Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-16 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. Представник ТзОВ «Бізнес позика» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 13.01.2024 між ТзОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено договір № 466209-КС-003 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 ЗУ «Про електронну комерцію», відповідно до умов якого, банк надав позичальнику грошові кошти в сумі 40 000,00 грн. строком на 24 тижні - до 29.06.2024 на умовах сплати процентів за користування кредитом у розмірі 2 % в день (стандартна процентна ставка) фіксована, 1,15082147 (знижена процентна ставка) фіксована, а позичальник в свою чергу зобов`язався повернути кредит на умовах встановлених договором та графіком платежів. 22.01.2024 між сторонами було укладено Додаткову угоду №1 до Договору № 466209-КС-003, згідно якої банк збільшив кредит на 20000 грн. Також 02.04.2024 між сторонами було укладено Додаткову угоду №2 до Договору № 466209-КС-003, згідно якої банк збільшив кредит ще на 24000 грн. Всупереч вимог законодавства та умов кредитних угод, відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним не виконав, а лише частково сплатив кошти. Станом на 26.11.2924 утворилась заборгованість за договором № 466209-КС-003 від 13.01.2024 в розмірі 106593, 88 грн., що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 47654, 58 грн., суми прострочених платежів по процентах - 58939, 30 грн. Просить суд стягнути з відповідача на користь ТзОВ «Бізнес позика» заборгованість за Договором про надання кредиту № 466209-КС-003 від 13.01.2024 у розмірі 106593, 88 гривень та сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 гривень. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі Ухвалою Дубенського міськрайонного суду від 25.12.2024 відкрито спрощене позовне провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечив щодо заочного розгляду справи. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи, відзив на позову заяву не подала, заяв та клопотань від неї не надходило. Суд вважає за можливе проводити розгляд справи за її відсутності в заочному порядку, на підставі документів та доказів, що є в матеріалах справи про права та взаємовідносини сторін, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч. 4 ст. 248 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. Судом встановлено, що 13.01.2024 між ТзОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено договір № 466209-КС-003 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 ЗУ «Про електронну комерцію», відповідно до умов якого, банк надав позичальнику грошові кошти в сумі 40 000,00 грн. строком на 24 тижні - до 29.06.2024 на умовах сплати процентів за користування кредитом у розмірі 2 % в день (стандартна процентна ставка) фіксована, 1,15082147 (знижена процентна ставка) фіксована, а позичальник в свою чергу зобов`язався повернути кредит на умовах встановлених договором та графіком платежів (а.с. 21-25). 22.01.2024 між сторонами було укладено Додаткову угоду №1 до Договору № 466209-КС-003, згідно якої банк збільшив кредит на 20000 грн.(а.с. 39-40). 02.04.2024 між сторонами було укладено Додаткову угоду №2 до Договору № 466209-КС-003, згідно якої банк збільшив кредит ще на 24000 грн. (а.с. 47-48). Також, в матеріалах справи міститься Анкета клієнта та Паспорт споживчого кредиту, які підписані [PERSON] та в якому містяться дані позичальника, основні умови кредитування, інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача та інші умови (а.с.18-20, 36-38,47). До вказаного договору додана візуальна форма послідовності дій клієнта та анкета клієнта (а.с.53-56), з якої встановлено, що [PERSON] підписала одноразовим електронним ідентифікатором за допомогою телефону паспорт споживчого кредиту та Договір. В матеріалах справи наявна інформаційна довідка ТОВ «Платежі онлайн» №369/12 від 02.12.2024 з повідомленням, що на сайті торговця (ТОВ БІЗПОЗИКА) через платіжний сервіс «PLATON» 22.01.2024 була проведена успішна транзакція: перерахунок коштів [PERSON] в розмірі 20000 грн. на платіжну картку [NUMBER] (а.с. 58). Також наявна інформаційна довідка ТОВ «Платежі онлайн» №370/12 від 02.12.2024 з повідомленням, що на сайті торговця (ТОВ БІЗПОЗИКА) через платіжний сервіс «PLATON» 02.04.2024 була проведена успішна транзакція під назвою: перерахунок коштів [PERSON] .. Номер платіжної карти [NUMBER] , сума 24000 грн. на платіжну картку (а.с. 59). За клопотанням позивача судом було витребувано з АТ «ПУМБ» письмовий доказ, який би підтверджував або спростував факт випуску банківської картки № [NUMBER] (та відкриття під неї відповідного банківського рахунку) на ім`я [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] та письмовий доказ у вигляді виписок про рух коштів по вказаному рахунку. Однак до суду надійшло повідомлення АТ «ПУМБ» про те, що емітентом і власником карток з BIN 535516 індикатор ІСА 15785) є АТ «Ідея Банк» (а.с. 91). Клопотання щодо витребування запитуваної інформації з АТ «Ідея Банк» від позивача не надходило. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитом, станом на 26.11.2924 утворилась заборгованість за договором № 466209-КС-003 від 13.01.2024 в розмірі 106593, 88 грн., що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 47654, 58 грн., суми прострочених платежів по процентах - 58939, 30 грн. Також Позивач надав до суду розрахунок заборгованості, згідно якого [PERSON] на виконання умов договору, здійснила часткову оплату за Договором №466209-КС-003 на загальну суму 171641, 57 грн. Вказана сума відображена у розрахунку заборгованості. (а.с.12-16). IV. Норми права, які застосував суд. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог чинного законодавства. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договір та інші правочини. В частині 1 статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується також Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію». Зокрема, в статті 13 Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Відповідно до ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 даного Закону регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до п.12 ч. 1 ст. 3 даного Закону, одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. За приписами ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обов`язковим до виконання сторонами. Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно із ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно положень ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Судом враховані висновки Верховного Суду України у постанові від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15, де зазначено, що: «Враховуючи споживчий характер правовідносин між сторонами, Верховний Суд виходить з того, що за відсутності належних та допустимих доказів сумніви та припущення мають тлумачитися переважно на користь споживача, який зазвичай є «слабкою» стороною у таких цивільних відносинах, правові відносини споживача з банком фактично не є рівними». V. Мотивована оцінка і висновки суду. Матеріали справи не містять повних реквізитів банківської картки [NUMBER] , а також даних про її належність [PERSON] та належних доказів перерахування на банківську картку позичальника коштів у розмірі 40000 грн., згідно договору № 466209-КС-003 від 13.01.2024 та коштів згідно додаткових угод до договору. Окрім того, відсутні виписки про рух коштів по рахунку, який був відкритий для обслуговування банківської картки, тому наявні достатні правові підстави для висновку про недоведеність заявлених ТОВ «Бізнес Позика» вимог. Інформаційна довідка ТОВ «Платежі онлайн» №370/12 від 02.12.2024 не може слугувати доказом перерахування коштів, оскільки в ній навіть не зазначено повних реквізитів банківської картки, і не зазначено її власника. Позивач не надав сам, та не витребував через суд в АТ «Ідея Банк» інформацію по банківському рахунку Відповідачки, суд же не має повноважень самостійно збирати докази в даній цивільній справі. У справах про стягнення кредитних коштів на банк або іншу фінансову установу покладений обов`язок довести факт передачі коштів позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, в іншому випадку, без доведення цього факту, втрачається право банку на пред`явлення будь-якої вимоги. Доведення позивачем умов кредитування і наявності заборгованості є обов`язком позивача, виходячи з принципу змагальності сторін, закріпленого статтею 12 ЦПК України. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18 березня 2019 року у справі №61-28582ск18. Поряд з цим, звертаючись до суду із вказаним позовом, ТОВ «Бізнес Позика» просило суд здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін (ч. 5ст. 279 ЦПК України). Зазначивши в позовній заяві та в заяві доданій до позову клопотання про розгляд справи без виклику представника позивача, позивач тим самим підтвердив, що подав усі докази на обґрунтування своїх вимог разом із позовною заявою. До основних засад цивільного судочинства належить принцип змагальності сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (частина друга статті 2, частина перша статті 12 ЦПК України). Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, яким суд має керуватися при вирішенні справи. Стандарт доказування - це та ступінь достовірності наданих стороною доказів, за яких суд має визнати тягар доведення знятим, а фактичну обставину - доведеною. Тобто в цьому разі мається на увазі достатній рівень допустимих сумнівів, при якому тягар доведення вважається виконаним. Відповідно до статті 80 ЦПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були (аналогічний висновок викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.06.2020 у справі №924/233/18). Дослідивши усі надані йому докази, оцінивши їх з точки зору належності, допустимості і достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому дослідженні усіх обставин справи, які мають значення для правильного вирішення спору,

Outcome: dismissed