Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом до Савранської селищної ради, обґрунтовуючи вимоги тим, що [INFO] помер її батько [PERSON] , на ім`я якого на підставі розпорядження голови Савранської РДА Одеської області від 16.09.2002р. №260/А-02, 10.04.2003р. було видано державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД №089626, згідно якого йому передано у приватну власність земельну ділянку площею 4,910га в межах згідно з планом, розташовану на території Дубинівської сільської ради, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Позивачка вказує, що вона прийняла спадщину за заповітом, але при зверненні до Любашівської районної державної нотаріальної контори Одеської області за видачею свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено у зв`язку з тим, що вказаний державний акт на право приватної власності на землю було видано вже після смерті спадкодавця. Зазначена обставина позбавила позивачку можливості оформити спадщину у нотаріальному порядку, що змусило її звернутися до суду з позовом, в якому вона просить визнати за нею право власності на спадкову земельну ділянку після смерті її батька [PERSON] .. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Представник відповідача Савранської селищної ради в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій проти задоволення позовних вимог не заперечує, що з огляду на положення ст.206 ЦПК України є визнанням позову відповідачем; справу просив розглянути за його відсутності (а.с.25). Суд, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, встановив наступне. [INFO] в с.Дубинове, Савранського району, Одеської області, у віці 76 років помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Виконкомом Дубинівської сільської ради Савранського району Одеської області 06.12.2000р. (а.с.11). Та обставина, що спадкодавець [PERSON] є батьком позивачки підтверджується її свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим повторно 22.01.1980р. (а.с.9), а згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 16.07.1982р. при укладенні позивачкою шлюбу 16.07.1982р. з [PERSON] вона змінила своє прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с.10). В матеріалах справи наявне свідоцтво про право на спадщину за заповітом серії АЕА №613738, виданим зав. Савранської державної нотаріальної контори Одеської області Федоровим Є.А. 23.07.2001р., по спадковій справі №287 -2001 року, яке зареєстровано в реєстрі за №1197, з якого вбачається, що нотаріусом на підставі заповіту, посвідченого виконкомом Дубинівської сільської ради Савранського району Одеської області 19.08.1999р. по реєстру за №65, спадкоємцем зазначеного в заповіті майна [PERSON] , померлого [INFO] , є його дочка [PERSON] , а спадкове майно, на яке видано це свідоцтво складається з: права на земельну частку (пай) у бувшому КСП «Колос», с.Дубинове, Савранського району, Одеської області, розміром 2,45 умовних кадастрових гектарів, належного померлому на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД №0111780, виданого 16.07.1997р. на підставі рішення Савранської РДА Одеської області від 24.05.1996р. №97 (а.с.12). На підставі розпорядження голови Савранської районної державної адміністрації Одеської області №260/А-02 від 16.09.2002р. [PERSON] було видано державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД №089626, який був зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №308 10.04.2003р., згідно якого йому передається у приватну власність земельна ділянка площею 4,910га в межах згідно з планом, що розташована на території Дубинівської сільської ради, мас.22, діл.3, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.20). З листа державного нотаріуса Любашівської районної державної нотаріальної контори Одеської області Котюжинської Л.Д. від 10.05.2024р. за №328/01-16 на ім`я позивачки вбачається, що їй було повідомлено, що згідно ст.346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника, а державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД №089626 був виданий спадкодавцю [PERSON] після його смерті, у зв`язку з чим питання оформлення спадкового майна вирішується в судовому порядку (а.с.13). Як встановлено ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.4 ст.12 цього Кодексу). За змістом ч.1 ст.76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може грунтуватися на припущеннях (ч.ч.5, 6 ст.81 ЦПК України). Статтею 89 цього Кодексу передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Частиною 4 ст.25 ЦК України встановлено, що цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, а відповідно до п.11 ч.1 ст.346 цього Кодексу право власності припиняється у разі смерті власника. За змістом ч.1 ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ч.1 ст.1218 ЦК України). Відповідно до положень ч.1 ст.125 ЗК України (у редакції, чинній на момент смерті спадкодавця [PERSON] ) право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Як вбачається з матеріалів справи, спадкодавець [PERSON] помер [INFO] , а державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД №089626 про передачу йому у приватну власність земельної ділянки площею 4,910га було видано та зареєстровано 10.04.2003р., тобто вже після його смерті, а тому вказана земельна ділянка не може увійти до складу спадщини, оскільки за життя право власності на цю земельну ділянку спадкодавець не набув, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Outcome: dismissed