Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-11 00:00:00

Представник позивача Моторного (транспортне) страхове бюро України - адвокат Сечко С.В. звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом до [PERSON] , про відшкодування шкоди в порядку регресу. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 11.03.2023 об 11 год. 32 хв. на дорозі М05 Київ-Одеса 22км+500м. в напрямку м. Одеси сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Volkswagen Passat», номерний знак [NUMBER] , яким керував [PERSON] та автомобіля марки «Toyota Camry», номерний знак [NUMBER] , яким керував [PERSON] та належить [PERSON] . Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28.04.2023 у справі №357/3005/23 [PERSON] було визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано до нього стягнення у виді штрафу. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. За номерним знаком [NUMBER] було застраховано інший транспортний засіб, згідно полісу №210622159. Потерпілий - власник автомобіля «Toyota Camry», номерний знак [NUMBER] , звернувся до позивача із повідомленням про ДТП та заявою про виплату страхового відшкодування. Позивач відшкодував завдані відповідачем збитки внаслідок ДТП у розмірі 72432,15 грн, які позивач просить стягнути з відповідача, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028,00 грн. Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду міста Києва від 11.12.2024 цивільну справу за позовом Моторного (транспортне) страхового бюро України до [PERSON] , про відшкодування шкоди в порядку регресу направлено до Оболонського районного суду міста Києва для розгляду за підсудністю. Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 20.01.2025 прийнято до розгляду справу та відкрито спрощене позовне провадження у справі, з повідомленням (викликом) сторін, призначено справу до судового розгляду. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся. При цьому, 05.03.2025 до суду надійшло клопотання представника позивача, в якому просив розглянути справу без його участі та зазначив, що вимоги позовної заяви підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив. Відзив на позовну заяву до суду не подав. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин та за відсутності заперечень представника позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. У зв`язку з неявкою в судове засідання усіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 11 березня 2023 року о 11 год. 32хв., на автодорозі М05 Київ-Одеса 22км+500м. в напрямку м. Одеси, водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом VOLKSWAGEN PASSAT, державний реєстраційний номер [NUMBER] , не вибрав безпечної швидкості, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу, що призвело до зіткнення, а також не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну у результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем TOYOTA CAMRY, державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальних збитків, чим порушив п.12.1, 13.3, 2.3б Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст.124КУпАП. Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28.04.2023 [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інше, справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Оскільки вказана вище постанова суду має по цій справі преюдиційне значення, вказані обставини стосовно вини [PERSON] у вказаному ДТП, відповідно до зазначених вище норм, не підлягають повторному доведенню. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована не була, що підтверджується відсутністю інформації щодо страхування в Єдиній централізованій базі даних МТСБУ. Згідно із ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Положеннями ч. 2 ст. 1187 ЦК України, передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з підпункту "а" пункту 41.1 статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Положеннями статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Згідно із п. 36.2 ст. 36 цього ж Закону, страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених уст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. При цьому, відповідно до пункту 40.3 статті 40 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ має право залучати аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, у порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених у статті 41 цього Закону. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] власником автомобіля «Toyota Camry», номерний знак [NUMBER] є [PERSON] . На момент ДТП автомобіль «Toyota Camry», номерний знак [NUMBER] був застрахований у ТДВ «СГ «Оберіг». Як вбачається з матеріалів справи, 11.03.2023 власник автомобіля ««Toyota Camry», номерний знак [NUMBER] звернувся до позивача із заявою про відшкодування завданої шкоди. На замовлення Моторного (транспортного) страхового бюро України ФОП [PERSON] складено звіт вих. № 34220 від 10.04.2023, щодо визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу «Toyota Camry», номерний знак [NUMBER] . Відповідно до наказу Моторного (транспортного) страхового бюро України № 3/8743 від 15.05.2023, потерпілому [PERSON] підлягає відшкодуванню шкода, заподіяна в результаті ДТП у розмірі 70982,15 грн. Позивач відшкодував потерпілому завдану відповідачем шкоду внаслідок ДТП у розмірі 70982,15 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №922293 від 17.05.2023, а також поніс витрати на послуги аварійного комісара (експерта) у розмірі 1450,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 921397 від 26.04.2023. Ураховуючи вищевикладене, розмір витрат Моторно (транспортного) страхового бюро України становить 72432,15 грн. Згідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до підпункту 38.2.1 пункту 38.2 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Отже, відповідно до ст. 1191 ЦК України та п. 38.2.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», після проведення виплати на користь [PERSON] у Моторного (транспортного) страхового бюро України виникло право зворотної вимоги до відповідача [PERSON] . Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Тому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Стороною відповідача не надано доказів в розумінні положень ст. ст.76-81 ЦПК України на спростування даних обставин. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача кошти в загальному розмірі 72432,15 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору у сумі 3028,00 грн.

Outcome: approved