Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом в якому просить Усунути перешкоди\~у здійсненні\~права користування\~та розпорядження\~квартирою [ADDRESS] ,\~шляхом скасування\~арешту,\~реєстраційний номер\~обтяження:\~8175585\~від 11.11.2008,\~реєстратор обтяження\~Перша одеська\~державна нотаріальна\~контора,\~підстава обтяження:\~ухвала,\~б/н,\~15.05.2002,\~Суд Київського\~району м.Одеси,\~архівний номер\~2996850ODESSA1,\~архівна дата\~16.05.2002.\~ При\~цьому позивач\~посилається на\~те,що він є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору дарування від 05.05.2001 за р.№3879. На даний час позивачу стало відомо, що в провадженні Київського районного суду м.Одеси перебувала справа №2-213 від 2002 року за позовом [PERSON] до [PERSON] (брата позивача) про стягнення шкоди і в рамках цієї справи 15.05.2002 був накладений арешт на спірну квартиру. Оскільки, на момент винесення ухвали про накладення арешту, [PERSON] не був учасником справи за позовом [PERSON] , він вимушений звернутись до суду з даним позовом, так як вказаний арешт обмежує його право власності. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 23.12.2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, передбаченого ст.274-279 ЦПК України, з повідомленням (викликом) сторін. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, представник позивача адвокат Завальнюк Д.Ю. надав до суду заяву в якій просив суд розглядати справу за їх відсутності, позовні вимоги задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачка до судового засідання не з`явилась, повідомлялась, про причини не явки до судового засідання не сповістила, правом на надання відзиву на позовну заяву не скористалась, будь-яких письмових заяв та клопотань до суду з приводу розгляду справи не надала. Згідно з ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення заочного рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. З урахуванням вказаного суд приходить до висновку про наявність підстав у розумінні ч. 1 ст. 280 ЦПК України для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що рішенням Київського районного суду м.Одеси від 17.05.2002 було задоволено позов [PERSON] до [PERSON] (справа №2-213) та стягнуто з останнього 9027 гривень. Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 23.01.2003 рішення Київського районного суду м.Одеси від 17.05.2002 змінено, зменшено розмір шкоди до 5027 гривень. Постановою Київського ВДВС у м.Одесі від 29.10.2024 виконавче провадження по виконанню виконавчого листа №2-213 виданого Київським районним судом м.Одеси 21.03.2003 закінчено, чинність арешту накладеного в рамках виконавчого провадження припинено. В рамках розгляду вказаної вище справи ухвалою Київського районного суду від 15.02.2002 був накладений арешт на квартиру [ADDRESS] . [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується договором дарування від 05.05.2001 за р.№3879, зареєстрованим 11.05.2001 в КП «ОМБТІ та РОН» за №3218 стор.61-кн.115 доп. З інформаційної довідки 414994366 вбачається, що на квартиру [ADDRESS] накладений арешт - реєстраційний номер обтяження: 8175585 від 11.11.2008, реєстратор обтяження Перша одеська державна нотаріальна контора, підстава обтяження: ухвала, б/н, 15.05.2002, суд Київського району м.Одеси, архівний номер 2996850ODESSA1, архівна дата 16.05.2002 року. Конституцією України\~(ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 р. відповідно до\~Закону від 17 липня 1997 р. N 475/97-ВР\~"Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., Першого протоколу та протоколів N 2, N 4, N 7 та N 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (статті 316, 317, 319, 321 ЦК України). Згідно ч.1.\~ст. 317 ЦК України\~\~ власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч.1,2\~ст. 319 ЦК України\~\~ власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Серед способів захисту речових прав цивільне законодавство виокремлює, зокрема, витребування майна з чужого незаконного володіння у порядку статей 387, 388 ЦК України (віндикаційний позов) й усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном згідно зі статтею 391 ЦК України (негаторний позов). Позовом про витребування майна (віндикаційним позовом) є вимога власника, який не є володільцем належного йому на праві власності індивідуально визначеного майна, до особи, яка ним заволоділа, про витребування (повернення) цього майна з чужого незаконного володіння. Негаторний позов - це вимога власника, який є володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди чи зобов`язати відповідача утриматися від вчинення дій, які можуть призвести до виникнення таких перешкод. Схожі висновки викладені, зокрема, у пункті 88 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.01.2023 у справі № 488/2807/17. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (стаття 391 ЦК України). За змістом цієї статті негаторний позов застосовується для захисту від порушень, які не пов`язані із позбавленням володіння (див. пункт 71 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц). За висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними, зокрема, у пункті 72 постанови від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц та пункті 100 постанови від 18.01.2023 у справі № 488/2807/17, визначальним критерієм для розмежування віндикаційного та негаторного позовів є відсутність або наявність у позивача володіння майном; відсутність або наявність в особи володіння нерухомим майном визначається виходячи з принципу реєстраційного підтвердження володіння; особа, до якої перейшло право власності на об`єкт нерухомості, набуває щодо нього всі правоможності власника, включаючи право володіння. Статтею 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При таких обставинах та з огляду на те, що оскаржуваний арешт накладений у справі, в якій позивач не був стороною, а відповідно і не є боржником за рішенням суду, позовні вимоги[PERSON] підлягають задоволенню.

Outcome: approved