Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-16 00:00:00

Зміст позовних вимог У вересні 2022 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа Житлово-будівельний кооператив «Кондитер» про відшкодування шкоди, в якій просить суд стягнути з відповідачів на користь позивачки 196093,05 грн, а саме завдану майнову шкоду у розмірі 21752,00 грн; кошти за проведений звіт про оцінку майна 3699,65 грн; кошти за надання правничої допомоги 1600,00 грн; судовий збір 992,40 грн та 2481,00 грн; моральну шкоду 165400,00 грн; витрати ксерокопіювання документів 99 грн; рекомендований лист 69,00 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачка зареєстрована та проживає в двокімнатній квартирі за адресою: [ADDRESS] . На сьомому поверсі, над квартирою позивачки, розташовано квартиру [ADDRESS] , власником якої є [PERSON] . Також у квартирі [ADDRESS] проживає [PERSON] . Позивачка вказує, що у 2019 році сусіди зробили ремонт квартири [ADDRESS] , після чого почалося залиття її квартири, а фактично її знищення. 01.10.2019 на вимогу позивачки було складено перший акт про залиття її квартири. У складанні акту брав участь слюсар-сантехнік, а також члени правління, які встановили, що причиною залиття є герметизація по ванній кімнаті у квартирі [ADDRESS] , а точніше - відсутність. Отримавши акт, позивачка звернулася до [PERSON] із проханням усунути виявлені недоліки і перестати знищувати її квартиру. 19.10.2019 [PERSON] склав акт за участю сусідів, у якому стверджувалося, що у його 204 квартирі сухо. Після цього зі сторони відповідачів не вчинялося жодних робіт щодо усунення затікання і до даного часу квартира позивачки мокріє з періодичністю використання ванної кімнати відповідачами. Не маючи змоги самостійно вплинути на [PERSON] , [PERSON] , позивачка зверталася до Голови правління ЖБК «Кондитер», у Деснянську районну в м. Києві державну адміністрацію, проте позитивного результату не отримала. Позивачка звернулась до суб`єкта оціночної діяльності - Приватного підприємства «Аверті». 26 травня 2022 року було проведено оцінку завданої майнової шкоди. Оцінювач оглянув пошкоджену квартиру і вказала, що у коридорі та вітальні було залито стелю та частково стіну. [PERSON] мають плями та патьоки, частково відшарувались і розтріскались. На кухні було залито стіни та стелю. Шпалери на стінах та стелі у плямах, частково розтріскались. У туалеті та ванній кімнатах плями на стелі, у ванній облущилась фарба, а плитка на стінах частково відпала. Сума збитків у результаті пошкодження водою квартири [ADDRESS] складає 21752,00 грн. Позивачка вказує, що вона фактично перебуває у стресовому стані з 2019 року, не може навести лад у своїй квартирі, оскільки немає можливості відремонтувати її, позивачці доводиться дихати пліснявою, вона змушена боротися з грибком, але це безрезультатно, оскільки квартиру періодично заливають знову. Позивачка стверджує, що у квартирі у неї постійно пригнічений настрій, перебувати у обдертій, обваленій квартирі просто нестерпно, вона боїться за електропроводку, а саме, що може статися замикання. Стан здоров`я позивачки погіршився, з 16.09.2022 вона змушена лікуватися у психоневрологічній лікарні № 2 та витрачати кошти на ліки. У відповіді на відзив на позовну заяву позивачка підтримує позовні вимоги та вказує, що залиття почалися у 2019 році. У 2019 році сантехнік [PERSON] засвідчив, що протікання відбувається у зв`язку з неналежним герметиком між ванною кімнатою та кахлем у ванній відповідача. Позивачка вважає необ`єктивними акти, надані відповідачем. Позиція сторони відповідача У відзиві на позовну заяву відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Відповідач вказує, що він зареєстрований та проживає в квартирі [ADDRESS] . Даний будинок був введений в експлуатацію у 1971 році і є багато технічних проблем, які виникли у квартирах мешканців за час проживання у будинку. У лютому 2023 року з`ясувалось, що по вертикальній трубі в усіх квартирах зовсім відсутня вентиляція, було примусове відключення газопостачання будинку. Оскільки в квартирі позивачки був відсутній доступ до вентиляційного каналу протягом усього часу проживання, тому і збирався грибок та волога, яким нікуди було діватися із квартири. Відповідач не визнає матеріальну шкоду, оскільки ніколи не заливав позивачку, у квартирі надійний герметик у ванній кімнаті між ванною та стіною з кахлем, що унеможливлює будь-які залиття квартири позивачки. Відповідач вказує, що викликав незалежних сантехніків, які оглядали усі сантехнічні кімнати, а саме туалет, ванну кімнату та кухню і склали акти від 19.10.2019 та 01.11.2022 про те, що не виявлено підтікань водопроводу, каналізації та сантехнічних приладів та з`єднань. 02.11.2022 за заявою відповідача до Голови ЖБК «Кондитер» було проведено комісійне обстеження кв. [ADDRESS] на предмет затікання сантехнічного обладнання з перевіркою та включанням витоку води до 5 хвилин, відповідно складений акт про відсутність будь-яких підтікань та витоків води. У квартирі [ADDRESS] з лютого 2022 року ніхто не проживав, оскільки відповідач мешкав за адресою, [ADDRESS] . Відповідач стверджує, що є залиття та підтікання в загальному коридорі 6 та 7 поверхів, над квартирою [ADDRESS] на стелі та стіні зверху, таке ж залиття як і у позивачки у квартирі. У квартирі у ванній кімнаті та вітальній кімнаті є однакові сліди від залиття, вологи та сліди грибка, які ідуть із зовнішніх стиків панелей будинку, де проходить протікання, усі ці залиття стаються з осені по весну, коли ідуть дощі. Рух справи Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 29 вересня 2022 року (суддя Лісовська О.В.) прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі; розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 08 грудня 2022 року (суддя Лісовська О.В.) позовну заяву [PERSON] залишено без розгляду з підстав повторної неявки позивача на судовий розгляд справи. Постановою Київського апеляційного суду від 02 серпня 2023 року апеляційну скаргу [PERSON] задоволено, ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 08 грудня 2022 року скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. 14 вересня 2023 року відповідачем подано відзив на позовну заяву. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 14 вересня 2023 року (суддя Лісовська О.В.) витребувано від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гайдук Юлії Олександрівни належним чином засвідчену копію матеріалів спадкової справи, відкритої після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . 13 жовтня 2023 року від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гайдук Юлії Олександрівни надійшли колії матеріалів спадкової справи, відкритої після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . 18 жовтня 2023 року від позивачка надійшла відповідь на відзив на позовну заяву. Розпорядженням керівника апарату суду від 06 листопада 2023 року призначено повторний автоматизований розподіл судової справи у зв`язку з прийняттям 31.10.2023 Вищою радою правосуддя рішення № 1016/0/15-23 про звільнення судді Деснянського районного суду міста Києва Лісовської О.В. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 13 листопада 2023 року (суддя Гринчак О.І.) прийнято до провадження позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: Житлово-будівельний кооператив «Кондитер», про відшкодування шкоди. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 30 січня 2024 року провадження у справі № 754/8617/22 в частині позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди закрито. Також ухвалою суду від 30 січня 2024 року, занесеною до протоколу судового засідання, не прийнято до розгляду уточнену позовну заяву (а.с. 124, 125 т. ІІ). У судовому засіданні 28 жовтня 2024 року судом було допитано свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Під час розгляду справи позивачка та її представник підтримали позовні вимоги, відповідача просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Третя особа повідомлялася про розгляд справи належним чином, в порядку ст. 128 ЦПК України, що підтверджується матеріали справи, свого представника до суду не направила, письмових пояснень щодо суті спору від Житлово-будівельного кооперативу «Кондитер» не надходило. Фактичні обставини справи, встановлені судом Позивачка зареєстрована та проживає в двокімнатній квартирі за адресою: [ADDRESS] з 28.11.1983. Позивачка вказує, що оформлює спадкові права на вказану квартиру, що підтверджується Витягом про реєстрацію у спадковому реєстрі. Квартира [ADDRESS] розташована над квартирою позивачки, що підтверджується сторонами, та належала [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу квартири від 28.09.2004. [PERSON] помер [INFO] . [PERSON] успадкував 1/6 частку квартири [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом № 155 від 30.03.2023. 28.08.2019 позивачка зверталася до Житлово-будівельного кооперативу «Кондитер» щодо встановлення причин залиття. Актами від 01.10.2019 (а.с. 48, 79 т. І), встановлено, що 01 жовтня 2019 року в будинку [ADDRESS] сталося залиття квартири [ADDRESS] . Причиною залиття є попадання води при користуванні ванною поміж ванною та плиткою в квартирі [ADDRESS] , до чого призвело систематичне підтоплення в квартирі [ADDRESS] та в коридорі загального користування. У результаті течії встановлено, що для усунення наслідків підтоплення кв. [ADDRESS] необхідно провести ремонтні роботи стелі коридору, ванни, кухні, туалету та великої кімнати. Відповідно до актів огляду від 19.10.2019 та від 01.11.2022 (а.с. 206, 208 т. ІІ) майстром з інформаційного сайту «Кабанчик» сантехніком-електриком [PERSON] проведено огляд туалету, ванної та кухні у квартирі [ADDRESS] . Під час огляду не встановлено протікань водопроводу та каналізації, а також сантехнічних приборів та з`єднань. Листами від 24.10.2019 та 26.11.2019 Деснянська районна в місті Києві державна адміністрація повідомляла Житлово-будівельний кооператив «Кондитер» та позивачку про необхідність обстеження квартир [ADDRESS] та [ADDRESS] , а також складення акта щодо нанесених збитків. Листом від 08.01.2020 Деснянська районна в місті Києві державна адміністрація повідомляла позивачку, що власниками квартири [ADDRESS] виконано роботи щодо усунення протікання в приміщенні ванної кімнати. Листом від 04.03.2020 Деснянська районна в місті Києві державна адміністрація просила Житлово-будівельний кооператив «Кондитер» та позивачку провести обстеження та скласти кошторис нанесених збитків внаслідок залиття квартири. Згідно з договором про надання послуг з незалежної оцінки від 26.05.2022 на замовлення позивачки ПП «Аверті» проведено незалежну оцінку збитків внаслідок пошкодження його майна, а саме квартири [ADDRESS] . Мета оцінки - визначення ринкової вартості збитку з метою його відшкодування, у тому числі у судовому порядку. Відповідно до звіту про оцінку майна від 26.05.2022 залиття квартири [ADDRESS] відбувається періодично, впродовж декількох років. За цей період паперові шпалери у приміщеннях стали непридатними до подальшого використання. Вода з квартири поверхом вище просочується скрізь щілини у з/бетонному перекритті у ванній кімнаті, потім розтікається по стелі кухні, коридору, вітальні, санвузлів. У оцінювачів є сумніви у працездатності електропроводки, але її працездатність має бути перевірена фахівцем. За результатами виконаних розрахунків оцінювачем зроблено висновок, що сума збитку, нанесеного замовнику ( [PERSON] ) в результаті пошкодження водою належного їй майна квартири [ADDRESS] складає 21 752,00 грн. 27.09.2022 [PERSON] самостійно склала акт залиття її квартири, який підписано її сусідами [PERSON] , та [PERSON] . За заявою [PERSON] № 026 від 01.11.2022 щодо проведення обстеження на предмет протікань/залиття квартири за адресою [ADDRESS] , Житлово-будівельним кооперативом «Кондитер» викликано спеціаліста сантехнічної галузі Фісенка Олександра Володимировича. Відповідно до акту перевірки від 02.11.2022 вказаний спеціаліст констатував наступне: перевірка у помешканні замовників труб гарячого/холодного водопостачання та каналізації не виявила будь-яких протікань; перевірка ванної кімнати, кухні та пристроїв водопостачання у санвузлі (лічильники гарячого та холодного водопостачання) не виявила будь-яких протікань. Під час перевірки спеціаліст, для виявлення протікань у ванній кімнаті, кухні та санвузлі, вмикав постачання води та через деякий час (приблизно 5 хвилин) діагностував, що на підлозі вказаних помешкань підтікань не виявлено. Спроба перевірки можливих наслідків протікань у квартирі [ADDRESS] не вдалася, оскільки на момент перевірки у помешканні даної квартири [ADDRESS] були відсутні мешканці. Згідно з інформаційною довідкою ФОП [PERSON] від 11.03.2024 по приїзду аварійної бригади 07.03.2024 о 17.15, сантехніком [PERSON] в присутності заступника голови правління [PERSON] було проведене обстеження сантехнічного обладнання кв. [ADDRESS] , в ході якого несправностей та пошкоджень не виявлено, в нижче розташованій кв. [ADDRESS] були виявлені сліди старого залиття. Резюмуючи вище викладене: сантехнічне обладнання квартири [ADDRESS] знаходиться у задовільному стані, несправностей не виявлено. Листом від 11.03.2024 Житлово-будівельний кооператив «Кондитер» повідомив [PERSON] , що станом на 07.03.2024 сантехнічне обладнання квартири кв. [ADDRESS] знаходиться в задовільному стані, несправностей не виявлено, в нижче розташованій кв. [ADDRESS] були виявленні сліди старого залиття. Скарг від мешканців 9-го, 8-го, 7-го, 6-го, 5-го, 4-го, 3-го, 2-го та 1-го поверхів про залиття місць загального використання, а саме сходових клітин та коридорів не надходило. Ремонт даху та герметизація стиків в кооперативі провадиться вчасно. Свідки [PERSON] та [PERSON] є батьками друга відповідача. Свідки повідомили, що відповідач з 24 лютого 2022 року до 24 жовтня 2022 року проживав у них в квартирі в Оболонському районі міста Києва та не проживав у своїй квартирі. Свідки ніколи не були в квартирі відповідача. Свідок [PERSON] повідомив, що в 2019 році він проводив сантехнічний огляд у квартирі відповідача, а саме у ванній кімнаті, туалеті, кухні, всі з`єднання були сухі, підтікань води ним не виявлено. Свідок зазначив, що додатково обробив шви у ванній кімнаті герметиком. Повторно його викликали у 2022 році та в 2023 році [PERSON] або сам відповідач. На його погляд, вода протікає між панелями від інших сусідів. Свідок зазначає, що вони намагались потрапити в квартиру позивачки, але двері не відкрили. Щодо стягнення матеріальної шкоди, завданої залиттям Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Відповідно до положень статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до положень статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. У пункті 2 постанови Пленум Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», яка є релевантною і до норм нового ЦК України, судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина. У постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 року у справі № 395/1360/15-ц вказується, що законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди з огляду на презумпцію вини заподіювача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України). Водночас, потерпілий має довести належними доказами факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також факт того, що відповідач є заподіювачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. У разі встановлення конкретної особи, яка завдала шкоду, відбувається розподіл тягаря доказування: позивач повинен довести наявність шкоди та причинний зв`язок, відповідач доводить відсутність протиправності та вину (схожий висновок див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2022 року у справі № 214/7462/20 (провадження № 61-21130сво21). Отже, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить протиправність дій, наявність шкоди та її розмір й причинно-наслідковий зв`язок. Відповідно до ст. 396 ЦПК України особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу. Якщо порушення речового права на чуже майно, з вини третіх осіб, завдало певних майнових збитків особі, якій належить це право, то ця особа може звернутися за захистом належних їй прав на підставі статті 396 ЦК України. Таким чином, спричинення шкоди користувачу майна випливає з факту його користування цим майном на достатній правовій підставі. Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17. На час розгляду справи право власності позивачки на квартиру за адресою: [ADDRESS] не оформлено, однак вона є користувачем вказаного нерухомого майна, у зв`язку з чим має право на відшкодування шкоди завданої цьому майну. Згідно зі статтею 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов`язує. Відповідно до положень статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною другою статті 383 ЦК України визначено, що власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. Згідно зі статтею 151 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, проводити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Таким чином, обов`язок з утримання санітарно-технічних приладів (кранів, труб, що знаходяться у квартирі) у належному стані покладено на власника квартири. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 344/3303/16-ц. Згідно з частиною першою статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до частини першої статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статей 608, 1218, 1219 ЦК України у зв`язку зі смертю боржника припиняються лише ті зобов`язання, які нерозривно пов`язані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, у той час як у результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини й не припинилися у наслідок його смерті. За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємців; таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржників за зобов`язанням. Згідно із ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець першої черги, який прийняв спадщину відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, набув право володіння та право користування спадковим майном і набуде право ним розпорядитися після оформлення спадщини. Вказаний висновок міститься в постанові Верховного Суду від 22 березня 2023 року у справі № 463/6829/21-ц. Відповідно до статті 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Стаття 1281 ЦК України не встановлює певного порядку пред`явлення вимог кредиторів. Пред`явлення вимог може відбуватися як безпосередньо спадкоємцю, так і через нотаріуса. Згідно із статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен зі спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі. У разі смерті фізичної особи - боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво у порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи, її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника у зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 401/710/15-ц від 15.03.2018 наголосив, що прийнявши спадщину, відповідач набув право на квартиру, успадкувавши також права та обов`язки спадкодавця. Тому незалежно від того, чи отримав відповідач свідоцтво про право на спадщину, чи здійснив реєстрацію права власника на успадковане нерухоме майно, він має належним чином утримувати майно, що належить йому. Аналіз вказаних норм закону дає підстави для висновку, що строки пред`явлення кредиторами вимог до спадкоємців є обмежувальними (преклюзивними), тобто їх пропущення припиняє права кредиторів, у зв`язку з чим ці строки не призупиняються, не перериваються й не поновлюються. При цьому, сплив цих строків має наслідком позбавлення кредитора права вимоги (припинення його цивільного права), а також припинення таких зобов`язань (подібний правовий висновок викладено у пункті 39 постанови Великої Палати Верховного суду від 01.04.2020 у справі № 520/13067/17. Судом встановлено, що [PERSON] , який був власником квартири [ADDRESS] , помер [INFO] . Із позовною заявою [PERSON] звернулася до суду 28 вересня 2022 року, тобто вже після смерті [PERSON] . Спадкоємцем [PERSON] є, зокрема, його син - [PERSON] , який успадкував 1/6 частки у праві власності на квартиру [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом № 155 від 30.03.2023. За частиною першою статті 1231 ЦК України до спадкоємця переходить обов`язок відшкодувати майнову шкоду (збитки), яка була завдана спадкодавцем. Оскільки до спадкоємців переходить обов`язок відшкодувати майнову шкоду, яка була завдана спадкодавцем, в межах вартості спадкового майна та пропорційно до частки кожного із спадкоємців, то [PERSON] може відповідати за завдану шкоду в межах частки успадкованого майна - 1/6. Згідно із статтею 382 ЦК України квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Відповідно до п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24 серпня 2006 року № 45, власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний: дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг; проводити за власні кошти ремонт квартири (наймач (орендар) згідно з договором найму (оренди); забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень та технічного обладнання. Відповідно до п. 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 № 76, у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт, типовий зразок якого міститься у додатку 4 Правил. Додатком 4 до вказаних Правил встановлено форму акта, з якої вбачається, що в ньому повинно бути відображено: дату складання акта (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та займані посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, з вини якого сталося залиття; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття. Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій визначено, що з актом про залиття повинні бути ознайомлені мешканці відповідних квартир шляхом його підписання, що дає змогу майбутньому відповідачу включити до акту свої пояснення. Окрім цього, в актах повинна бути вказана чітка причина залиття. Актами від 01.10.2019 складено уповноваженими представниками обслуговуючої організації та підписаними всіма членами комісії після обстеження квартири позивача, вказано характер залиття та його причини, завдана матеріальна шкода, а саме перелік пошкоджених внаслідок залиття речей. Встановлено причинно-наслідковий зв`язок між залиттям квартири [ADDRESS] та діями мешканців квартири [ADDRESS] , що знаходиться над квартирою позивача та вказана причина залиття. Таким чином, вказані акти від 01.10.2019 є належними доказами, що підтверджують факт залиття 01.10.2019 у квартирі позивачки, що сталося з вини мешканців квартири [ADDRESS] , яка знаходиться над квартирою позивачки. Водночас, самостійно складений [PERSON] акт залиття її квартири від 27.09.2022 суд не бере до уваги як доказ, оскільки він не відповідає Правилам утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 № 76. Також надані стороною відповідача акти огляду від 19.10.2019 та від 01.11.2022, листи та інформаційна довідка ФОП [PERSON] від 11.03.2024 не спростовують залиття саме 01.10.2019 у квартирі позивачки. Клопотань про призначення судової експертизи стосовно залиття стороною відповідача не заявлялося. Водночас в інформаційній довідці ФОП [PERSON] від 11.03.2024 вказується, що в квартирі [ADDRESS] були виявлені сліди старого залиття. Відповідно до положень частин першої та другої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Доказом підтвердження розміру збитків, завданих позивачці залиттям квартири, є звіт про оцінку майна від 26.05.2022. Про належність і допустимість такого доказу у справі про відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, як звіт, складений суб`єктом оціночної діяльності, вказано у постанові Верховного Суду від 30 жовтня 2019 року у справі № 759/19726/15-ц. З огляду на наявні в матеріалах справи докази позивачка довела протиправність дій, наявність шкоди та причинно-наслідковий зв`язок, а також розмір завданої шкоди, натомість відповідачем не спростовано його вини у завданні шкоди квартирі позивачки. У зв`язку з викладеним суд доходить висновку про правомірність покладення обов`язку з відшкодування шкоди, завданої [PERSON] , саме на [PERSON] , як спадкоємця власника квартири [ADDRESS] в межах частки успадкованого ним майна. Таким чином з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню 3625,33 грн (21752,00 грн / 6) майнової шкоди, завданої залиттям квартири. Щодо стягнення моральної шкоди Відповідно до ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. До спадкоємця переходить обов`язок відшкодування моральної шкоди, завданої спадкодавцем, яке було присуджено судом зі спадкодавця за його життя (частина друга статті 1231 ЦК України). Майнова та моральна шкода, яка була завдана спадкодавцем, відшкодовується спадкоємцями у межах вартості рухомого чи нерухомого майна, яке було одержане ними у спадщину (частина четверта статті 1231 ЦК України). Оскільки моральна шкода заявлена позивачкою до стягнення після смерті спадкодавця ( [PERSON] ), то вона не підлягає стягненню зі спадкоємців, у зв`язку з чим суд відмовляє задоволенні вимоги про стягнення моральної шкоди в сумі 165400 грн. Щодо судових витрат, пов`язаних з розглядом справи Позивачка вказує, що нею понесені витрати за проведений звіт про оцінку майна 3699,65 грн, ксерокопіювання документів 99,00 грн та направлення рекомендованого листа 69,00 грн. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Відповідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать витрати на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до договору про надання послуг з незалежної оцінки від 26.05.2022 вартість оцінки збитків внаслідок пошкодження його майна становить 3500,00 грн. На підтвердження виконаних робіт в матеріалах справи міститься звіт про оцінку майна від 26.05.2022 та акт від 07.06.2022. Позивачкою сплачено 3465,00 грн, що підтверджується квитанцією (а.с. 75 т. І), 34,65 грн склала комісія банку. Крім того, між позивачкою та ПП «Аверті» укладено договір про надання послуг з незалежної оцінки від 26.08.2022, за яким позивачці надано третій екземпляр звіту про оцінку майна від 26.05.2022, вартість послуги склала 200,00 грн. Також в матеріалах справи містить акт про виконання робіт-послуг та від 16.08.2022 та квитанція на суму 200,00 грн. Позивачкою не доведено необхідність отримання третього екземпляр звіту про оцінку майна від 26.05.2022 для розгляду даної справи. Також не підлягає стягненню розмір комісії банку сплаченої позивачкою. Таким чином, розмір підтверджених витрат за проведення оцінки шкоди завданої майну позивачки склав 3465,00 грн. Вчинення ксерокопіювання документів на суму 99,00 грн та вартість послуг щодо направлення рекомендованого листа відповідачу в сумі 69,00 грн підтверджується матеріалами справи. Отже, загальний розмір витрат позивачки, пов`язаних з розглядом справи склав 3633,00 грн. Вказані витрати підлягають стягненню з відповідача пропорційно розміру задоволених вимог в сумі 70,38 грн (3633,00 грн * 3625,33 грн / 187152,00 грн). Щодо судових витрат на професійну правничу допомогу Позивачкою заявлено про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 1600,00 грн. У рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Відповідно до правової позиції Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду, викладеної в постанові від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. За змістом пункту 1 частини другої статті 137 ЦПК України здійснені стороною у справі судові витрати на правничу допомогу визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних і з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Також, Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19). На підтвердження витрат на правову допомогу позивачкою надано квитанцію (а.с. 63 т. І). Інших доказів, які підтверджують, що позивачці було надано правову допомогу адвокатом щодо розгляду даної справи, як договору про надання правової допомоги, акту виконаних робіт, свідоцтва про право зайняття адвокатської діяльністю, матеріали справи не містять. Таким чином заявлені позивачкою витрати на правову допомогу не підлягають задоволенню у зв`язку з їх недоведеністю. Щодо судового збору Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За приписами ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачкою заявлено майнову вимогу на суму 187 152,00 грн. Відповідно до положень Закону України «Про судовий збір» сума сплаченого судового збору має становити 1871,52 грн. Позивачкою при звернені до суду сплачено судовий збір в загальному розмірі 3403,40 грн. Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, то слід стягнути з відповідача на користь позивачки судовий збір пропорційно розміру задоволених вимог, а саме в сумі 36,25 грн (3633,00 грн * 1871,52 грн / 187152,00 грн).

Outcome: partial