Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-05 00:00:00

Звертаючись до суду з позовною заявою, позивачка в обґрунтування заявлених позовних вимог зазначила, що з 24 квітня 2004 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Від цього шлюбу вони мають сина [PERSON] , [INFO] , матір`ю дитини є вона - [PERSON] , батьком є відповідач [PERSON] . 08 січня 2015 року рішенням Баглійського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області їх шлюб розірвано. На сьогоднішній день син [PERSON] є повнолітнім, однак продовжує навчатися у Кам`янському енергетичному фаховому коледжі на III курсі у групі КН-22-9 за освітньою програмою спеціальності 122 «Комп`ютерні науки» денного відділення за регіональним замовленням з 01 вересня 2022 року по 30 червня 2026 року, що підтверджується довідкою № 227 від 27.11.24 виданої директором учбового закладу, у зв`язку з чим не має змоги влаштуватися на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. Сину потрібні кошти на утримання ноутбука, який використовує в навчальній програмі, на придбання книг, зошитів, одягу, взуття, харчування, засобів гігієни та інші витрати. Крім того, син спостерігається у кардіолога з приводу порушення серцевого ритму (вегетативна дисфункція синусового вузла, шлуночкова екстрасистолія на тахітемпі), метаболічної кардіоміопатії, розлади вегетативної системи, що потребує додаткових коштів на обстеження, ліки, на дворазове в рік проходження профілактичного стаціонарного лікування, на що потрібно не малі кошти. Син постійно проживає з нею за однією адресою, що підтверджується довідкою про склад сім`ї від 02.12.2024 року, виданої ТОВ «Абонент XXI», і знаходиться на повному її забезпечені, однак її доходів не вистачає. За рішенням Баглійського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 04 вересня 2017 року з 12 липня 2017 року до досягнення [PERSON] повноліття з відповідача на її користь стягувалися аліменти на його утримання у розмірі 1/4 з усіх видів заробітку (доходів) щомісяця. Відповідач на даний час працює менеджером на успішному підприємстві по виробництву лікарських засобів Акціонерного товариства «ФАРМАК», одержує своєчасно заробітну плату та пенсію, має гарний дохід, який дозволяє надавати в подальшому допомогу в утриманні їх спільної дитини. У відповідача немає у наявності непрацездатної дружини, дітей та аліментів інших дітей. На підставі зазначеного позивачка просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина, який навчається у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно до досягнення дитиною 23 років чи закінчення навчання. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Суду пояснила, що у зв`язку з тим, що син навчається на денній формі навчання, він не працює, отримує лише стипендію, якої взагалі не вистачає на потреби сина, на його одежу, харчування, засоби гігієни, навчання з репетиторами, покупку книжок для навчання, оплату інтернету, який також необхідний в навчальному процесі, так як син планує в подальшому вступ на вищого навчального закладу Представник позивачки [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Суду пояснила, що представник відповідача хоча і вказав про те, що відповідач та його дружина мають інвалідність другої групи, проте вони є досить забезпеченими особами, оскільки відповідач працює та отримав заробітної плати за 2024 рік 600409грн. Окрім цього відповідач отримав пенсію за вказаний рік в сумі 143160грн. Таким чином його сукупний дохід за минулий рік склав 743569грн. Дружина відповідача також отримує досить велику пенсію, а саме 16213, 54 грн. на місяць. Таким чином відповідач є заможною людиною та взмозі сплачувати аліменти на утримання свого сина, який продовжує навчання. Більше ніяких аліментних зобов`язань відповідач не має, так як син [PERSON] це його єдиний син, тому відповідач повинен допомогти сину, який продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, пояснив, що він дійсно проживає разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] , та знаходиться на її утриманні. Він навчається у Кам`янському енергетичному фаховому коледжі на III курсі, на денному відділенні, за спеціальністю «комп`ютерні науки», ніде не працює та потребує матеріальної допомоги. Стипендії йому не вистачає, так як гроші витрачає на репетиторів та лікування. У нього є хронічні захворювання подагра та серцева недостатність, двічі на рік він проходить стаціонарне лікування. Він не заперечує, щоб аліменти на його утримання стягувались на користь матері, оскільки попередні аліменти, коли він був ще неповнолітній, стягувались на користь матері, яка їх витрачала на його утримання та розвиток. Після того, як йому виповнилось 18 років, батько лише одного разу дав йому 4 тисячі гривень. Представник відповідача [PERSON] адвокат Ковальчук Д.Ю. надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що з позовними вимогами [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання не погоджується з огляду на наступне. По-перше, син [PERSON] навчається в Кам`янському енергетичному фаховому коледжі за рахунок коштів державного (регіонального) бюджету, що підтверджується наказом вказаного коледжу від 28.07.2022 р. № 43с. Тобто Позивач та син не потребує коштів для оплати його навчання у даному навчальному закладі. Більше того, [PERSON] отримує щомісяця стипендію, якої достатньо для забезпечення власних додаткових потреб. Згідно з довідкою № 728 Кам`янського енергетичного фахового коледжу від 26.12.2024 р., за період з вересня 2022 року по грудень 2022 року [PERSON] отримав стипендії на суму 6040,00 грн. Згідно з довідкою № 729 Кам`янського енергетичного фахового коледжу від 26.12.2024 р., за період з січня 2023 року по грудень 2023 року [PERSON] отримав стипендії на суму 18120,00 грн. Згідно з довідкою № 730 Камянського енергетичного фахового коледжу від 26.12.2024 р., за період з січня 2024 року по грудень 2024 року [PERSON] отримав стипендії на суму 18444,65 грн. По-друге, відповідач є непрацездатною особою (пенсіонером згідно пенсійного посвідчення № [NUMBER] ) та інвалідом II групи безтерміново, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією № 946582 від 22.01.2015. Згідно з довідкою амбулаторії загальної практики - сімейної медицини м. Городище від 21.12.2024 відповідач перебуває на диспансерному обліку у лікаря загальної практики з приводу: діагноз - загальне захворювання. Потребує постійного лікування, обстеження та реабілітації. Являється інвалідом другої групи. Постійно лікується у невролога, кардіолога. Отже, відповідач за станом здоров`я потребує постійного лікування, витрачання власних коштів на підтримання свого здоров`я в належному стані. По-третє, у відповідача на утриманні знаходиться непрацездатна його дружина - [PERSON] , яка є пенсіонером (пенсійне посвідчення № [NUMBER] ) та інвалідом II групи безстроково, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 28.06.2023. Згідно з довідкою амбулаторії загальної практики - сімейної медицини м. Городище, [PERSON] перебуває на диспансерному обліку у лікаря загальної практики з приводу: діагноз - загальне захворювання. Потребує постійного лікування, обстеження та реабілітації. Являється інвалідом другої групи. Постійно лікується у онколога, ендокринолога, невролога, кардіолога. Відповідно Відповідач змушений витрачати значні кошти на лікування своєї непрацездатної дружини. Отже, враховуючи вищевказані доводи, позивач та син [PERSON] не потребують матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням в Кам`янському енергетичному фаховому коледжі, а відповідач не має можливості надавати вказану допомогу (аліменти). Навпаки, повнолітній син зобов`язаний піклуватися про свого непрацездатного батька згідно ст. 51 Конституції України. В задоволенні позовних вимог просить відмовити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, його представник адвокат Ковальчук Д.Ю. в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. Позивачка [PERSON] надала відповідь на відзив, в якій зазначила, що у відзиві на позовну заяву відповідач вказує, що [PERSON] навчається в Кам`янському енергетичному фаховому коледжі за рахунок коштів державного (регіонального) бюджету, та не потребує коштів для оплати його навчання. Але, вона цього не заперечувала, і саме це зазначила у позовній заяві. Але, до цих витрат не входять супутні витрати на харчування, деякі навчальні матеріали, кишенькові витрати, витрати на проїзд тощо. Також, для кращого засвоювання навчальної програми з деяких предметів, дисциплін (дискретна та вища математика, теорія алгоритмів, англійська та українська мови) додатково залучають викладача (репетитора), який проводить індивідуальні заняття, за що проводиться певна оплата. Вона не заперечує, що син отримує стипендію в зазначених в довідках розмірі, це відомо і відповідачу. Не зрозуміло, що мав на увазі відповідач, коли у відзиві зазначив: «Більше того, [PERSON] отримує щомісяця стипендію, якої достатньо для забезпечення власних додаткових потреб». Отримання доходу дитиною, який нехай і забезпечує частково його потреби, але не перевищує доходів аліментнозобов`язаної особи (отримувана стипендія), не звільняє батьків від виплати аліментів (ст.188 СК України). Син [PERSON] не отримує державне забезпечення, що повністю покриває необхідні на нього витрати, не перебуває на повному речовому, продовольчому та фінансовому забезпеченні за рахунок державного бюджету. У нього немає стабільного заробітку або підробітку, внаслідок чого міг би задовольнити свої базові потреби самостійно. Працювати він не може з причини наявності хронічних захворювань. Розмір стипендії з погляду на нинішні ціни на продукти, одяг, взуття тощо є незначним доходом, розмір стипендії є в два рази меншим за прожитковий мінімум. У сина також відсутні сторонні джерела доходу, такі як відсотки за депозитом, цінними паперами, орендна плата за здачу власного приміщення тощо. Дохід сина (стипендія) в десятки разів менший доходу відповідача. Її середній місячний дохід також в два рази менший чим відповідача. Нею вживалися певні заходи (велись перемовини) щодо вирішення питання по утриманню сина [PERSON] відповідачем в грошовій формі, але не було досягнуто згоди. В зв`язку з чим вона вимушена була звернутися до суду з позовною заявою про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини. Що стосується знаходження на утриманні у відповідача непрацездатної дружини, то це є не зовсім вірною інформацією. Відповідачем надано довідку, підписану лікарем загальної практики, в якій відсутня дата складання її, номер реєстрації, не зазначено з якого часу знаходиться на обліку диспансерному і чи на даний час, відсутній підпис керівника комунального закладу охорони здоров`я. Дана довідка ніяким чином не підтверджує сам факт утримання відповідачем своєї дружини. [PERSON] є пенсіонером, як підтверджує посвідчення, отримує від держави матеріальне забезпечення - пенсію по інвалідності. Як їй відомо з достовірних джерел, пенсія складає приблизно 17 тисяч грн. в місяць (прожитковий мінімум такої категорії людей з 01.01.2025 року - 2361 грн.). Враховуючи зазначене вона вважає, що дружина відповідача має можливість себе утримувати з таких доходів і, не потребує матеріальної допомоги зі сторони відповідача. Відповідачем також не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт перебування [PERSON] у відповідача на утримуванні, що він саме з своїх доходів витрачає на її лікування, обстеження та реабілітацію. Відповідач у відзиві зазначає, що він є непрацездатною особою та інвалідом II групи за загальним захворюванням безтерміново. Надано довідку суду, підписану лікарем загальної практики, яка не відповідає формі, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 14.02.2012 № 110 (із змінами 2023 року), відсутній номер довідки та не засвідчена підписом керівника лікувального закладу охорони здоров`я (зав амбулаторією). В даній довідці не зазначено з якого часу знаходиться відповідач на диспансерному обліку, діагноз або код медичного захворювання за МКХ-10 (діагноз - це стислий письмовий висновок про наявну хворобу, виражений із застосуванням медичних термінів, що позначають назву хвороби). Нічим не підтверджено, що відповідач постійно лікується у невролога та кардіолога. Відповідачем не надано жодного належного доказу, що підтверджує його фактичне амбулаторне або стаціонарне лікування (витяги медичної картки амбулаторного хворого, виписки з медичної карти стаціонарного хворого, карту обліку диспансеризації ф.№131/о в яку заноситься інформація щорічного огляду, лікарняні листи, індивідуальна програма реабілітації інваліда тощо). Вважає, що ця довідка не є належним доказом у справі, так як не містить доказову інформацію. Відповідачем не надано письмові докази фактично витрачених грошових коштів на лікування, обстеження, процедури, санаторного лікування, щодо заходів профілактики захворювань тощо. Рішенням Баглійського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 04 вересня 2017 року стягнуто з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі 1/4 частки з усіх видів доходів. Дане рішення відповідачем визнано та не оскаржувалося в апеляційному порядку. На даний час відповідачем не надано доказів, які підтверджували б, що стан здоров`я та фінансове становище його погіршилися в порівнянні з минулими роками (коли відповідач сплачував аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини заробітку), що доходи, які він має, унеможливлюють утримання навіть самого себе. Відповідач не зазначив у відзиві, що він працевлаштований на роботі в АТ «ФАРМАК», отримує регулярно немалу заробітну плату (зарплата за 2024 рік загалом складає біля 480 тис. грн., що підтверджується розміром сплачених аліментів в 2024 році на неповнолітнього сина) та не надав суду довідку з місця роботи про заробітну плату(доходи) та з Пенсійного фонду України. В зв`язку з цим, відповідача не можна визнати непрацездатним. Він працевлаштований не як інвалід II групи (як особа зі стійким розладом функцій організму) по квоті, передбаченої ст.19 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю», а на загальний постійній основі (не тимчасово), згідно діючого трудового законодавства України, працює повний робочий день, нарівні з іншими працівниками товариства і справляється з трудовими обов`язками, отримує відповідну заробітну плату. Це не є єдиним джерелом доходів відповідача. Відповідач отримує спеціальну пенсію по інвалідності, загальна сума за 2024 рік складає біля 143 тис. грн. З цього випливає, що середній місячний дохід відповідача загалом складає біля 52 тис. грн. Заводячи суд в оману, відповідач навмисно не надав разом із відзивом довідку про свої доходи. Враховуючи зазначене, вважала, що відповідача можливо прирівняти до звичайних платників аліментів, і стягнення може проходити з усіх видів заробітку (доходів) без можливості отримання додаткових пільг чи поступок. Також просить суд при винесені об`єктивного, неупередженого рішення взяти до уваги те, що їх з відповідачем син має хронічне захворювання життєво-важливого органу - серця (порушення ритму серця), вегетативної нервової системи, подагрична артропатія, в зв`язку з чим необхідно проводити належні дійові, матеріально затратні заходи щодо профілактики прогресування цих хвороб, своєчасне обстеження та проходження лікування, належне харчування. Крім цього, просить взяти до уваги, що вона також має ряд хронічних захворювань, на які витрачуються немалі кошти. Вважає, що виплати аліментів на утримання сина в розмірі 1/4 доходів відповідача є йому посильними і не будуть заважати нормальному функціонуванню та забезпеченню необхідним доглядом і лікуванням. Позовні вимоги просить задовольнити. В наданих представником відповідача адвокатом Ковальчуком Д.Ю. запереченнях на відповідь на відзив зазначено, що посилання позивача на ту обставину, що у відповідача наявна заробітна плата, яка перевищує доходи позивача, а також його сина, не свідчить про наявність у нього обов`язку сплачувати аліменти на дитину у зв`язку з її навчанням, оскільки навчання є безкоштовним за рахунок державного бюджету. Тобто у позивачки відсутні будь-які витрати на оплату навчання. Фактично більшість доводів, викладених у відповіді на відзив позивача зводиться до того, що оскільки відповідач та його дружина отримують доходи, то автоматично мають утримувати позивачку та її сина, незалежно від того, чи потребує син вказаних аліментів для навчання. Стосовно посилань позивача на поганий стан її здоров`я, то ці обставини взагалі жодним чином не свідчать про необхідність сплати аліментів на її утримання, оскільки відповідач взагалі не зобов`язаний за законом утримувати колишню дружину, і позов позивачки стосується саме сплати аліментів на дитину у зв`язку з навчанням. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання у повному обсязі. Суд, заслухавши позивача, представника позивача, представника відповідача, третю особу, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, оцінивши кожний доказ окремо, а також докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків. Згідно із ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи. В судовому засіданні досліджені всі докази, подані учасниками справи. Клопотання про витребування і дослідження інших доказів до суду не надходило. Суд постановляє рішення на підставі повно і\~всебічно з`ясованих\~обставин,\~на які\~сторони посилаються\~як на\~підставу своїх\~вимог і\~заперечень,\~підтверджених тими\~доказами,\~які були\~досліджені в\~судовому засіданні. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У судовому засіданні встановлено наступне. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 24 квітня 2004 року (арк.. с. 12). 08 січня 2015 року рішенням Баглійського районного суду міста Дніпродзержинська їх шлюб розірвано (арк.с.17). Від цього шлюбу сторони по справі мають сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до копії свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , його батьками є відповідач [PERSON] та позивачка [PERSON] (арк.с. 13). На час подачі позову до суду та в період судового провадження [PERSON] навчався у Кам`янському енергетичному фаховому коледжі на III курсі у групі КН-22-9 за освітньою програмою спеціальності 122 «Комп`ютерні науки» денного відділення за регіональним замовленням з 01 вересня 2022 року по 30 червня 2026 року, що підтверджується довідкою № 227 від 27.11.2024 виданої директором коледжу [PERSON] . Закінчує коледж 30 червня 2026 року (арк.с. 14). Ці обставини не заперечувались сторонами. [PERSON] проживає та зареєстрований разом з позивачкою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , даний факт підтверджується довідкою про склад сім`ї, виданої ТОВ «Абонент ХХІ» від 02.12.2024 року (арк.с. 15), довідкою про реєстрацію місця проживання (арк. с. 11), та поясненнями самого [PERSON] . Відповідно до\~ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка або син, а також самі дочка або син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчання, до досягнення ними двадцяти трьох років. Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються\~главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті199, 200, 201цьогоКодексу). За таких обставин, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежного від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Посилання представника відповідача на те, що син відповідача навчається за рахунок коштів державного (регіонального) бюджету, не мають для вирішення справи ніякого значення, адже законодавець в статті до\~ст.199 СК України, не визначив як обов`язкову умову те, що аліменти на повнолітніх дітей стягуються лише у випадку, коли дитина навчається за контрактом. Представник відповідача зазначає, що син відповідача отримує стипендію, якої достатньо для забезпечення власних додаткових потреб. Разом з цим суд звертає увагу, що аліменти це кошти не для забезпечення додаткових потреб, а саме для утримання, які закон зобов`язує платити одного з батьків на утримання дитини. Згідно зі\~статтею 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів із урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів із одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до\~ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. В п. 20\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~зазначено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів:1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. У судовому засіданні встановлено, що всі вищезазначені вимоги існують, адже син сторін досяг 18 років, продовжує навчання на денній формі, мешкає та зареєстрований за місцем реєстрації матері. Оскільки навчається на денній формі навчання, та має хронічні захворювання, не має можливості працювати, тому потребує матеріальної допомоги та утримання, про що син сторін [PERSON] сам підтвердив у судовому засіданні. В документах доданих до відзиву, а саме копії довідок № 728, № 729, № 730 від 26.12.2024 року про доходи [PERSON] зазначено, що [PERSON] навчається у Кам`янському енергетичному фаховому коледжі у групі КН-22-9 на третьому курсі денної форми навчання, та його дохід у період з вересня 2022 року по грудень 2022 року складають 6040,00 грн.; за період з січня 2023 року по грудень 2023 року складають 18120,00 грн.; за період з січня 2024 року по грудень 2024 року складають 18444,65 грн. (арк.с. 42-44). Отримання доходу дитиною, який нехай і забезпечує частково його потреби, але не перевищує доходів аліментнозобов`язаної особи (отримувана стипендія), не звільняє батьків від виплати аліментів (ст.188 СК України). Син сторін [PERSON] не отримує державне забезпечення, що повністю покриває необхідні на нього витрати, не перебуває на повному речовому, продовольчому та фінансовому забезпеченні за рахунок державного бюджету. У нього немає стабільного заробітку або підробітку, внаслідок чого міг би задовольнити свої базові потреби самостійно. Працювати він не може з причини того, що навчається на денній формі навчання. Окрім того, має ряд хронічних захворювань: порушення серцевого ритму, вегетативна дисфункція синусового вузла, метаболічна кардіоміопатія, подагрична артропатія, що підтверджується виписками з медичних карток амбулаторного та стаціонарного хворого (ар.с.63-67). Розмір стипендії з погляду на нинішні ціни на продукти, одяг, взуття тощо є незначним доходом, розмір стипендії є в два рази меншим за прожитковий мінімум. Дохід сина (стипендія) в десятки разів менший доходу відповідача. Посилання представника відповідача на те, що син відповідача навчається за рахунок коштів державного (регіонального) бюджету, не мають для вирішення справи ніякого значення, адже законодавець в статті до\~ст.199 СК України, не визначив як обов`язкову умову те, що аліменти на повнолітніх дітей стягуються лише у випадку, коли дитина навчається за контрактом. Окрім цього Касаційний цивільний суд Верховного Суду при розгляді\~справи № 644/3610/16-ц (провадження № 61-12782св18)\~зробив висновок щодо обов`язку батьків сплачувати аліменти на повнолітню дитину до досягнення нею 23 років навіть за умови, що та вчиться заочно і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги. Звертаючись до суду з позовом позивачка зазначила, що її син потребує матеріальної допомоги батька, посилаючись, зокрема, на витрати, пов`язані з навчанням, харчуванням, його розвитком та купівлею одягу, взуття, оскільки стипендія сина складає всього 1500грн. на місяць та не покриває цих витрат. Ці доводи позивачки суд вважає слушними, адже сину сторін по справі, який навчається на денній формі навчання потрібні кошти на утримання ноутбука, який використовується в навчальній програмі, так як [PERSON] навчається за спеціальністю «комп`ютерні науки», на придбання книг, зошитів, різних навчальних матеріалів, одягу, взуття, харчування, засобів гігієни, витрати на проїзд, кишенькові витрати та інші витрати. Крім того, [PERSON] спостерігається у кардіолога з приводу порушення серцевого ритму (вегетативна дисфункція синусового вузла, шлуночкова екстрасистолія на тахітемпі), метаболічної кардіоміопатії, розлади вегетативної системи, що потребує додаткових коштів на обстеження, ліки, на дворазове в рік проходження профілактичного стаціонарного лікування, на що потрібно не малі кошти. Факт проходження лікування підтверджується виписками з медичних карток амбулаторного та стаціонарного хворого (ар.с.63-67). У судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] є працевлаштованим в АТ «ФАРМАК», отримує регулярно заробітну плату, що підтверджується відомостями з Пенсійного фонду України, яка становить понад 40000грн. на місяць (арк. с. 110-113), крім того отримує пенсію по інвалідності в розмірі 11257,43грн., що підтверджується довідкою про доходи (арк.с.115), отже відповідач має можливість сплачувати аліменти на дитину, яка продовжує навчання. Доказів про наявність інших утриманців відповідач суду не надав. Щодо посилань відповідача стосовно того, що на утриманні знаходиться непрацездатна його дружина - [PERSON] , яка є пенсіонером (пенсійне посвідчення № [NUMBER] ) та інвалідом II групи безстроково, суд зазначає, що відповідачем надано довідку, підписану лікарем загальної практики, в якій відсутня дата складання її, номер реєстрації, не зазначено з якого часу знаходиться на обліку диспансерному і чи на даний час, відсутній підпис керівника комунального закладу охорони здоров`я. Дана довідка ніяким чином не підтверджує сам факт утримання відповідачем своєї дружини. [PERSON] є пенсіонером, як підтверджує посвідчення, отримує від держави матеріальне забезпечення - пенсію по інвалідності, яка складає 16213,54 грн. в місяць, що підтверджується довідкою про доходи (арк.с.114). Разом з цим прожитковий мінімум такої категорії людей з 01.01.2025 року - 2361 грн. Таким чином пенсія, яку отримує дружина відповідача майже в сім разів перевищує прожитковий мінімум. Враховуючи зазначене, дружина відповідача має можливість сама себе утримувати з таких доходів і, не потребує матеріальної допомоги зі сторони відповідача. Окрім цього, відповідачем не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт перебування [PERSON] у відповідача на утримуванні, що він саме з своїх доходів витрачає грошові кошти на її лікування, обстеження та інше. Крім того, утримування відповідачем за власним бажанням своєї дружини, яка до того ж сама отримує досить велику пенсію, не виключає обов`язку відповідача надавати матеріальну допомогу своєму повнолітньому сину [PERSON] , який її потребує. Рішенням Баглійського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 04 вересня 2017 року стягнуто з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі 1/4 частки з усіх видів доходів. Дане рішення відповідачем визнано та не оскаржувалося в апеляційному порядку. На даний час відповідачем не надано доказів, які підтверджували б, що стан здоров`я та фінансове становище його погіршилися в порівнянні з минулими роками (коли відповідач сплачував аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини заробітку), що доходи, які він має, унеможливлюють утримання навіть самого себе. У відповідності до п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи досліджені судом обставини справи, суд приходить до висновку, що стягненню з відповідача підлягають аліменти в розмірі 1/4 частини всіх його доходів. Разом з цим суд зазначає, що обов`язковою умовою стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини є навчання, право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно з ч. 2 ст. 199 СК України, право на утримання припиняється у разі припинення навчання, а відповідно до довідки Кам`янського енергетичного фахового коледжу № 227 від 27.11.2024 року, термін навчання [PERSON] закінчується - 30 червня 2026 року, тому аліменти підлягають стягненню до закінчення ним навчання 30 червня 2026 року. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що стягненню з відповідача підлягають аліменти в розмірі 1/4 частини всіх його доходів з часу подання позивачем позовної заяви до суду (09 грудня 2024 року) і до закінчення дитиною навчання, тобто по 30 червня 2026 року. Судовий збір в сумі 1211 грн. 20 коп., відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved