Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-13 00:00:00

Із заяви вбачається, що [PERSON] має дядька [PERSON] , [INFO] ,який є інвалідом другої групи по психічному захворюванню, безтерміново і потребує постійного стороннього догляду ,перебуває під наглядом психіатра. [PERSON] зареєстрований та постійно проживає за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] за станом здоров`я потребує стороннього догляду, не може користуватись побутовими приладами в повній мірі ,приймати елементарні рішення. Посилаючись на ці обставини\~заявник звернувся до суду з заявою і просив суд ухвалити рішення, яким визнати [PERSON] недієздатним. Ухвалою суду від 04.07.2024 року відкрито провадження по справі та призначено судовий розгляд . Ухвалою суду від 09.08.2024 року призначено по справі судово- психіатричну експертизу [PERSON] , провадження по справі зупинено. 27.01.2025 року до суду повернулися матеріали цивільної справи з висновком експерта. 28.01.2025 року до суду звернувся заявник [PERSON] з заявою про уточнення заявлених вимог в якій просить суд визнати [PERSON] обмежено цивільно дієздатним ( а.с.65). В судовому засіданні суд, заслухавши пояснення представника заявника [PERSON] адвоката Дем`янченка С.М., який уточнену заяву підтримав та просив її задовільнити, думку адвоката Зінченко О.Г. яка не заперечувала. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи і давши їм належну оцінку, приходить до\~висновку, що уточнена заява [PERSON] про визнання громадянина [PERSON] , [INFO] обмежено цивільно дієздатним, підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до глави 2 розділу IV ЦПК України судом здійснюється розгляд справ про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності. За нормою\~ст.293 ЦПК України\~окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. У відповідності до п.1 ч.2\~ст.293 ЦПК України\~суд розглядає в порядку окремого провадження справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи. Відповідно до ч. 1\~ст. 36 ЦК України\~суд може обмежити цивільну дієздатність фізичної особи, якщо вона страждає на психічний розлад, який істотно впливає на її здатність усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Згідно з ч. 1\~ст. 37 ЦК України, над фізичною особою, цивільна дієздатність якої обмежена, встановлюється піклування. \~\~\~\~\~\~ Згідно з вимогами ч.1 ст.39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Рішенням Європейського суду з прав людини від 30 травня 2013 року у справі «Наталія Михайленко проти України», яке 30 серпня 2013 року набуло статусу остаточного, Європейським судом з прав людини констатовано, що у цій справі відсутність у заявниці можливості безпосередньо вимагати поновлення своєї цивільної дієздатності призвела до того, що це питання не розглядалося судами взагалі. Європейський суд з прав людини в своєму рішенні зазначив, що «відсутність судового розгляду цього питання, яке серйозно вплинуло на численні аспекти життя заявниці, не можна виправдати легітимними цілями, що лежать в основі обмеження доступу до суду осіб, визнаних недієздатними» (п. 40). За таких обставин Європейський суд з прав людини дійшов висновку, що ситуація, в якій опинилася заявниця, призвела до відмови у правосудді щодо можливості забезпечення перегляду її цивільної дієздатності, тобто було порушення пункту 1статті 6Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. 15.12.2017 року набрала чинності нова редакція Цивільного процесуального кодексу. Відповідно до приписів законодавства у справах про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності ЦПК передбачається періодичний судовий контроль за наявністю/продовженням існування підстав для обмеження чи позбавлення особи дієздатності (принцип, визначений у рішеннях ЄСПЛ «Наталія Михайленко проти України» (2013), «Станєв проти Болгарії» (2012), «Штукатуров проти Росії» (2008), адже ч. 6 ст. 300 встановлюється максимальний строк дії судового рішення про визнання фізичної особи недієздатною у 2 роки). Згідно абз. 1 п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 «Про судову практику в справах про визнання громадянина обмежено дієздатним чи недієздатним» даними про психічну хворобу можуть бути довідки про стан здоров`я, виписка з історії хвороби й інші документи, видані лікувально-профілактичними закладами. Відповідно до частини 1 статті 298 ЦПК України, суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово психіатричну експертизу. Однак, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.1997 року № 8 акцентовано увагу судів на тому, що висновок експерта не має на перед встановленої сили та переваги над іншими джерелами доказів, підлягає перевірці й оцінці за внутрішнім переконанням суду, яке має ґрунтуватися на всебічному, повному й об`єктивному розгляді всіх обставин справи у сукупності. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] народився [INFO] в с. Бірки Зіньківського району Полтавської області (а.с.4). [PERSON] за станом здоров`я потребує стороннього догляду. Відповідно до довідки МСЕ від 14.06.2007 року [PERSON] має другу групу інвалідності безтерміново ( а.с.6). Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 33 від 17.01.2025 року [PERSON] , [INFO] на даний час виявляє ознаки стійкого хронічного психічного розладу ,а саме хронічного маячного розладу, стан ремісії.. Наявний у [PERSON] психічний розлад істотно впливає на його здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними ( а.с.57-61). Відповідно до ч. 3\~ст. 296 ЦПК України\~заява про визнання особи недієздатною може бути подана членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, психіатричним закладом. Однак,\~Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.1997 року № 8\~акцентовано увагу судів на тому, що висновок експерта не має наперед встановленої сили та переваги над іншими джерелами доказів, підлягає перевірці й оцінці за внутрішнім переконанням суду, яке має ґрунтуватися на всебічному, повному й об`єктивному розгляді всіх обставин справи у сукупності. Суду доведено, що [PERSON] виявляє ознаки стійкого хронічного психічного розладу ,а саме хронічного маячного розладу, стан ремісії.. Наявний у [PERSON] психічний розлад істотно впливає на його здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними ( підпадає під дію ст.36 ЦК України) , а тому суд приходить до висновку, про доцільність визнання [PERSON] обмежено цивільно дієздатним. Відповідно до ч.6\~ст.300 ЦПК України, строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. За таких обставин, враховуючи, що [PERSON] на даний час підпадає під дію ст.36 ЦК України, суд приходить до висновку про необхідність визнання його обмежено дієздатним. Відповідно до вимог ч.2ст.\~299\~ЦПК України судові витрати, пов`язані з провадженням справи про визнання фізичної особи недієздатною або обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, відносяться на рахунок держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved