Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом про визнання права власності на житловий будинок як майно колишнього колгоспного типу двору в порядку спадкування, мотивуючи свої вимоги наступним. [INFO] померла [PERSON] . Після смерті [PERSON] залишилося наступне спадкове майно 1\\6 частина житлового будинок [ADDRESS] . Спадщину після смерті [PERSON] прийняв її чоловік, [PERSON] , оскільки з нею разом проживав та вів господарство. [PERSON] помер [INFO] . [PERSON] склав заповіт 23.09.2009 р. в Сопошинській сільській раді. Спадщину після смерті [PERSON] прийняла його донька [PERSON] . [PERSON] був власником житлового будинку [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право особистої власності на будівлі від 28.04.1989р. на праві колгоспного двору. Згідно витягу від 19.12.2023р. № 23-06\\373 членами колгоспного двору по [ADDRESS] станом на 30.06.1990р. були: [PERSON] - голова двору; [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] - члени двору. [PERSON] зверталася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , однак нотаріус в письмовій формі їй відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, оскільки її батько такого права належним чином не зареєстрував. Просив визнати за [PERSON] право власності на 1\\6 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , та фактично спадщину прийняв після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Позивач в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, хоч про час та місце розгляду справи були повідомлені, однак ними надіслано заяви про розгляд справи у їхній відсутності та визнання позовних вимог. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, хоч про час та місце розгляду справи був повідомлений, про причини неявки суд не повідомив, однак ним надіслано заяву про розгляд справи у відсутності представника. Оскільки сторони в судове засідання не прибули, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У судовому засіданні було досліджено наявні в матеріалах справи письмові докази. Дослідивши у судовому засіданні та оцінивши докази, якими обґрунтовувались позовні вимоги, судом встановлено наступне. З копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 19.11.1953 року. Згідно витягу від 19.12.2023 р. № 23-06\\373 членами колгоспного двору по [ADDRESS] станом на 30.06.1990 р. були: [PERSON] - голова двору; [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] - члени двору. З копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] у зв`язку із укладенням шлюбу змінила прізвище на [PERSON] . [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] . [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] . З довідки № 23-06/69, яка видана 19.02.2024 року Жовківською міською радою Львівського району Львівської області, вбачається, що [PERSON] до дня своєї смерті [INFO] проживала спільно зі своїм чоловіком [PERSON] та вела з ним спільне господарство. З довідки № 23-06/01, яка видана 03.01.2024 року Жовківською міською радою Львівського району Львівської області, вбачається, що вулиця Горького в с. Сопошин перейменована на вулицю Марусі Чурай. Із довідки № 2287, яка видана Комунальним підприємством Львівської обласної ради "Червоноградське міжміське бюро технічної інвентаризації» 29.05.2023 року, вбачається, що в КП ЛОР «Червоноградське міжміське бюро технічної інвентаризації» станом на 31 грудня 2012 року житловий будинок [ADDRESS] зареєстрований на праві власності за колгоспним двором, головою якого є [PERSON] , на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Сопошинської сільської ради 28.04.1989р. на підставі рішення райвиконкому № 135 від 27.04.1989р. З копії Витягів з Державного-реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 31.07.2019 року вбачається, що житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , належав на праві спільної сумісної власності таким співвласникам: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . З копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 03.08.2020 року вбачається, що спадкоємцем зазначеного в заповіті майна гр. [PERSON] , 1927 року народження, померлого [INFO] , є його дочка [PERSON] . З копії листа Жовківської державної нотаріальної контори від 18 червня 2024 року № 845/01-16 вбачається, що для видачі свідоцтва про право на спадщину позивачу необхідно подати нотаріусу оригінал правовстановлюючого документу на спірний житловий будинок на члена двору [PERSON] . З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] помер [INFO] . З копії заповіту від 15.10.2020 року вбачається, що [PERSON] все своє майно заповів [PERSON] . З копії спадкової справи № 42/2020 вбачається, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 03.08.2020 року спадкоємцем майна [PERSON] є [PERSON] . Дослідивши та проаналізувавши в сукупності всі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно з ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ч.1 ст. 5 ЦПК України \~здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. ст. 81, 82 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона\~повинна довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом.Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до\~ст.112\~ЦК УРСР\~(в\~редакції,\~чинній на\~14.04.1991\~року)\~майно може\~належати на\~ праві\~ спільної\~ власності\~ двом\~ або\~кільком колгоспам\~чи \~іншим \~кооперативним \~та \~іншим \~громадським організаціям,\~або державі\~і одному\~чи кільком\~колгоспам або\~ іншим\~кооперативним та\~ іншим\~ громадським\~ організаціям,\~ або\~ двом\~ чи\~кільком громадянам. Розрізняється спільна власність з визначенням часток (часткова власність) або без визначення часток (сумісна власність). Відповідно до ч.1 ст.120 ЦК УРСР (в редакції, чинній на 14.04.1991 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Відповідно до роз`яснень, викладених в п.п. «а», «б», «г» п.6 Постанови Пленуму Верховного суду України № 20 від 22.12.1995 року "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", положення статей 17, 18 Закону "Про власність"\~щодо спільної\~сумісної власності\~поширюються на\~правовідносини,\~ які\~виникли після\~введення в\~дію цього\~ Закону\~(з\~15\~квітня 1991\~року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору. Згідно зі ст. 4 Постанови Верховної Ради України "Про введення в дію Закону "Про власність" загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. При спадкуванні після смерті останнього члена колгоспного двору, що мала місце до цієї дати, частка в майні двору, належна особі, яка вибула з членів двору, але не втратила на неї права на час смерті останнього члена двору, не входить до спадкового майна. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року № 69. Пунктом 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 24.06.1983 року із змінами, внесеними згідно постанови ПВС України №13 від 25.12.1992 року, № 15 від 25.05.1998 року передбачено, що правила ст.563 ЦК про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 р. При припиненні двору з інших підстав (перетворення колгоспу у радгосп, виходу з колгоспу членів двору тощо), а також в разі смерті члена двору після 30 червня 1990 р. спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору (майна, що збереглося), відкривається після смерті кожного з його колишніх членів. Судом встановлено, що станом на 30.06.1990 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не втратили права на частку в майні спірного колгоспного двору. Спадщина після померлої [PERSON] відкрилась [INFO] , тому до даних правовідносин слід застосовувати відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР 1963 року (далі - ЦК УРСР). Відповідно до ст. ст. 524, 529 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Статтею 548 ЦК УРСР визначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Згідно з положеннями ст. ст. 549, 554 ЦК УРСР визнавалося, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вищевказані дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При встановленні кола спадкоємців, які прийняли спадщину, суд бере до уваги копію довідки № 23-06/69, яка видана 19.02.2024 року Жовківською міською радою Львівського району Львівської області, з якої вбачається, що [PERSON] до дня своєї смерті [INFO] проживала спільно зі своїм чоловіком [PERSON] та вела з ним спільне господарство. Інших доказів того, що будь-які інші спадкоємці з часу відкриття спадщини у 2000 році вчинили дії, що свідчать про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , суду не надано. Таким чином встановлено, що [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON] . Спадщина після померлого [PERSON] відкрилась [INFO] , тому до даних правовідносин слід застосовувати відповідні правила Цивільного кодексу України 2003 року. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ст. 1216-1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270\~цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. При встановленні кола спадкоємців, які прийняли спадщину, суд бере до уваги копію свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 03.08.2020 року, з якого вбачається, що спадкоємцем зазначеного в заповіті майна гр. [PERSON] , 1927 року народження, померлого [INFO] , є його дочка [PERSON] . Таким чином встановлено, що позивач прийняла спадщину після смерті [PERSON] . Інших доказів того, що будь-які інші спадкоємці з часу відкриття спадщини у 2019 році вчинили дії, що свідчать про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , суду не надано. Нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] на частину житлового будинку, оскільки відсутні документи, що посвідчують право власності на спадкове майно на ім`я [PERSON] . Згідно п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог. За таких обставин позовні вимоги потрібно задовольнити повністю. Інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи, немає.

Outcome: approved