Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-09 00:00:00

Представник позивача в поданій до суду позовній заяві просить суд зобов`язати Акціонерне товариство «Сєвєродонецька теплоелектроцентраль» виплатити [PERSON] середній заробіток за весь час вимушеного прогулу за період з 22.11.2022 року по 25.10.2023 року у розмірі 77210 грн. 10 коп. В обґрунтування позову зазначила, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 25.10.2023 року було частково задоволено позов [PERSON] до Акціонерного товариства «Сєвєродонецька теплоелектроцентраль» про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та відшкодування моральної шкоди. Визнано незаконним та скасовано наказ Акціонерного товариства «Сєвєродонецька теплоелектроцентраль» № 329-к від 22.12.2022 року про звільнення з роботи з 22.11.2022 року відповідно до п. 8-3 ч. 1 ст. 36 КЗпП. Позивачку поновлено на роботі в Акціонерному товаристві «Сєвєродонецька теплоелектроцентраль» на посаді електромонтера головного щита керування електростанцією IV групи кваліфікації електричного цеху з 22.11.2022 року. В подальшому, відповідно до повідомлення від 03.11.2023 року, наказом по підприємству від 03.11.2023 року № 10 у зв`язку з відсутністю виробничих, організаційних та технічних умов, засобів виробництва та у зв`язку з пошкодженням майна внаслідок бойових дій, на підставі п. 6 ч. 1 ст. 41 КЗпП України підприємством було розірвано трудовий договір з позивачем. В результаті, 30.11.2023 року позивач отримала зарахування розмірі 3592 грн 23 коп. Розмір середньомісячної заробітної плати позивача є меншим від мінімальної заробітної плати за вересень, жовтень 2023 року (6\~700 грн). Таким чином, оскільки розмір посадового окладу є меншим від передбаченого законодавством розміру мінімальної заробітної плати, то середня заробітна плата розраховується з установленого розміру мінімальної заробітної плати на час розрахунку 6\~700 грн. Для розрахунку середнього заробітку за час вимушеного прогулу у даній конкретній ситуації має застосовуватись розмір доходу за вересень, жовтень 2022 року, тобто за два місяці, що передують події звільнення - 22.11.2022 року. Отже, 13 400 грн. (сума заробітної плати за вересень і жовтень 2022 року) : 42 (кількість робочих днів у вересні (22) і жовтні (20) 2022 року) = 319,05 грн (середньоденна заробітна плата). Станом на день поновлення позивача на роботі кількість днів вимушеного прогулу складає - 242 робочих дня. Стягненню з відповідача на користь позивача за час вимушеного прогулу підлягає 77\~210 грн 10 коп. Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву. Зазначив, що рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 25.10.2023 року було підприємством виконано. Разом з тим, згідно наказу від 29.06.2022 року № 113-к «Про призупинення трудового договору», було призупинено дію трудових договорів з 01.07.2022 року через зупинення виробництва, неможливість надання та виконання роботи, до відновлення можливості виконувати роботу, деокупації м. Сєвєродонецьк, або завершення воєнного стану. На виконання приписів вищезазначеного наказу, згідно Протоколу від 30.06.2022 року [PERSON] було надіслане скановане Повідомлення про призупинення трудового договору з 01.07.2022 року через військову агресію проти України. Зазначений наказ про призупинення трудового договору позивачем не оскаржувався та був чинний як на момент її звільнення згідно наказу № 329-к від 22.11.2022 року, так і на момент поновлення позивача згідно наказу від 27.10.2023 року № 34-к «Про поновлення на роботі [PERSON] ». З наведеного вбачається, що на момент звільнення, незважаючи на те, що трудові відносини між позивачем та відповідачем були наявні, але враховуючи їх призупинення, не передбачали виконання працівником роботи за укладеним трудовим договором та виплату роботодавцем заробітної плати, що, незважаючи на встановлення факту незаконності звільнення, не свідчить про позбавлення працівника роботодавцем можливості виконання своєї трудової функції та отримання заробітної плати. Також, позивач в силу приписів частини четвертої статті 13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» від 15.03.2022 № 2136-IX не позбавлений можливості отримати середній заробіток за час вимушеного прогулу у повному обсязі за рахунок держави, що здійснює збройну агресію проти України. Крім того, на підставі наказу від 31.03.2022 року № 87-к позивачу надано відпустку по догляду за дитиною до шестирічного віку з 26.02.2022 року по [INFO] . Зазначена обставина також виключає виконання позивачем роботи та виплату відповідачем заробітної плати, а отже й можливості отримання за відповідний період перебування у відпустці по догляду за дитиною середньої заробітної плати. За таких обставин, позовні вимоги позивача про нарахування та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на законі, оскільки у період з 22.11.2022 року по 25.10.2023 року позивач не міг виконувати свої трудові функції та отримувати заробітну плату. Представником позивачки подано відповідь на відзив, в якому зазначено, що позивач вважає доводи відзиву відповідача необґрунтованими та безпідставними. Відповідно до припису статті 13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» від 15 березня 2022 року № 2136-IX (далі Закон № 2136), відповідачем не доведено сукупність умов задля того, щоб призупинення трудових відносин між Акціонерним товариством «Сєвєродонецька теплоелектроцентраль» і [PERSON] було законним. Стверджуючи про повідомлення [PERSON] щодо змісту наказу від 29.06.2022 року № 113-к про призупинення трудового договору, відповідач не надає доказів повідомлення [PERSON] про таке зупинення. Представником відповідача подані заперечення на відповідь на відзив, в яких представник відповідача зазначив, що в Додатку 1 до наказу (Список працівників, з якими призупиняються трудові договори з 01.07.2022), за порядковим № 94, табельний номер 481, значиться позивач [PERSON] . Враховуючи наявний в розпорядженні відділу кадрів відповідача номер мобільного телефону позивача: [NUMBER] , який також вказаний як номер засобу зв`язку з позивачем в цивільній справі (тобто був та є актуальним), на виконання приписів вищезазначеного наказу, згідно Протоколу від 30.06.2022, час 10-32, № 94, Про ознайомлення [PERSON] з Повідомленням про призупинення трудового договору через військову агресію проти України, що унеможливлює надання та виконання роботи, 29.06.2022 о 20-13 [PERSON] , електромонтеру головного щита керування електростанцією IV групи кваліфікації цеху електрозабезпечення та зв`язку, надіслане скановане повідомлення про призупинення трудового договору з 01.07.2022 через військову агресію проти України, що унеможливлює надання та виконання роботи від 29.06.2022 (наказ з особового складу від 29.06.2022 № 113-к «Про призупинення трудового договору») що має вигляд в смс Xerox Sc…48.pdf на вайбер +380994933983 (Ната). Номер телефону діючий, що засвідчує копія знімку екрану, який зазначає, що абонент був в мережі. За таких обставин, в силу приписів трудового законодавства та процесуального закону, відповідач вважає, що ним було належно повідомлено позивача про призупинення дії трудового договору в електронній формі доступним способом із використанням технічних засобів електронних комунікацій (особистий телефонний номер позивача), та відповідно відповідачем надано належні, допустимі, достовірні та достатні електронні докази до суду. Більше того, наказ від 29.06.2022 року № 113-к «Про призупинення трудового договору» позивачем не оскаржувався та був чинний як на момент її звільнення так і на момент поновлення позивача. Позивач не позбавлений також права на його оскарження станом на тепер. Аргументи позивача щодо не доведення відповідачем сукупності умов задля того, щоб призупинення трудових відносин між відповідачем і позивачем було законним (стаття 13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» від 15.03.2022 № 2136-IX), також відносяться до площини оскарження наказу від 29.06.2022 року № 113-к «Про призупинення трудового договору». За таких обставин, позовні вимоги позивача про нарахування та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на законі, оскільки у період з 22.11.2022 року по 25.10.2023 року позивач не міг виконувати свої трудові функції та отримувати заробітну плату. В судовому засіданні представник позивачки підтримала позовні вимоги та просила задовольнити, в подальшому надала заяву з проханням закінчувати розгляд справи без участі позивачки та її представника. Представник відповідача в судовому засіданні проти вимог представника позивача заперечував. Подав до суду заяву про застосування строків позовної давності, де зазначив наступне. Перебіг строку на звернення до суду у позивача починається з 02.12.2022 року, а спливає через три місяці- 02.03.2023 року. З позовом позивач звернулася лише 11.10.2024 року, тобто після спливу строку, передбаченого ст.233 КЗпП України. Викладене є підставою для відмови в позові. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] з 13.04.2005 року відповідно до наказу №31 к від 13.04.2005 року була прийнята на посаду електромонтера по ремонту апаратури в електричний цех Державного підприємства «Северодонецька ТЕЦ». 17.10.2006 року згідно наказу №67 к від 17.10.2006 року позивачка [PERSON] переведена на посаду електромонтера головного щита керування електростанції IV групи кваліфікації котлотурбинного цеху №1 у тому ж цеху. 01.11.2019 року відповідно до наказу № 221-к від 01.11.2019 року позивачка [PERSON] переведена в цех електрозабезпечення та зв`язку на посаду електромонтера головного щита керування електростанцією IV групи кваліфікації. 08.09.2021 року відповідно до наказів ФДМУ №1578 від 09.2021 р., №2112 від 26.11.2021, №2178 від 06.12.2021 року Державне підприємство «Северодонецька теплоелектроцентраль» перейменовано в Акціонерне товариство «Сєвєродонецька теплоелектроцентраль». Наказом №87-К АТ «Сєвєродонецька теплоелектроцентраль» від 31.03.2022 року [PERSON] було надано відпустку для догляду за дитиною до шестирічного віку з 26.02.2022 року по [INFO] . Наказом № 329-к від 22.11.2022 року було звільнено [PERSON] з роботи за п.8-3 ч.1\~ст.\~36\~КЗпП України у зв`язку із відсутністю на роботі та інформації про причини такої відсутності понад чотири місяці поспіль. Наказом АТ «Сєвєродонецька теплоелектроцентраль» № 113-К від 29.06.2022 року було призупинено дію трудових договорів, в тому числі з [PERSON] з 01.07.2022 року через зупинення виробництва, неможливість надання та виконання роботи, до відновлення можливості виконувати роботу, деокупації м. Сєвєродонецьк, або завершення воєнного стану. В наказі зазначено про те, що відшкодування заробітної плати, гарантійних і компенсаційних виплат буде покладено на державу, що здійснює військову агресію проти України. На виконання приписів вищезазначеного наказу, згідно Протоколу від 30.06.2022, час 10-32, № 94, [PERSON] було надіслане за її телефонним номером на вайбер Повідомленням про призупинення трудового договору з 01.07.2022 через військову агресію проти України, що унеможливлює надання та виконання роботи. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 25.10.2023 року було визнано незаконним та скасовано наказ Акціонерного товариства «Сєвєродонецька теплоелектроцентраль»\~№ 329-к від 22.11.2022 року про звільнення [PERSON] з роботи з 22.11.2022 року відповідно до п. 8-3 ч.1\~ст. 36 КЗпП. Поновлено [PERSON] на роботі в Акціонерному товаристві «Сєвєродонецька теплоелектроцентраль» на посаді електромонтера головного щита керування електростанцією IV групи кваліфікації електричного цеху\~з 22.11.2022 року. Стягнуто з Акціонерного товариства «Сєвєродонецька теплоелектроцентраль» на користь [PERSON] моральну шкоду. 27.10.2023 року наказом №34К Акціонерного товариства «Сєвєродонецька теплоелектроцентраль» на виконання зазначеного вище рішення суду поновлено [PERSON] на роботі на посаді електромонтера головного щита керування електростанцією IV групи кваліфікації цеху електрозабезпечення та зв`язку з 22.11.2022 року. Наказом №37к від 30.11.2023 року [PERSON] звільнено з роботи на підставі п.6 ч.1 ст.41 КЗпП України. Згідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною першою\~статті 13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану»\~передбачено, що призупинення дії трудового договору - це тимчасове припинення роботодавцем забезпечення працівника роботою і тимчасове припинення працівником виконання роботи за укладеним трудовим договором у зв`язку із збройною агресією проти України, що виключає можливість обох сторін трудових відносин виконувати обов`язки, передбачені трудовим договором. Призупинення дії трудового договору може здійснюватися за ініціативи однієї із сторін на строк не більше ніж період дії воєнного стану. Призупинення дії трудового договору не тягне за собою припинення трудових відносин. Згідно ч.2 ст.13 статті 13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», призупинення дії трудового договору оформлюється наказом (розпорядженням) роботодавця, в якому, зокрема, зазначається інформація про причини призупинення, у тому числі про неможливість обох сторін виконувати свої обов`язки та спосіб обміну інформацією, строк призупинення дії трудового договору, кількість, категорії і прізвища, ім`я, по батькові (за наявності), реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті) відповідних працівників, умови відновлення дії трудового договору. Частиною 3 ст.13 статті 13\~Закону України\~«Про організацію\~трудових відносин\~в умовах\~воєнного стану» передбачено право працівника оскаржити наказ про призупинення дії трудового договору. Відповідно до частини 4 зазначеного вище закону, відшкодування заробітної плати, гарантійних та компенсаційних виплат працівникам за час призупинення дії трудового договору у повному обсязі покладається на державу, що здійснює збройну агресію проти України. Згідно з пунктом 2\~Прикінцевих положень КЗпП України, під час дії воєнного стану, введеного відповідно до\~Закону України «Про правовий режим воєнного стану», діють обмеження та особливості організації трудових відносин, встановлені\~Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану». Наслідками призупинення дії трудового договору є призупинення взаємних прав та обов`язків за трудовим договором без припинення трудових відносин, а саме: з боку роботодавця - призупинення обов`язку щодо повноцінного забезпечення працівника роботою та відмова від права вимагати від працівника виконання роботи, а також відсутність обов`язку оплачувати таку роботу за договором, а з боку працівника відсутність обов`язку виконувати роботу та права отримувати заробітну плату. Відповідно до наказу № 113-к\~«Про призупинення\~трудового договору»,\~було призупинено\~дію трудових\~договорів з\~01.07.2022\~року через\~зупинення виробництва,\~неможливість надання\~та виконання\~роботи,\~до відновлення\~можливості виконувати\~роботу,\~деокупації м.\~Сєвєродонецьк,\~або завершення\~воєнного стану. Суд бере до уваги, що згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб Акціонерне товариство «Сєвєродонецька теплоелектроцентраль» було зареєстровано в м.Сєвєродонецьк Луганської області. Згідно «Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією», Сєвєродонецька міська територіальна громада з 25.06.2022 року є тимчасово окупованою Російською Федерацією територією України. \~\~\~\~Наказ про призупинення дії трудового договору позивачем не оскаржувався та був чинний на момент звільнення [PERSON] з роботи. Враховуючи те, що призупинення дії трудового договору з позивачкою з 01.07.2022 року є законним, тому з цього часу, в тому числі з часу звільнення позивачки з роботи 22.11.2022 року і до часу поновлення її судом на роботі 25.10.2023 року, підстави для нарахування та виплати позивачці заробітної плати у роботодавця відсутні. Однак відшкодування заробітної плати, гарантійних та компенсаційних виплат працівникам на час призупинення дії трудового договору у повному обсязі покладається на державу, що здійснює військову агресію проти України. Трудові відносини [PERSON] на час видачі наказу про звільнення були зупинені, тому вона не працювала не з вини роботодавця, а всі компенсаційні збитки за таких обставин покладаються на державу, що здійснює збройну агресію проти України. Аналогічні висновки викладені Суд враховує, що трудові відносини з [PERSON] на час видачі наказу про звільнення були зупинені з об`єктивних причин та на підставі закону. На момент звільнення, незважаючи на те, що трудові відносини між [PERSON] та АТ «Сєвєродонецька Теплоелектроцентраль» були наявні, але враховуючи їх призупинення не передбачали виконання працівником роботи за укладеним трудовим договором та виплату роботодавцем заробітної плати. Це, незважаючи на встановлення факту незаконності звільнення, не свідчить про позбавлення працівника роботодавцем можливості виконання своєї трудової функції та отримання заробітної плати. [PERSON] не працювала не з вини роботодавця, а всі компенсаційні збитки за таких обставин покладаються на державу, що здійснює збройну агресію проти України. Суд бере до уваги і те, що [PERSON] не зверталася з вимогою\~до роботодавця\~про відновлення\~дії трудового\~договору. Суд бере до уваги і те, що на час призупинення трудового договору з позивачем, остання з 26.02.2022 року перебувала у відпустці по догляду за дитиною до шестирічного віку. Таким чином, судом встановлено відсутність підстав для зобов`язання відповідача виплатити [PERSON] середній заробіток за весь час вимушеного прогулу за період з 22.11.2022 року по 25.10.2023 року у розмірі 77210 грн. 10 коп., а тому в задоволенні позовних вимог суд відмовляє в повному обсязі.

Outcome: dismissed