заяви адресовані консульському відділу посольства Великобританії в Україні про надання згоди на тимчасовий виїзд до Великобританії з метою навчання їхньої доньки [PERSON] (т.1 а.с.42,43). 25.12.2013 року [PERSON] відповідно до договору дарування посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Герасименко Н.М. подарував [PERSON] квартиру [ADDRESS] . (т.1 а с. 44,45). 29.05.2021 року [PERSON] написав заяву голові ГБК «Супутник» про передачу у власність гаража № [NUMBER] його доньці [PERSON] (т.1 а.с.50). 01.11.2019 року [PERSON] написав заяву директору ТОВ «Статус Буд Премія» про надання дозволу на розміщення реклами «Нотаріус» або «Нотаріальна контора» (т.1 а.с.61). 27.08.2018 року [PERSON] отримала свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю (т.1 а.с.63). 16.01.2009 року [PERSON] уклав договір на туристичне обслуговування з ФОП [PERSON] щодо замовлення туру в [PERSON] разом з [PERSON] (т.1 а.с.71-74). 02.02.2012 року [PERSON] уклав угоду доручення на бронювання туристичних послуг з ТОВ «Туристична фірма «Аероплан», а саме поїздки в Грецію разом з [PERSON] (т.1 а.с.77,78). Згідно ваучера №26 від 09.01.2004 року [PERSON] та [PERSON] замовлено тур в [PERSON] (т.1 а.с.84). В матеріалах справи містяться скрін шоти месенджера із контактом «папа» (т.1 а.с.87-105). З переглянутого в судовому засіданні відеозапису святкування 50 річного ювілею [PERSON] та домашнього відео вбачається спільне проводження часу [PERSON] та [PERSON] (т.1 а.с.196). На фотографіях зображені [PERSON] та [PERSON] (т.1 а.с.109-143). З відповіді №101-6268/06 від 25.07.2023 року Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації адресованої адвокату Паламарчук Наталії вбачається, що згідно відомостей, що містяться в архівній картотеці реєстраційного обліку, Ваш клієнт, [PERSON] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 21.09.1990 по 27.01.1995. [PERSON] зареєстрований за вищезазначеною адресою з 22.04.1986 дата зняття не зазначена, з 26.07.1988 по 26.07.1989, з 28.07.1989 по 28.07.1992, з 26.03.1993 по 22.05.1998; за адресою: [ADDRESS] з 10.12.2003 по 27.03.2017. Між тим повідомляємо, що питання надання інформації та документів, що адреса: [ADDRESS] є ідентичною по своїй суті адресою: [ADDRESS] , що пов?язано з адміністративно-територіальними змінами, які відбулися у 1988 році, не відноситься до повноважень Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації (т.1 а.с.148-149). Із доданої картки вбачається, що [PERSON] вибула 27.01.1995 року (т.1.а.с150). В матеріалах справи містяться квитанції, гарантійні талони на побутову техніку (т.1 а.с.156-176) Згідно дослідження лабораторії EUROLAB від 16.11.2023 року вірогідність підтвердження спорідненості між [PERSON] та [PERSON] складає 99,99% (т.2 а.с.16). Із заповіту посвідченого приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Науменко Л.Г. 11.01.2019 року вбачається, що [PERSON] заповів житловий будинок [ADDRESS] та земельну ділянку з кадастровим номером 3210500000:12:004:0168 [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах (т.2 а.с.24). Із свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 02.03.1972, [NUMBER] від 20.11.1956 та серії [NUMBER] від 21.12.1963, вбачається, що батьками [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (т.2 а.с.25-27). Згідно лікарського свідоцтва про смерть №010-1395 від 11.04.2023 року [PERSON] помер [INFO] , причина смерті- хронічна ішемічна хвороба серця (т.2 а.с.28,29). Подільська окружна прокуратура міста Києва не заперечує проти видачі [PERSON] для поховання тіла її брата [PERSON] (т.2 а.с.31). 12.04.2023 року між ФОП [PERSON] та [PERSON] укладений договір №35/23 про надання ритуальних послуг, пов`язаних із організацією та проведенням поховання [PERSON] . Вартість наданих послуг становить 297\~000 грн. (т.2 а.с.32,33). Згідно звіту лабораторії ENDEAVOR DNA від 19.10.2023 року генетичний зв`язок між [PERSON] та [PERSON] не встановлено (т.2 а.с.39). Згідно висновку молекулярно-генетичного експертного дослідження ТОВ «Медико-генетичного центру «МАМА ПАПА» від 16.04.2024 року ймовірність того, що [PERSON] [INFO] є біологічним дядьком, тобто братом батька або матері за обома батьками відносно [PERSON] [INFO] в рамках проведеного дослідження становить 99,3 %.(т.2 а.с.138-155). Відповідно до висновку молекулярно-генетичної експертизи ТОВ «Медико-генетичного центру «МАМА ПАПА» від 26.08.2024 року родинна спорідненість між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , була досліджена, та зроблено висновок, що спорідненість малоймовірна, а саме 0,34%. Отже, якщо [PERSON] є рідним братом [PERSON] , що є умовою даного аналізу, то малоймовірно, що він може бути біологічним батьком [PERSON] . Малоймовірно, що [PERSON] та [PERSON] можуть бути родичами з віддаленістю менше ніж три покоління. Малоймовірно, що [PERSON] , [INFO] , є тіткою по лінії батька, а [PERSON] , [INFO] , племінницею. Ймовірність цієї події складає 0.34%. (т.3 а.с.134-151). 21.05.2004 року та 21.05.2005 року [PERSON] уклав контракт на навчання у загальноосвітньому навчальному закладі «Ліцей Міжрегіональної Академії управління персоналом» з загальноосвітнім навчальним закладом «Ліцей Міжрегіональної Академії управління персоналом» [PERSON] (т.3 а.с.234,235). Згідно відповіді ТОВ «Євролаб» від 04.02.2025 року, у відповідності до Закону України «Про судову експертизу» ТОВ «Євролаб» не здійснює діяльність по проведенню судово молекулярно-генетичної експертизи та/або ДНК дослідження на визначення спорідненості, оскільки не відноситься, відповідно до ст. 7 Закону, до державних спеціалізованих установ, що здійснюють судово-експертну діяльність, та не набуло право на здійснення ліцензованої діяльності. Інформаційна послуга на визначення спорідненості, яку надає ТОВ «Євролаб» має виключно інформативний характер та придатне лише для приватного використання. 11.11.2023 року інформаційна послуга на визначення спорідненості була надана [PERSON] , яка і здійснила оплату за цю послугу в касу підприємства (т.4 а.с.9). Згідно висновку експертного дослідження №ЕД-19/114-25/2155-БД від 29.01.2025 року Львівського НДЕКЦ особа чоловічої генетичної статі, ДНК-профіль,якої встановлено на зубній щітці [PERSON] не може бути біологічним батьком [PERSON] (т.4 а.с.24-26). За ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Частиною першою\~статті 135 СК України\~передбачено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" (далі - ЄСПЛ) на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику ЄСПЛ як джерело права. ЄСПЛ у рішенні від 07 травня 2009 року в справі "KALACHEVA v. RUSSIA", заява № 3451/05, § 34, зауважив, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства. Таким чином, висновок судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи має важливе значення в процесі дослідження факту батьківства. Проте його необхідно оцінювати з урахуванням положень частин другої, третьої статті 89 ЦПК України, згідно з якими жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до статті 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні. Як зазначено у постанові Верхового Суду від 15 квітня 2021 року у справі № 361/2653/15-ц, підставою для визнання батьківства, є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від батька. Спільне проживання та ведення спільного господарства в зазначених випадках може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо). Припинення цих відносин до народження дитини може бути підставою для відмови в позові лише у випадках, коли це сталося до її зачаття. Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 17 лютого 2021 року у справі № 373/2257/18 (провадження № 61-15136св20). Також у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 лютого 2020 року у справі № 643/9245/18 (провадження № 61-16732св19) зроблено висновок щодо застосування\~статті 130 СК України\~та вказано, що «закон не встановлює конкретного переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від даної особи, зібрані відповідно до вимог\~ЦПК України». Висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи може бути підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку. Разом із тим, підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від даної особи, зібрані відповідно до вимог\~ЦПК України, які мають оцінюватися в їх сукупності. Допитані в суді свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] показали, що [PERSON] та [PERSON] проживали разом. Ці та інші свідки, а саме [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . [PERSON] , [PERSON] показали, що [PERSON] є рідним батьком [PERSON] . Разом з цим, суд критично оцінює їх показання в частині підтвердження факту батьківства та не бере до уваги, оскільки вони повністю спростовуються звітом лабораторії ENDEAVOR DNA від 19.10.2023 року, висновком молекулярно-генетичної експертизи ТОВ «Медико-генетичного центру «МАМА ПАПА» від 26.08.2024, висновком експертного дослідження №ЕД-19/114-25/2155-БД від 29.01.2025 року Львівського НДЕКЦ. Оцінюючи критично ці докази суд враховує також практику ЄСПЛ у рішенні від 07 травня 2009 року в справі "KALACHEVA v. RUSSIA", заява № 3451/05, § 34. Довідка та характеристика зі школи в якій навчалася [PERSON] , заяви адресовані консульському відділу посольства Великобританії в Україні, заява голові ГБК «Супутник» в яких [PERSON] зазначає [PERSON] , як свою доньку, переглянутий відеозапис , факт реєстрації місця проживання за однією адресою та проживання разом [PERSON] та [PERSON] , їхній спільний відпочинок, спільні фотографії та скрін-шоти з месенджерів не можуть беззаперечно свідчити про те, що він є її біологічним батьком, а тому суд також оцінює ці докази критично і не бере до уваги. За правилами ч.1 ст.79 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. З огляду на те, що ТОВ «EUROLAB» не набуло право на здійснення ліцензованої діяльності по проведенню судово молекулярно-генетичної експертизи та/або ДНК дослідження на визначення спорідненості, тому дослідження лабораторії EUROLAB від 16.11.2023 року про вірогідність підтвердження спорідненості між [PERSON] та [PERSON] є недопустимим доказом з врахуванням положень ч.1 ст.79 ЦПК України. Інших належних і допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог позивачем та її представниками суду не надано. Враховуючи наведене суд прийшов до висновку, що позивач не довів в суді належними і допустимими доказами підстав для задоволення позовних вимог в частині встановлення факту батьківства, а тому в задоволенні цих вимог слід відмовити. Разом з цим, відповідач в суді спростував обставини на які позивач послався як на підстави своїх вимог. Так, ці обставини були спростовані показами свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які є послідовними та такими, що належним чином взаємоузгоджуються між собою та вищенаведеними звітом лабораторії, висновком молекулярно-генетичної експертизи, висновком експертного дослідження. За таких обставин, суд вважає, що оскільки у задоволенні позовних вимог про встановлення факту батьківства судом відмовлено, а вимога про внесення змін до актового запису є похідною від неї, тому у задоволенні позовних вимог в цій частині також слід відмовити. Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним «сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів. Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 року у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1\~статті 6Конвенції про захист правлюдини і основоположних свобод\~зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. Поряд з цим, за змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах «Трофимчук проти України», «Серявін та інші проти України» обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. Усі інші пояснення сторін, їх докази і аргументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення. Судові витрати вирішити на підставі ст.141 ЦПК України.

Outcome: dismissed