Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-05 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог [PERSON] звернулася до суду з указаним позовом, у якому просить суд стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та повнолітнього сина, який навчається на денній формі навчання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 50 % з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 01.09.2024 і до повноліття неповнолітньої дитини та закінчення терміну навчання повнолітньої дитини. Позов обґрунтовано тим, що сторони перебувають в шлюбі, де у них народилося двоє дітей. Шлюб між сторонами не розірвано, однак відповідач у листопаді 2024 подав позов про розірвання шлюбу. Відповідач з 2024 не бере участі у вихованні та утриманні дітей, інших утриманців не має, отримує дохід, його стан здоров`я дозволяє йому працювати, він має можливість сплачувати аліменти у розмірі 15000 грн на двох дітей. Указані обставини стали підставою звернення до суду з цим позовом. ІІ. Процедура та позиції сторін Ухвалою суду від 20.01.2025 позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків, які були нею усунені 27.01.2025. Ухвалою суду від 28.01.2025 відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. 13.02.2025 на адресу суду надійшов відзив, у якому відповідач проти позовної вимоги про стягнення з нього аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON] заперечує, вважає її необґрунтованою, оскільки навчання сина здійснюється повністю за рахунок державних коштів, він перебуває на повному державному утриманні, а також отримує від держави грошове забезпечення у визначених керівними документами розмірах, а тому не має витрат, пов`язаних з навчанням. Відтак, ст. ст. 198, 199 СК України не підлягають застосуванню у даному випадку. Позивач також у прохальній частині позову просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина та неповнолітнього в розмірі 50 % з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 01.09.2024 і до повноліття неповнолітньої дитини та закінчення строку навчання повнолітньої дитини. Відтак, всупереч ч. 3 ст. 181 СК України позивач не визначилася із розміром та видом стягуваних аліментів, що є самостійною та достатньою підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. З огляду на відсутність підстав для стягнення аліментів на повнолітнього сина сторін із позову незрозуміло, якою є саме, на думку позивача є сума неохідна на утримання неповнолітнього сина сторін - [PERSON] . Відповідач витратив значну суму на створення безпечних, комфорних і сприятливих умов для проживання та розвитку дітей (відповідач провів капітальний ремонт, придбав необхідні меблі), позивач має рівні обов`язки щодо утримання неповнолітньої дитини, позивачем необґрунтовано розмір аліментів, які є необхідними та достатніми для утримання дитини. Відповідач погоджується надавати допомогу неповнолітньому сину у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також відповідач зазначив, що з 01.07.2024 по день подання відзиву переказував неповнолітньому сину кошти на загальну суму 14271,39 грн. 08.12.2024 відповідач допоміг повнолітньому сину придбати ноутбук сплативши 11935,80 грн його вартості. Просить стягнути з позивача витрати на правничу допомогу, які поніс відповідач. Позивач у судовому засіданні уточнила позовні вимоги в частині розміру аліментів, які необхідно стягувати на дітей. Зокрема, просить стягувати на неповнолітню дитину та на повнолітню дитину аліменти у загальному розмірі 15000 грн, по 7500 грн. на кожну дитину. Представник відповідача проти задоволення позовних вимог щодо стягнення аліментів на повнолітню дитину заперечила, щодо стягнення на неповнолітню зазначила, що відповідач погоджується сплачувати аліменти у розмір 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Фіксування судового процесу здійснювалося за допомогою звукозаписувального технічного пристрою на підставі ст. 247 ЦПК України. ІІІ. Національне законодавство, що підлягає застосуванню За змістом ст. 51 Конституції України дитинство являється об`єктом охорони держави. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно положень ст. 181 СК України способи виконання батьками цього обов`язку визначаються за домовленістю між батьками. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Статтею 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Статтею 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються від дня пред`явлення позову. Відповідно до ст. 201 СК України норма ст. 191 СК України застосовується до відносин щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. ІV. Фактичні обставини справи, встановлені судом, докази на їх підтвердження, оцінка та мотиви суду Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 01.10.2005, який зареєстрований міським відділом реєстрації актів цивільного стану Бердичівського міськрайонного управління юстиції Житомирської області, актовий запис 593. Батьками [PERSON] , [INFO] записані: [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Батьками [PERSON] , [INFO] записані: [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим повторно серії [NUMBER] . Відповідно до довідки Великоп`ятигірського старостинського округу Райгородоцької сільської ради Бердичівського району Житомирської області від 29.10.2024 за № 141, [PERSON] разом зі своїми синами [PERSON] , 2006 р.н., та [PERSON] , 2011 р.н., дійсно зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки, виданої [INFO] від 09.12.2024 за № 1600, [PERSON] перебуває на військовій службі (навчанні) є курсантом 1-го курсу [INFO] та забезпечується за рахунок держави харчуванням, військовою формою одяну, проживанням в казармі, грошовим забезпеченням у визначених керівними документами розмірах. Зарахований наказом начальника [INFO] (по особовому складу) від 25.07.2024 № 27-КС. Термін навчання 2 (два) роки - попередньо до червня 2026 року. Форма навчання - денна. Відповідачем надано суду платіжні інструкції АТ КБ "ПРИВАТБАНК" про перерахунок грошових коштів на ім`я [PERSON] на загальну суму 14271,39 грн за період з 05.07.2024 по 08.02.2025. Також, відповідачем придбано техніку (ноутбук та мобільний телефон) дітям на загальну суму 19385,80 грн (11935,80+7450,00). Розглянувши позовну вимогу позивача про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, суд зазначає наступне. Відповідач проти задоволення позовної вимоги заперечив. Статтею 48 Конституції України гарантовано, що кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Сімейний кодекс України виходить із принципів рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину чи доньці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх син (дочка). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06.08.2018 у справі № 748/2340/17 зроблено висновок щодо застосування ст. 199 СК України, який полягає в тому, що «обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину)». Судом при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу та проживання за місцем його знаходження. Аналогічна правова позиція висвітлена в Постанові Верховного Суду від 17.06.2020 у справі № 761/10510/17. Відповідно до ч. 1 та 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно з ч. 1 ст. 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Отже, при розгляді справ даної категорії позивач повинен довести факт навчання, потреби в матеріальній допомозі та її розмір, а відповідач, у разі заперечень проти позову - неможливість надання такої допомоги або можливість надання у меншому розмірі, ніж вимагає позивач. Звертаючись з позовом, позивач зазначив, що потребує матеріальної допомоги батька в розмірі 7500 грн, посилаючись на те, що син [PERSON] потребує матеріальної допомоги, в зв`язку з навчанням. Суд враховує, що позивач навчається на денній формі та забезпечується за рахунок держави, власного доходу не отримує, потребує матеріальної допомоги, а тому дійшов висновку, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на користь позивача на утримання сина, який продовжує навчання, у розмірі 2000 грн щомісячно, які відповідач має можливість сплачувати, враховуючи поштові перекази, які ним долучені до відзиву. При цьому, суд не вбачає підстав для стягнення аліментів у заявленому позивачем розмірі, оскільки позивач не довів належними та допустимими доказами, що є його обов`язком, що потреби повнолітнього сина виправдовують стягнення аліментів у зазначеному розмірі. З врахуванням наданих сторонами доказів, суд приходить до переконання, що з відповідача необхідно стягувати аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання починаючи з дня подачі даної позовної заяви і до закінчення ним навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23-річного віку за умов продовження навчання, що на думку суду є достатнім для забезпечення рівня життя повнолітньої доньки, виходячи з засад розумності та справедливості. Розглянувши позовну вимогу позивача про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, суд зазначає наступне. Відповідач позовні вимоги визнав частково, погоджується сплачувати аліменти у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів, суд враховує те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком матері і батька. Поряд з цим, суд приходить до висновку щодо необґрунтованості позивачем розміру аліментів, які остання просить стягнути з відповідача. Позивачем не наведено підстав повного задоволення позову та стягнення з відповідача аліментів саме в розмірі 7500 грн щомісячно, зокрема, не зазначено доказів матеріальної можливості відповідача сплачувати аліменти в зазначеному розмірі. Суду не надано доказів на підтвердження необхідності саме вказаного розміру аліментів для забезпечення належного розвитку та належного рівня життя дитини, виходячи з рівного обов`язку батьків брати участь в її матеріальному утриманні. При визначенні розміру аліментів суд враховує потребу неповнолітньої дитини в одержанні аліментів, матеріальне становище відповідача, а саме, що відповідач є особою працездатного віку, має можливість сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини сторін. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши докази, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 3000,00 грн щомісячно, до повноліття дитини, з індексацією відповідно до закону, починаючи з 13.01.2025. Суд вважає, що аліменти на утримання дитини у вказаному розмірі будуть достатніми для матеріального забезпечення дітей і відповідають принципу рівноправності визначених обов`язків кожного з батьків по матеріальному утриманню та забезпеченню дитини в межах своїх фінансових можливостей, умов життя, необхідних для її розвитку. Також суд звертає увагу, що згідно з ст. 185 СК України той із батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Також, у разі зміни обставин, які існували на час ухвалення рішення, зокрема матеріального чи сімейного стану, погіршення чи покращення стану здоров`я, розмір аліментів може бути збільшено чи зменшено. V. Розподіл судових витрат Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за позовними вимогами про стягнення аліментів на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір у розмірі 1211,20 грн стягується з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial