Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-12 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль» (далі позивач, АТ «Криворізька теплоцентраль») звернувся з позовом до [PERSON] , [PERSON] (далі- відповідачі) в якому просив, з урахуванням зменшених 13.02.2025 позовних вимог, стягнути з [PERSON] суму індексу інфляції у розмірі 466,35 гривень, 3% річних у розмірі 128,90 гривень; з [PERSON] суму індексу інфляції у розмірі 5352,88 гривень, 3% річних у розмірі 1904,48 гривень, пеню у розмірі 299,85 гривень. В обґрунтування позовних вимог, з урахуванням поданої до суду заяви про зменшення позовних вимог, зазначив, що позивач є постачальником теплової енергії (централізованого опалення) за адресою: [ADDRESS] . Вказав, що відповідач [PERSON] до 16.06.2017 року був власником вказаної квартири, [PERSON] з 17.06.2017 року є власником зазначеної квартири. Відповідач [PERSON] не здійснював у повному обсязі оплату за отриману теплову енергію (централізоване опалення), у зв`язку із чим виникла заборгованість за період з 01.10.2016 по 31.07.2024 року. 12 лютого 2025 року відповідачем [PERSON] укладено договір реструктуризації заборгованості, внесено 10% від суми основного боргу, а також сплачено витрати зі сплати судового збору у розмірі 3028 гривень. Оскільки відповідачем не здійснювалася оплата за отримані послуги з централізованого опалення, позивач був змушений звернутися до суду з цим позовом. Ухвалою судді від 25 жовтня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 21 листопада 2024 року. Ухвалою суду від 21 листопада 2024 року розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін відкладено на 05 грудня 2024 року за клопотанням відповідача [PERSON] , продовжено відповідачу [PERSON] строк для подання відзиву на позов до 01 грудня 2024 року. Ухвалою суду від 05 грудня 2024 року розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін відкладено на 23 грудня 2024 року у зв`язку з неявкою відповідачів. Ухвалою суду від 23 грудня 2024 року розгляд справи відкладено на 21 січня 2025 року, за клопотанням відповідача [PERSON] . Ухвалою суду від 21 січня 2025 року розгляд справи відкладено на 24 лютого 2025 року, за клопотанням відповідача [PERSON] . Ухвалою суду від 24 лютого 2025 року розгляд справи відкладено на 13 березня 2025 року, у зв`язку з неявкою сторін. Ухвалою суду від 13 березня 2025 року прийнято відмову представника позивача Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» від позову до [PERSON] про стягнення заборгованості,та закрито провадження у справі в частині позовних вимог Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечив. Статтями 43, 211 ЦПК України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явися, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, відзив на позов не надав, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність від нього не надходило, у зв`язку з чим, суд розглядає справу на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно\~ст. 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] до 17 червня 2017 року був власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 06.09.2024 за №393873537 (а.с.8). Квартира за адресою: [ADDRESS] перебуває на обслуговуванні у Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль», та на вказану квартиру відкритий особовий рахунок № [NUMBER] на послуги з постачання теплової енергії (централізованого опалення) (а.с. 7). Згідно статті 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до положень статті 68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль» по специфіці своєї виробничої діяльності здійснює постачання теплової енергії для потреби опалення і гарячого водопостачання населенню, яке відповідно зі ст.\~67,\~68,\~162 Житлового Кодексу України\~зобов`язане робити оплату за отриману теплову енергію, згідно особового рахунка і встановлених тарифів. Згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року в справі №6-2951цс15. Пунктом 2 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630\~(із змінами) (надалі - Правила надання послуг) визначено, що централізоване опалення - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньо будинкових систем теплопостачання. Відповідно до п. 5 ч. 3\~ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Частиною першою ст. 32\~Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~встановлено, що плата за послуги нараховується щомісячно. Обов`язок споживача оплатити надані послуги встановлений ст. 19 Закону України «Про теплопостачання». Пунктом 18 Правил, передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено іншого строку. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за період з 01.10.2016 по 16.06.2017, заборгованість за послуги з централізованого опалення по особовому рахунку № [NUMBER] , за адресою: [ADDRESS] , станом на 16.06.2017 року складала 745,03 гривень, за період з 17.06.2017 по 31.07.2024 заборгованість складала 31462,32 грн (а.с.9,11) 12 лютого 2025 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено договір реструктуризації заборгованості за послугу з централізованого опалення та гарячого водопостачання № 4845. Однак, згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених\~статтею 625 цього Кодексу, за весь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 вказала, що приписи\~статті 625 ЦК України\~поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством. Оскільки неправомірними діями позивачеві було завдано збитків, по суті матеріальної шкоди, яка виражена в грошовому еквіваленті, а відтак є грошовим зобов`язанням, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення суми індексу інфляції та трьох відсотків річних узгоджуються з положеннями частини 2 статті 625 ЦК України. Таким чином, згідно з розрахунку доданого по позову, з яким погоджується суд, стягненню з відповідача [PERSON] підлягає сума індексу інфляції за період з грудня 2016 року по вересень 2024 року у розмірі 466,35 гривень, 3% річних з грудня 2016 року по 01 лютого 2022 року у розмірі 128,90 гривень. Підсумовуючи вищевикладене,\~суд дійшов\~висновку про\~задоволення позову,\~та стягнення з\~відповідача [PERSON] на користь позивача суму індексу інфляції в розмірі 466,35 гривень, 3% річних у розмірі 128,90 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved