Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-06 00:00:00

27.12.2024 адвокат Браславська О.А., яка діє в інтересах позивачки [PERSON] , через підсистему "Електронний суд ", звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого між [PERSON] та [PERSON] , 12 грудня 2012 року Виконавчим комітетом Комсомольської селищної ради Зміївського району Харківської області, актовий запис № 141. В обґрунтування позову представник позивачки зазначила, що 21 грудня 2012 року Виконавчим комітетом Комсомольської селищної ради Зміївського району Харківської області між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 141. Після державної реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено з " [PERSON] " на " [PERSON] ". Від шлюбу сторони мають трьох дітей: дочку [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . На протязі тривалого часу подружжя не проживає разом, спільне господарство не ведеться, шлюбно-сімейні стосунки припинені. Спір про поділ майна подружжя та місце проживання дітей на час подання позову до суду відсутній. Оскільки подальше збереження шлюбу неможливе та суперечать інтересам позивачки, [PERSON] через свого представника звернулась до суду з даним позовом. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 17 січня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 13.02.2025. 13.02.2025 у зв`язку з першою неявкою відповідача судове засідання відкладено до 07.03.2025. 07.03.2025 належним чином повідомлені учасники судового процесу в судове засідання не з`явилися. Представник позивачки [PERSON] адвокат Браславська О.А. до канцелярії суду надала заяву відповідно до якої просила проводити розгляд справи за її відсутності та без участі позивачки, позовні вимоги підтримала, не заперечувала проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, рекомендованими листами, направленими на його адресу місця реєстрації судом, та шляхом публікації оголошення про виклик до суду на офіційному сайті Судової влади України. Причин неявки [PERSON] не повідомив, відзиву на позов не надавав, будь яких заяв чи клопотань з процесуальних питань, в тому числі й щодо відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відповідно до частини 3 статті 211\~Цивільного\~процесуального\~кодексу України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до частини 1 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України\~неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до частини 2\~статті 247 Цивільного процесуального кодексу України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши доводи позовної заяви, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до\~статей 76-81 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані\~встановлюються такими\~засобами:\~1)\~письмовими,\~речовими і\~електронними доказами;\~2)\~висновками експертів;\~3)\~показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зі змінами, внесеними Протоколом №11, стаття 5, кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Згідно частини 1 статті 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. У відповідністю зі статтею 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Даними Свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] , виданого 21 грудня 2012 року Виконавчим комітетом Комсомольської селищної ради Зміївського району Харківської області, підтверджується, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, актовий запис № 5 (а. с. 2). Від шлюбу сторони мають спільних дітей: дочку - [PERSON] , [INFO] , синів: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Зазначене підтверджується наявними в матеріалах справи копіями свідоцтв про народження дітей (а. с. 11, 12, 13). Частиною 1 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. З позовної заяви слідує, що після фактичного припинення сторонами шлюбних стосунків подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивачки. Відповідачем зазначені обставини не заперечувалися. За змістом встановлених судом обставин, фактично сторони припинили шлюбні стосунки, подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивачки. Спору про поділ майна та визначення місця проживання дітей між сторонами у цій справі немає. На підставі викладеного, суд вбачає підстави для задоволення позову в повному обсязі. Згідно з частиною 2 статті 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Частиною 3 статті 115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до\~положень статті\~141\~Цивільного процесуального\~кодексу України,\~з відповідача\~на користь\~позивачки,\~належить стягнути\~понесені і документально\~підтверджені витрати\~по сплаті\~судового збору\~у розмірі\~1\~211\~грн 20\~к. Відповідно до другого речення частини 5 статті 268 Цивільного процесуального кодексу України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved