Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-12 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін та інших учасників справи. Перший заступник керівника Стрийської окружної прокуратури Нагребний І.Я. 13.01.2025 року засобами поштового зв`язку скерував у Сколівський районний суд Львівської області позовну заяву в інтересах держави в особі Славської селищної ради Стрийського району Львівської області, що надійшла та була зареєстрована в діловодстві 14.01.2025 року за вх. № 247, в якій просить ухвалити рішення про стягнення на користь останньої з відповідача [PERSON] 24 505 грн. 28 коп. на відшкодування майнової шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу незаконною порубкою дерев. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що що вироком Сколівського районного суду Львівської області від 18.05.2022 року за єдиним унікальним номером судової справи 453/82/22, який набрав законної сили, відповідача [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, та призначено покарання у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. Вказаним вироком встановлено, що відповідач [PERSON] 12.11.2021 року, маючи умисел на незаконну порубку лісу, пішов у лісовий масив на території с. Кальне Стрийського району Львівської області, а саме у квартал № 50 , виділ № 25 Бескидського лісництва Славського ДЛГП «Галсільліс», де, порушуючи встановлений порядок охорони, раціонального використання та відновлення лісу, з корисливих мотивів, з метою заготівлі деревини та подальшого її використання в господарстві, всупереч вимогам пунктів 2, 3 «Порядку видачі спеціальних дозволів на використання лісових ресурсів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 761 від 23.05.2007 року, без виданих уповноваженим органом документів (лісорубного квитка, ордеру), усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, за допомогою ручного інструменту, оснащеного двигуном внутрішнього згорання, типу ланцюгової бензопили торгівельної марки «Husqvarna», шляхом повного відокремлення стовбура від кореня до ступеня припинення росту, здійснив незаконну порубку семи дерев породи «Смерека», діаметр пнів яких, згідно польової перелікової відомості, становить 37 см, 34 см, 34 см, 33 см, 25 см, 22 см, які на місці рубки, використовуючи бензопилу торгівельної марки «Husqvarna», порізав на 19 колод довжиною 6,20 м кожна. Внаслідок незаконної порубки дерев, відповідач [PERSON] заподіяв істотну шкоду державі, а саме Славській селищній раді Стрийського району Львівської області, на загальну суму 24 505 грн. 28 коп.. В добровільному порядку відповідач [PERSON] не відшкодував завдану шкоду в сумі 24 505,28 грн. Відповідно до ч. 1, пункту 1 ч. 2 ст. 105 ЛК України, порушення лісового законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність відповідно до закону. Відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи, винні у незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників. Відповідно до ст. 107 ЛК України, підприємства, установи, організації і громадяни зобов?язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України. Загальне положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди втілено у ст. 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала, - підсумовує позовну заяву перший заступник керівника Стрийської окружної прокуратури Нагребний І.Я.. Позивач Славська селищна рада Стрийського району Львівської області, відповідно до довідки про доставку електронного документу, електронну копію ухвали про відкриття провадження у справі від 16.01.2025 року, отримала у спосіб доставлення до електронного кабінету в підсистемі «Електронний суд» - 16.01.2025 року, втім письмових пояснень на позовну заяву першого заступника керівника Стрийської окружної прокуратури Нагребного І.Я. в інтересах держави в її особі, до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу незаконною порубкою дерев, не подала. Відповідач [PERSON], відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення з копією ухвали про відкриття провадження у справі від 16.01.2025 року з примірником позовної заяви з доданими матеріалами за трек-номером 0610231861052 отримав - 25.02.2025 року, втім, у запропоновані судом строк та порядку відзиву на позовну заяву першого заступника керівника Стрийської окружної прокуратури Нагребного І.Я. в інтересах держави в особі Славської селищної ради Стрийського району Львівської області до нього, про відшкодування шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу незаконною порубкою дерев, не подав, свою позицію у справі із обґрунтуванням її відповідними доказами не навів. Заяви та клопотання сторін у справі. Будь-яких заяв чи клопотань від учасників цієї справи, котрі б залишалися невирішеними у тому числі й про розгляд даної справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін та інших її учасників, у визначені чинним ЦПК України й судом строки та порядку, до суду не надходило. Вчинені судом процесуальні дії у справі та постановлені ухвали. Ухвалою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області Микитина В.Я. від 16.01.2025 року, після отримання у встановленому порядку інформації про зареєстроване місце проживання/перебування відповідача [PERSON] , який не має статусу підприємця, вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Вирішено розглянути дану справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та інших її учасників та без проведення судового засідання протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Запропоновано відповідачеві [PERSON] , з-поміж іншого, у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали подати до суду відзив на позовну заяву, який має відповідати вимогам, встановленим ст. 178 ЦПК України. До відзиву на позовну заяву слід було додати докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення вказаного відповідача, якщо такі докази не надані прокурором та документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам цієї справи. Інші процесуальні дії у цій справі судом не вчинялись, а ухвали не постановлялись. Розглянувши наявні у суду матеріали справи та давши їм належу оцінку, суд вважає за необхідне зазначити таке. Як закріплено у ч. 4 ст. 10 ЦПК України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка є невід`ємною частиною національного законодавства держави Україна, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Принцип справедливості судового розгляду в окремих рішеннях Європейського Суду з прав людини трактується як належне відправлення правосуддя, право на доступ до правосуддя, рівність сторін, змагальний характер судового розгляду справи, обґрунтованість судового розгляду тощо. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За змістом ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частин 3-5 ст. 56 ЦПК України, у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених ст. 185 цього Кодексу. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача. Згідно статей 81, 89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У свою чергую, критерії належності, допустимості, достовірності та достатності доказі регламентовані статтями 77-80 ЦПК України. При цьому, за вимогами ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно частин 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Згідно з частин 2, 3 та 8 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Дотримуючись вимог Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та виходячи із наведених вище норм цивільного процесуального законодавства, суд, перевіряючи порушення інтересів держави в особі Славської селищної ради Стрийського району Львівської області за пред`явленими першим заступником керівника Стрийської окружної прокуратури Нагребним І.Я. позовними вимогами цивільного характеру - про відшкодування шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу незаконною порубкою дерев, й причетність до таких порушених інтересів держави відповідача [PERSON] , встановив наступне. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Судом встановлено, що вироком Сколівського районного суду Львівської області від 18.05.2022 року за єдиним унікальним номером справи 453/82/22 та номером провадження 1-кп/453/87/22, затверджено угоду від 20.01.2022 року у кримінальному провадженні № 12021141300000216 від 13.11.2021 року про визнання винуватості, укладену між прокурором Сколівського відділу Стрийської окружної прокуратури Львівської області Томашевською Н.Ю. та підозрюваним [PERSON] , за змістом якої його визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, і призначено йому покарання у вигляді 17 000 грн. штрафу в дохід держави (копія мітиться у справі, а. с. 9-10). Зазначений вирок суду 20.06.2022 року набрав законної сили у встановленому чинним законодавством порядку, і є преюдиціальним доказом при розгляді даної справи про правові наслідки дій відповідача [PERSON] , стосовно якого ухвалено такий вирок, котрий набрав законної сили, в питанні, чи мали місце ці дії, та чи вчинені вони саме зазначеним відповідачем по справі. Вказаним вироком затверджено угоду, якою відповідач [PERSON] визнав повністю вину у пред`явленому йому обвинувачення, серед іншого, що він 12.11.2021 року, маючи умисел на незаконну порубку лісу, пішов у лісовий масив на території с. Кальне Стрийського району Львівської області, а саме у квартал № 50 , виділ № 25 Бескидського лісництва Славського ДЛГП «Галсільліс», де, порушуючи встановлений порядок охорони, раціонального використання та відновлення лісу, з корисливих мотивів, з метою заготівлі деревини та подальшого її використання в господарстві, всупереч вимогам пунктів 2, 3 «Порядку видачі спеціальних дозволів на використання лісових ресурсів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 761 від 23.05.2007 року, без виданих уповноваженим органом документів (лісорубного квитка, ордеру), усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, за допомогою ручного інструменту, оснащеного двигуном внутрішнього згорання, типу ланцюгової бензопили торгівельної марки «Husqvarna», шляхом повного відокремлення стовбура від кореня до ступеня припинення росту, здійснив незаконну порубку семи дерев породи «Смерека», діаметр пнів яких, згідно польової перелікової відомості, становить 37 см, 34 см, 34 см, 33 см, 25 см, 22 см, які на місці рубки, використовуючи бензопилу торгівельної марки «Husqvarna», порізав на 19 колод довжиною 6,20 м кожна. Внаслідок незаконної порубки дерев, відповідач [PERSON] заподіяв істотну шкоду державі, а саме Славській селищній раді Стрийського району Львівської області, на загальну суму 24 505 грн. 28 коп.. Згідно з нарахуванням стягнення за шкоду, заподіяну лісовому господарству незаконною рубкою 13.11.2021 року лісопорушником [PERSON] , сформований рахунок провідним інженером ОЗД ЛГП «ГАЛСІЛЬЛІС» [PERSON] за нормами постанови Кабінету Міністрів України № 665 від 23.07.2008 року, сума шкоди, завданої відповідачем [PERSON] , становить 24 505 грн. 28 коп. (копія мітиться у справі, а. с. 12). Відповідно до листа Славської селищної рад Стрийського району Львівської області вказано, що шкода, завдана відповідачем [PERSON] самовільною порубкою дерев на території Славської територіальної громади, в розмірі 24 505 грн. 28 коп., не відшкодована (копія мітиться у справі, а. с. 13). Таким чином, станом на день звернення до суду з позовною заявою, відповідачем [PERSON] у добровільному порядку збитки, завдані злочином та навколишньому природньому середовищу не відшкодовані, у зв`язку із чим прокурор звернувся з позовом до суду про їх стягнення в примусовому порядку. Релевантні джерела права, а також роз`яснення, котрі застосовує суд при ухваленні даного рішення, та мотиви їх застосування. Встановлені судом цивільні правовідносини, пов`язані із відшкодуванням з винної особи майнової шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу, регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України (надалі - ЦК України), Лісовим кодексом України (надалі - ЛК України), Бюджетним кодексом України (надалі - БК України), Законом України «Про охорону навколишнього природного середовища» та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Так, згідно з вимогами ст. 66, 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно дотримуватися Конституції України та законів України, не заподіювати шкоду природі, відшкодовувати завдані ним збитки. Загальні підстави відповідальності за завдану шкоду визначено у ст. 1166 ЦК України, з аналізу якої слідує, що будь-яка майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам або майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується особою, яка її завдала, в повному обсязі. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоду завдано не з її вини (ч. 2 ст. 1166 ЦК України). Для відшкодування шкоди за правилами статті 1166 ЦК України необхідно довести такі елементи: 1) неправомірність поведінки особи. Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії; 2) наявність шкоди. Під шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров`я тощо); 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавана шкоди; 4) вина особи, що завдала шкоду. Відповідно до ч. 3 ст. 1 ЛК України, усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави. Згідно ч. 1 ст. 4 ЛК України, до лісового фонду України належать лісові ділянки, в тому числі захисні насадження лінійного типу, площею не менше 0,1 гектара. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЛК України, право користування лісами здійснюється в порядку постійного та тимчасового користування лісами. Згідно ч. 1 ст. 17 ЛК України, у постійне користування ліси на землях державної власності для ведення лісового господарства без встановлення строку надаються спеціалізованим державним лісогосподарським підприємствам, іншим державним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані лісогосподарські підрозділи. Відповідно до ч. 2 ст. 24 ЛК України, збитки, завдані внаслідок порушення прав власників лісів, лісокористувачів та громадян, підлягають відшкодуванню в повному обсязі відповідно до закону. Статтею 65 ЛК України встановлено, що використання лісових ресурсів може здійснюватися в порядку загального і спеціального використання. Згідно пункту 1 ч. 1 ст. 67 ЛК України, заготівля деревини (порубки) належить до спеціального використання лісових ресурсів. Відповідно до ч. 1 ст. 68 ЛК України, спеціальне використання лісових ресурсів здійснюється на лісових ділянках, які виділяються для цієї мети, без надання земельних ділянок. Згідно ч. 1 ст. 69 ЛК України, спеціальне використання лісових ресурсів на виділеній лісовій ділянці проводиться за спеціальним дозволом - лісорубний квиток або лісовий квиток, що видається безоплатно. Умови і механізм видачі лісорубного або лісового квитка як спеціального дозволу на використання лісових ресурсів визначено Порядком видачі спеціальних дозволів на використання лісових ресурсів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 761 від 23.05.2007 року. Відповідно до пункту 1 ст. 105 ЛК України, особи, винні у незаконному вирубуванні дерев, несуть відповідальність за порушення лісового законодавства. Статтею 107 ЛК України передбачено, що підприємства, установи, організації і громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України. Відповідно до вимог пункту «д» ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» громадяни України зобов`язані компенсувати шкоду, заподіяну забрудненням та іншим негативним впливом на навколишнє природне середовище. Відповідно до ч. 1 ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Частиною 2 ст. 68 цього Закону встановлено перелік порушень законодавства про охорону навколишнього природного середовища, за які може наступати відповідальність. Згідно з частинам 3, 4 ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», законодавством України може бути встановлено відповідальність і за інші порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Частиною 1 ст. 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» встановлено, що шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації, як правило, в повному обсязі без застосування норм зниження розміру стягнення та незалежно від збору за забруднення навколишнього природного середовища та погіршення якості природних ресурсів. Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства за своєю правовою природою є відшкодуванням позадоговірної шкоди. Відшкодування збитків, завданих унаслідок порушення екологічного законодавства, здійснюється у спосіб відновлення майнового стану суб`єктів екологічних правовідносин за рахунок інших суб`єктів, правопорушників вимог екологічного законодавства і має компенсаційний характер, а також застосовується як вид майнової відповідальності, екологічно-правова санкція, відповідно до частин 4, 5 ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», як за порушення екологічно-правових зобов`язань у межах договірної відповідальності, так і за порушення встановлених вимог щодо раціонального використання природних ресурсів, охорони довкілля та забезпечення екологічної безпеки у межах позадоговірної відповідальності. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. Відповідно до роз`яснень, котрі містяться у пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 10.12.2004 року № 17 «Про судову практику у справах про злочини та інші правопорушення проти довкілля», незаконно добута деревина може бути результатом незаконної порубки лісу, за скоєння якої наступає кримінальна відповідальність. Визнається незаконною порубка дерев і чагарників, вчинена: без відповідного дозволу; за дозволом, виданим із порушенням чинного законодавства; до початку чи після закінчення установлених у дозволі строків; не на призначених ділянках чи понад установлену кількість; не тих порід дерев, які визначені в дозволі; порід, вирубку яких заборонено. Згідно з приписами ст. 47 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», та пункту 7 ч. 3 ст. 29, пункту 4 ч. 1 ст. 69-1 БК України, грошові стягнення за шкоду, заподіяну внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, зараховуються до спецфондів Державного, обласних та місцевих (сільського, селищного, міського) бюджетів за місцем скоєння правопорушення. При цьому, джерелами формування спеціального фонду Державного бюджету України в частині доходів є 30 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, а до надходжень спеціального фонду місцевих бюджетів належать 70 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, в тому числі: до сільських, селищних, міських бюджетів, бюджетів об`єднаних територіальних громад - 50 відсотків, обласних бюджетів та бюджету Автономної Республіки Крим - 20 відсотків, бюджетів міст Києва та Севастополя - 70 відсотків. Пунктом 1 розділу XI Наказу Державної казначейської служби України № 128 від 09.08.2013 року «Про затвердження Порядку організації роботи органів Державної казначейської служби України у процесі казначейського обслуговування державного та місцевих бюджетів за доходами та іншими надходженнями», передбачено, що платежі, які відповідно до БК України та Закону України «Про Державний бюджет України» розподіляються між державним та місцевими бюджетами, зараховуються на аналітичні рахунки, відкриті в Головних управліннях Казначейства на ім`я органу Казначейства за балансовим рахунком 3311 «Кошти, які підлягають розподілу між державним і місцевими бюджетами» Плану рахунків (далі - рахунок 3311) в розрізі територій та кодів класифікації доходів бюджету. За змістом частин 3, 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому у ч. 4 цієї статті. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень. Підсумок доводів та аргументів, наведених у справі, щодо наявності/відсутності підстав для задоволення/часткового задоволення позовних вимог за результатами розгляду цієї цивільної справи. Порушення інтересів держави у даному конкретному випадку полягає в незаконному, без спеціального дозволу, не маючи лісорубного квитка і без законних на те підстав, заподіянні відповідачем [PERSON] істотної шкоди навколишньому природному середовищу внаслідок незаконної порубки лісу. Такими діями економічним інтересам держави завдано збитки у розмірі 24 505 грн. 28 коп. Зазначений факт встановлено вироком Сколівського районного суду Львівської області від 18.05.2022 року за єдиним унікальним номером справи 453/82/22 та номером провадження 1-кп/453/87/22, що набрав законної сили 20.06.2022 року. Водночас, відповідачем [PERSON] до цього часу заподіяна шкода не відшкодована. З урахуванням цього, невідшкодована шкода, завдана кримінальним правопорушенням навколишньому природному середовищу, складає 24 505 грн. 28 коп., що призводить до ненадходження додаткових коштів до бюджету та позбавляє можливості запровадження і реалізації програм розвитку, які, в свою чергу, надають державі можливість виконувати гарантовані Конституцією України зобов`язання перед її народом, а, оскільки, будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження відсутності причинного зв`язку між злочинними діями відповідача [PERSON] як винної особи та незаконної порубки дерев, їх обсягу та/чи способу і методу обрахунку суми заподіяної шкоди, учасниками цієї справи не подано, а судом не здобуто, то вартість завданої шкоди відповідачем [PERSON] повинна бути відшкодована. Резюмуючи, суд висновує, що позовні вимоги, сформовані про відшкодування витрат лікувального закладу на стаціонарне лікування особи, потерпілої від кримінального правопорушення, підлягають задоволенню в повному обсязі. Щодо розподілу судових витрат у справі. За змістом пункту 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Частиною 6 ст. 141 ЦПК України передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Тому, розподіл судових витрат у цій справі слід здійснити у порядку, визначеному ст. 141 ЦПК України, та, в силу задоволення позовних вимог у повному обсязі, слід покласти на відповідача [PERSON] , у розмірі 3 028 грн.. Доказів понесення сторонами та іншими учасниками справи інших судових витрат, пов`язаних з її розглядом, окрім як необхідності справляння судового збору, матеріали цієї справи не містять.

Outcome: approved