Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-04 00:00:00

23 вересня 2024 року позивач [PERSON] (далі - Позивач, [PERSON] ), звернувся до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до відповідача акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (далі Відповідач) про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я на виробництві в сумі 715 680 гривень. В обґрунтування позовних вимог послався на те, що у період часу з 13.10.2003 року по 04.04. 2008 рік та з 17.12.2019 рік по 18.08.2023 рік перебував у трудових відносинах з відповідачем. Вказав, що рішенням МСЕК від 13 серпня 2024 року йому встановлено 65% втрати професійної працездатності, з яких первинно 55% у зв`язку з професійними захворюваннями, та третю групу інвалідності. Зазначив, що у зв`язку з отриманим профзахворюванням він переносить фізичний біль та страждання, кожного дня відчуває виражену задишку при незначному фізичному навантаженні, епізоди утрудненого дихання, кашель, частіше з виділенням невеликої кількості слизового, в`язкого харкотиння, рідше сухий приступоподібний кашель, біль у грудях та міжлопатковій ділянці, біль та обмеження рухів у шийному і попереково-крижовому відділах хребта, з іррадіацією у праву ногу, біль та обмеження рухів у плечових, ліктьових та колінних суглобах, зниження слуху на обидва вуха, погіршення розбірливості мови, постійний шум у голові та вухах, загальну слабкість, втому, головний біль, запаморочення. Вказав, що у віці 41 року він вимушений буде кожного дня зазнавати та терпіти на протязі багатьох років фізичний біль та страждання. Зазначив, що внаслідок отриманого професійного захворювання у віці 40 років порушений звичайний спосіб життя, він визнаний не придатним до роботи за своєю спеціальністю, і навіть не може виконувати домашню роботу, яку виконував до отримання професійного захворювання, він постійно відчуває обмеженість у спілкуванні з оточуючими людьми, та обмеженість у можливості продовжувати активний спосіб життя, він вимушений постійно проходити медикаментозне та санаторно-курортне лікування, що вимагає додаткових зусиль для організації його життя. Вказав, що усе викладене призвело до завдання йому моральної шкоди, яку просить стягнути з відповідача. Ухвалою судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 вересня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. 10 жовтня 2024 року\~від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити у задоволенні позову. В судове засідання сторони, представники сторін не з`явилися, своїми заявам просили суд розглянути справу за їхньої відсутності. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до\~ст.247 ч.2 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] у період з 13.10.2003 року по 04.04. 2008 рік та з 17.12.2019 рік по 18.08.2023 рік перебував у трудових відносинах з відповідачем, і працював з повним робочим днем в підземних умовах, та був звільнений з підприємства відповідача, що підтверджується копією трудової книжки на ім`я [PERSON] . Відповідно до Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 23 квітня 2024 року, складеного в АТ «Криворізький залізорудний комбінат», встановлено наявність у [PERSON] професійного захворювання хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої стадії (пиловий бронхіт першої-другої стадії, емфізема легень першої-другої стадії), група В. Легенева недостатність другого ступеня; радикулопатія попереково-крижова L4, L5, S1 з помірно вираженими статико-динамічними порушеннями хребта, м`язово-тонічним та стійким больовим синдромами, нейродистрофією у вигляді остеоартрозу у поєднанні з періартрозом колінних суглобів (ПФ першого-другого ступеня); хронічна двобічна сенсоневральна (нейросенсорна) приглухуватість другого ступеня (з легким зниженням слуху) - за класифікацією [PERSON] і Н.І. Пономарьової, із зазначенням причин його виникнення - пил переважно фіброгенної дії, важкість праці, шум. Згідно пункту\~17\~даного Акту\~зазначено,\~що хронічне\~професійне захворювання\~виникло та\~таких обставин,\~в тому\~числі:\~працюючи у\~період часу\~з 17.12.2019\~по 18.08.2023\~року,\~13.10.2003\~по 04.04.2008\~рік на\~АТ «Криворізький залізорудний комбінат» підпадав під плив підвищених концентрацій аерозолів фіброгеної діє, та рівнів шуму, які підвищували нормативні. Внаслідок зазначено вище захворювання позивач [PERSON] , 13 серпня 2024 року пройшов огляд медико-соціальною експертною комісією (надалі - МСЕК), де йому встановлено ступінь втрати професійної працездатності 65%, з яких первинно за професійним захворюванням 30% по радикулопатії, 20% по ХОЗЛ, 5% по туговухості, повторно 10% по трудовому каліцтву 2013 року, з 15 липня 2024 року до 01 серпня 2026 року, з переоглядом 10 липня 2026 року, а також встановлено первинно третю групу інвалідності з 15 липня 2024 року до 01 серпня 2026 року, з переоглядом 10 липня 2026 року. Крім того визначено потреби у медичній та соціальній допомозі: медикаментозне лікування, забезпечення виробами медичного призначення, санаторно-курортне лікування. Також протипоказана важка фізична праця, тривала хода, вимушена поза, переохолодження в умовах виробничого пилу, шуму, рекомендовано спостереження у сімейного лікаря, невролога. Вказані обставини підтверджується копіями довідок МСЕК серії 12ААА №130169 від 13.08.2024, серії 12ААГ №573815 від 13.08.2024 року. Судом встановлено, що постановою Дніпровського апеляційного суду від 18 лютого 2025 року, рішення\~\~Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 листопада 2024 року в частині розміру моральної шкоди, стягнутої з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь [PERSON] , змінено, зменшивши цей розмір з 220 000 гривень до 150 000 (сто пятдесят тисяч) гривень. Статтею 3 Конституції України передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46 Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону праці» відшкодування моральної шкоди провадиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральної втрати потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. \~Під моральною втратою потерпілого розуміються страждання, заподіяні працівникові внаслідок фізичного або психічного впливу, що спричинило погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.\~ Відшкодування моральної шкоди можливе без втрати потерпілим працездатності.\~ Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У зв`язку з тим, що відповідно до положень ст. 237-1 КЗпП України відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок професійного захворювання, спричиненого негативними виробничими факторами під час виконання позивачем трудових обов`язків, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про необхідність відшкодування позивачу моральної шкоди за рахунок відповідача. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» з наступними змінами, факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя. Як зазначено в п. 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року по справі № 1-9/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. Судом встановлено, що у зв`язку з отриманням професійного захворювання та встановленням стійкої втрати працездатності первинно у розмірі 65%, строково, та встановлення третьої групи інвалідності строково з переоглядом, позивачу заподіяно моральну шкоду. Внаслідок отриманого професійного захворювання у позивача змінилися умови життя, його постійно турбує фізичний біль. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому, суд враховує загальний період роботи позивача в шкідливих умовах впродовж 15 років 05 місяців, з яких саме на підприємстві відповідача впродовж певного часу, характер та тривалість отриманого професійного захворювання, відсоток втрати позивачем професійної працездатності у зв`язку з професійним захворюванням, тяжкість вимушених змін в його життєвих і виробничих стосунках, що позивачу первинно встановлено 65% втрати професійної працездатності в зв`язку з професійним захворюванням, із визначенням третьої групи інвалідності, з переоглядом, і, виходячи з цих обставин, суд, вважає за необхідне визначити розмір моральної шкоди 120000 гривень, задовольнивши частково позовні вимоги, враховуючи також ту обставину, що постановою Дніпровського апеляційного суду від 18 лютого 2025 року, рішення\~\~Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 листопада 2024 року в частині розміру моральної шкоди, стягнутої з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь [PERSON] , змінено, зменшивши цей розмір з 220 000 гривень до 150 000 (сто пятдесят тисяч) гривень. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в сумі 1211 гривен 20 копійок.

Outcome: partial