Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-09 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернувся представник [PERSON] та [PERSON] - адвокат Крижанівський Валерій Валерійович із позовною заявою до Вінницького транспортного фахового коледжу про визнання договорів про надання освітніх послуг та про підготовку фахівця недійсними, застосування наслідків недійсності правочинів, шляхом стягнення коштів за навчання та моральної шкоди. Позовна заява мотивована тим, що в серпні 2021 року [PERSON] , син позивача [PERSON] , вступив до Вінницького транспортного коледжу за спеціальністю 205 Лісове господарство, освітньо-кваліфікаційний рівень - молодший бакалавр, денна форма навчання. Під час вступу до навчального закладу позивача повідомлено, що у навчального закладу наявні всі передбачені чинним законодавством України дозвільні документи Міністерства освіти України на право надання освітніх послуг та акредитації закладу. 01.09.2021 року [PERSON] діючи в інтересах неповнолітнього сина [PERSON] , уклала договір про надання освітніх послуг закладом фахової передвищої освіти №204 з Вінницьким транспортним котеджом, відповідно до п. 5 якого Заклад зобов`язаний: 1)створити умови для ознайомлення Вступника та Законного представника з ліцензією на провадження освітньої діяльності, сертифікатами (рішеннями) про акредитацію, правилами прийому, відомостями про обсяг прийому за кожною спеціальністю, кількістю місць, виділених для вступу на пільгових умовах; 2)здійснювати навчання Здобувача на рівні стандартів фахової передвищої освіти, ліцензійних умов провадження освітньої діяльності та інших вимог законодавства; 3)інформувати Здобувача про правила та вимоги щодо організації навчання, його якості та змісту, про права та обов`язки Здобувача під час навчання; 4)видати Здобувачу диплом про фахову передвищу освіту за умови виконання Здобувачем освітньо-професійної програми в обсязі, необхідному для здобуття освітньо-професійного ступеня фахової передвищої освіти; 5)сприяти працевлаштуванню Здобувача. Позивач також зазначає, що Вінницький транспортний коледж зобов`язаний був здійснити навчання Здобувача відповідно до ліцензійних умов провадження освітньої діяльності. Фінансування навчання здійснюється за рахунок коштів фізичних та/або юридичних осіб та відповідно до Договору №4-Л від 05.08.2021, укладеного між коледжем та [PERSON] за увесь термін навчання (2 роки 10 місяців) складає: 42 300 грн. (за навчальний рік 14 100 грн.). Зазначену суму сплачено позивачем протягом 2021-2024 років. Окрім цього, в заяві від 13.07.2021 року про допуск до участі в конкурсному відборі на навчання за денною формою здобуття освіти позивач зазначала, що [PERSON] є громадянином Республіки Казахстан. Тобто, відповідача повідомлено про відсутність громадянства України у [PERSON] . Проте, в травні 2024 року директор Вінницького транспортного коледжу Фаліштинський М.В. повідомив [PERSON] , що у навчального закладу відсутні дозвільні документи та акредитація, а також права на підготовку іноземців та осіб без громадянства в межах ліцензованого обсягу, у зв`язку з чим [PERSON] не потрібно відвідувати подальше навчання, оскільки Вінницький транспортний коледж позбавлений можливості видати диплом про фахову передвищу освіту [PERSON] . У подальшому представник [PERSON] звернувся з адвокатським запитом до Міністерства освіти і науки України для отримання інформації про ліцензовані заклади фахової передвищої освіти для іноземців (а саме громадян Республіки Казахстан) за спеціальністю 205 Лісове господарство для здобуття освітньо-професійного ступеня фахового молодшого бакалавра. Також просив надати відомості чи ліцензований заклад фахової передвищої освіти для іноземців (а саме громадян Республіки Казахстан) «Вінницький транспортний фаховий коледж» Код ЄДРПОУ 01118413 за спеціальністю 205 Лісове господарство для здобуття освітньо-професійного ступеня фахового молодшого бакалавра. Міністерство освіти і науки України 07.11.2024 надало відповідь, що відповідно до статті 18 Закону України «Про фахову передвищу освіту» ліцензія надається рішенням центрального органу виконавчої влади у сфері освіти і науки про надання суб`єкту господарювання права на провадження освітньої діяльності у сфері фахової передвищої освіти зі спеціальності в межах ліцензованого обсягу, а також права на підготовку іноземців та осіб без громадянства за акредитованими спеціальностями. Підготовка іноземців та осіб без громадянства здійснюється в межах ліцензованих обсягів за спеціальностями за результатами процедури ліцензування в цілому для такого виду діяльності. Згідно з даними Єдиної державної електронної бази з питань освіти у Вінницького транспортного фахового коледжу відсутня ліцензія для підготовки іноземців та осіб без громадянства за акредитованими спеціальностями на рівні фахової передвищої освіти за спеціальністю 205 Лісове господарство. Відповідач, попри відсутність ліцензії, не маючи можливості видати іноземцю [PERSON] диплом, укладав з ним договір про надання освітніх послуг закладом фахової передвищої освіти та отримував кошти за надання освітніх послуг. Своїми діями відповідач завдав не лише матеріальної, але й моральної шкоди, оскільки внаслідок приховування відповідачем тієї обставини, що у нього відсутні ліцензії та інші необхідні дозвільні документи, а також укладення в подальшому договорів, у позивача та її сина змінився нормальний спосіб життя, вони зазнали душевних страждань, порушення нормального ритму життя, тяжкість вимушених змін (неможливість отримати диплом), а також вимогами розумності та справедливості оскільки було втрачено 3 роки життя дитини, яка так і не отримала належної освіти з вини відповідача. У зв`язку із зазначеним, позивач оцінює завдану їй матеріальну шкоду в розмірі сплачених за навчання коштів у сумі 42\~300 грн та моральну шкоду у розмірі 50 000 грн, яку просить стягнути із відповідача. У судовому засіданні позивач та представник позивача викладені позовні вимоги підтримали та просили суд задовольнити їх у повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні щодо задоволення позову заперечував, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву. Заперечення щодо задоволення позовних вимог обґрунтовані таким. Дійсно, 06.08.2021 [PERSON] зарахований до числа студентів на основі повної загальної середньої освіти за кошти фізичних і юридичних осіб. До приймальної комісії [PERSON] подав, окрім інших документів, посвідку на постійне проживання. 01.09.21 між Вінницьким транспортним фаховим коледжем державної форми власності в особі [PERSON] та вступником [PERSON] , законним представником якого виступала [PERSON] укладено договір про надання освітніх послуг закладом фахової передвищої освіти №204 (далі - Договір №204). В подальшому Вінницьким транспортним коледжем затверджено навчальний план для студентів групи 4-Л-62 відділення спеціальності 205 Лісове господарство. Проте, в порушення його приписів, [PERSON] не з`явився на захист переддипломної практики та не здав звітної документації, що у наслідку призвело до недопущення його до складання кваліфікаційного іспиту. Та 07.06.2024 [PERSON] , студента групи 4-Л-62, відраховано за невиконання вимог навчального плану. Так, у 2021 році прийом абітурієнтів Вінницьким транспортним фаховим коледжем здійснювався на підставі діючої ліцензії та «Правил прийому до Вінницького транспортного фахового коледжу у 2021 році». В дотримання статті 30 Закону України «Про освіту» ці документи були оприлюднені та доступні для ознайомлення для будь-яких зацікавлених осіб, адже містилися на сайті навчального закладу в розділі «Абітурієнту», «Ліцензії» та розмішувалися на інформаційному стенді приймальної комісії. Відповідач зазначає, що про відсутність акредитації наголошувалося зокрема у Відомості щодо права здійснення освітньої діяльності у сфері фахової передвищої освіти. 13 липня 2021 року, відповідно до Правил прийому на навчання до Вінницького транспортного коледжу для здобуття освітньо-кваліфікаційного ступеня фахового молодшого бакалавра в 2021 році, а саме п. 13 Розділу VII, яким передбачено: «факт ознайомлення вступника з Правилами прийому, наявною ліцензією і сертифікатом про акредитацію відповідної освітньої програми (спеціальності), а також факт наявності/відсутності підстав для зарахування за співбесідою, зарахування за квотою - 1, квотою - 2, фіксуються в заяві вступника і підтверджуються його особистим підписом під час подання заяви у паперовій формі», [PERSON] було подано заяву на ім`я керівника Вінницького транспортного коледжу про допуск до участі в конкурсному відборі на навчання, де позивач повідомляв зокрема про своє ознайомлення з правилами прийому, ліцензією та сертифікатом про акредитацію напряму підготовки / спеціальності /освітньої програми. Також відповідач звертає увагу, що із позивачем правомірно укладено договір про надання освітніх послуг закладом фахової передвищої освіти №204 від 01.09.2021, оскільки, відповідно до п. 3 Розділу II Правил прийому на навчання до Вінницького транспортного коледжу для здобуття освітньо-кваліфікаційного ступеня фахового молодшого бакалавра в 2021 році іноземці та особи без громадянства, які постійно проживають в Україні, особи, яким надано статус біженця в Україні, та особи, які потребують додаткового або тимчасового захисту, мають право на здобуття освітньо-кваліфікаційного ступеня фахового молодшого бакалавра нарівні з громадянами України за кошти державного або місцевого бюджету. Тобто, Вінницький транспортний фаховий коледж мав право укладати договори з іноземцями, у яких наявна посвідка на постійне проживання, яку надав [PERSON] . Також, представник відповідача наголошує, що [PERSON] мав можливість реалізувати своє право передбачене Договором № 204, а саме, отримати диплом, набувши громадянства України за час навчання в коледжі, однак не скористався ним. Відповідно до п. 13 укладеного між сторонами договору, який передбачає: порушення Здобувачем умов цього договору є підставою для його відрахування згідно з п. 5 ч. 1 ст. 44 Закону України «Про фахову передвищу освіту», [PERSON] , студента групи 4-Л-62, відраховано за невиконання вимог навчального плану. Щодо зміни нормального способу життя, у зв`язку із душевними стражданнями, що сторона позивача зазнала через порушення нормального ритму життя, тяжкість вимушених змін та втратою трьох років життя у зв`язку з неотриманням належної освіти нібито з вини відповідача, представник відповідача не погоджувався та пояснив, що п. 1 ч. 1 ст. 55 Закону України «Про фахову передвишу освіту» передбачено обов`язок особи, яка здобуває освіту у закладі фахової передвищої освіти, виконувати вимоги освітньо-професійної програми та індивідуального навчального плану, дотримуючись принципу академічної доброчесності, та досягти результатів навчання, передбачених стандартом фахової освіти та освітньо-професійною програмою. Саме недотримання [PERSON] навчального плану затвердженого Вінницьким транспортним фаховим коледжем, яким було передбачено захист переддипломної практики та здача відповідної звітної документації, у наслідку й призвело до недопущення позивача до складання кваліфікаційного іспиту та порушень умов Договору №204, що стало результатом відрахування [PERSON] із навчального закладу. Зважаючи на зазначене, представник відповідача вважає, що відсутня будь-яка вина Вінницького транспортного коледжу щодо не реалізації позивачем свого права на освіту. Просить суд відмовити в задоволенні позовної заяви [PERSON] в інтересах [PERSON] у повному обсязі. Суд, заслухавши пояснення позивача, його представника та представника відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, дійшов такого висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Відповідно до вимог ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Згідно з ст. 76, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що 13.07.2021 [PERSON] подано заяву за Формою №Н-1.01.2.2 про допуск до участі в конкурсному відборі на навчання за денною формою, конкурсна позиція Лісове господарство, за спеціальністю 205 Лісове господарство. Зазначено громадянство [PERSON] . Заява містить також, окрім іншого, відомості: Попереджений(а) (слово підкреслено), що подання мною недостовірних персональних даних, даних про здобуту раніше освіту, проходження зовнішнього незалежного оцінювання, наявність підстави для першочергового зарахування, право на вступ за співбесідою, іспитами, квотою є підставою для скасування наказу про моє зарахування до числа студентів; З правилами прийому, ліценцією та сертифікатом про акредитацію напряму підготовки/спеціальності/освітньої програми ознайомлений(а) (слово підкреслено). Зазначена заява містить підпис особи, яка її подавала [PERSON] . Факт підписання заяви у судовому засіданні не оспорювався та визнавався позивачем. Відповідно до наказу від 06.08.2021 р. №184-С «Про зарахування на навчання», додатку до цього наказу та наказу від 06.08.2021р. №184-С «про зарахування в число студентів коледжу на основі ПЗСО на денну форму навчання за рахунок коштів фізичних та/або юридичних осіб», судом встановлено, що на підставі Правил прийому до Вінницького транспортного фахового коледжу у 2021 році та рішення приймальної комісії від 06.02.2021 протокол №20, [PERSON] зарахований до числа студентів на основі повної загальної середньої освіти за кошти фізичних і юридичних осіб за спеціальністю 205 Лісове господарство. 01.09.2021 року між Вінницьким транспортним коледжем державної форми власності в особі [PERSON] та вступником [PERSON] , законним представником - [PERSON] , укладено договір про надання освітніх послуг закладом фахової передвищої освіти №204. Загальні положення договору передбачають, що предметом договору є надання освітніх послуг. Заклад бере на себе зобов`язання зарахувати Вступника на навчання, а саме: здійснити підготовку Вступника за денною формою здобуття освіти за освітньо-професійною програмою Лісове господарство спеціальністю 205 Лісове господарство для здобуття освітньо-професійного ступеня фахового молодшого бакалавра. Освітньо-професійна програма є акредитованою строком до 2028 року. Відповідно до п. 5 Договору, заклад зобов`язаний: 1) створити умови для ознайомлення Вступника та Законного представника з ліцензією на провадження освітньої діяльності, сертифікатами (рішеннями) про акредитацію, правилами прийому, відомостями про обсяг прийому за кожною спеціальністю, кількістю місць, виділених для вступу на пільгових умовах; 2) здійснювати навчання Здобувача на рівні стандартів фахової передвищої освіти, ліцензійних умов провадження освітньої діяльності та інших вимог законодавства; 3) інформувати Здобувача про правила та вимоги щодо організації навчання, його якості та змісту, про права та обов`язки Здобувача під час навчання; 4) видати Здобувачу диплом про фахову передвищу освіту за умови виконання Здобувачем освітньо-професійної програми в обсязі, необхідному для здобуття освітньо-професійного ступеня фахової передвищої освіти; 5) сприяти працевлаштуванню Здобувача. Підпунктом першим пункту шостого Договору передбачено право закладу, вимагати від Здобувача виконання освітньо-професійної програми. Згідно з п. п. 2 п. 7 Договору, Здобувач зобов`язаний виконувати вимоги освітньої програми, індивідуальний навчальний план та досягати визначених освітньо-професійною програмою результатів навчання. Відповідно до п. 12 Договору передбачено, що за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором Сторони несуть відповідальність згідно із законом та умовами цього договору. Пунктом тринадцятим встановлено, що порушення Здобувачем умов цього договору є підставою для його відрахування відповідно до пункту 5 частини першої статті 44 Закону України «Про фахову передвишу освіту». Згідно з п. 15 Договору, він набирає чинності з моменту його підписання Сторонами і діє протягом усього періоду навчання або до дня повного виконання Сторонами зобов`язань за цим договором. Відповідно до договору № 4-Л від 05.08.2021, судом встановлено, що вартість надання освітніх послуг становить 42\~300 грн. за навчальний рік - 14 100 гри. Також цим договором передбачено, що Коледж зобов`язується: забезпечити якісну теоретичну і практичну підготовку фахового молодшого бакалавра згідно з освітньо-професійною програмою і вимогами освітньо-кваліфікаційної характеристики, які відповідають державному стандарту освіти; у період навчання створити Студентові відповідні умови для оволодіння професією, розвитку особистості, надавши можливість користуватись бібліотекою, комп`ютерною технікою, спортивним залом; при наявності вільних місць забезпечити студента гуртожитком за додаткову оплату. Також матеріали справи містять докази оплати освітніх послуг позивачем. Згідно з Доповідною від 07.06.2024 складеною [PERSON] на ім`я директора коледжу Михайла Фаліштинського, студент групи 4-Л-62 [PERSON] не виконав вимоги навчального плану і не з`явився на захист переддипломної практики. [PERSON] запропоновано не допустити до здачі кваліфікаційного іспиту і відрахувати із закладу. Відомістю обліку успішності від 07.06.2024, що міститься у матеріалах справи, підтверджено неявку [PERSON] на захист переддипломної практики. Відповідно до наказу №143-С, за підписом директора коледжу Михайла Фаліштинського, [INFO] [PERSON] , студента групи 4-Л-62, відраховано за невиконання вимог навчального плану. Відповідно до листа №01-377/01-12 від 12.07.2024 Вінницького транспортного фахового коледжу, який адресований Міністерству освіти і науки на усне звернення позивача, [PERSON] при вступі подав до приймальної комісії посвідку на постійне проживання, свідоцтво про здобуття повної загальної середньої освіти [NUMBER] та власноручно написану заяву вступника в якій його підписом засвідчено, що «з правилами прийому, ліцензією та сертифікатом про акредитацію напряму підготовки/спеціальності/ освітньої програми ознайомлений». Прийом у 2021 році Вінницький транспортний коледж здійснював на підставі діючої ліцензії та «Правил прийому до Вінницького транспортного коледжу у 2021 році». Вище вказані документи були оприлюднені на сайті закладу в розділі «Абітурієнту», «Ліцензії»» та на інформаційному стенді приймальної комісії (паперовий варіант) у вільному доступі. Також зазначено, що [PERSON] сформовано академічну довідку №157240 від 07.06.2024 року, яку, станом на 12.07.2024 разом із оригіналами документів свідоцтва про повну загальну середню освіту, він не забрав. Дослідивши Правила прийому до Вінницького транспортного коледжу у 2021 році, суд встановив, що відповідно до п. 4 Розділу ІІІ, іноземці та особи без громадянства, у тому числі закордонні українці, які постійно проживають в Україні, особи, яких визнано біженцями, та особи, які потребують додаткового захисту, мають право на здобуття фахової передвищої освіти нарівні з громадянами України у тому числі за кошти державного або місцевого бюджету. Пунктом третім Розділу II Правил прийому на навчання до Вінницького транспортного коледжу для здобуття освітньо-кваліфікаційного ступеня фахового молодшого бакалавра в 2021 році іноземці та особи без громадянства, які постійно проживають в Україні, особи, яким надано статус біженця в Україні, та особи, які потребують додаткового або тимчасового захисту, мають право на здобуття освітньо-кваліфікаційного ступеня фахового молодшого бакалавра нарівні з громадянами України за кошти державного або місцевого бюджету. Зазначені пункти Правил узгоджуються та дублюються в Умовах прийому на навчання до закладів фахової передвищої освіти в 2021 році, що затверджені Наказом Міністерства освіти і науки України 30.10.2020 №1342. Відповідно до п. 13 Розділу VI Правил, факт ознайомлення вступника з Правилами прийому, наявною ліцензією і сертифікатом про акредитацію відповідної освітньої програми (спеціальності), а також факт наявності/відсутності підстав для зарахування за співбесідою, зарахування за квотою - 1, квотою - 2, фіксуються в заяві вступника і підтверджуються його особистим підписом під час подання заяви. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що відповідач, Вінницький транспортний фаховий коледж мав право укладати договори з іноземцями, у яких наявна посвідка на постійне проживання, а підписана заява [PERSON] від 13.07.2021 за Формою №Н-1.01.2.2, засвідчує обізнаність сторони позивача із Правилами прийому, наявною ліцензією і сертифікатом про акредитацію відповідної освітньої програми (спеціальності). Підписавши договір від 01.09.2021 №204, сторони погодились із його умовами та порядком його виконання. Судом також встановлено, що Відповідач надавав освітні послуги сину позивача належним чином, а позивач, у свою чергу, здійснювала оплату за ці послуги. Зазначені обставини у судовому засіданні не оспорювались сторонами. Тобто умови договору були виконані відповідачем належним чином. Відповідач здійснив відрахування [PERSON] на підставі наказу №143-С від 07.06.2024 через невиконання ним вимог навчального плану, що не суперечить умовам договору №204 від 01.09.2021. Твердження позивача, що [PERSON] не з`явився на захист практики через те, що не бачив у цьому сенсу, оскільки диплом він все одно не отримає, суд вважає передчасним власним переконанням та не пов`язує його із порушенням умов договору відповідачем. Разом із цим, суд бере до уваги пояснення відповідача, що заклад фахової передвищої освіти правомірно уклав договір про надання освітніх послуг із іноземцем, що має дозвіл на постійне проживання, не маючи ліцензії на видачу диплому іноземцю, з огляду на можливість отримати громадянство України впродовж років навчання. Отримавши громадянство України, позивач мав би змогу отримати диплом. Відповідно до п. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. При укладенні договору сторони повинні усвідомлювати, що правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Укладаючи правочин, сторони повинні насправді прагнути досягнення саме того правового результату, який завжди виникає при укладенні правочину такого виду. Абзацом 4 частини 6 статті 79 Закону України «Про освіту» передбачено, що договір укладається між закладом освіти і здобувачем освіти (його законними представниками) та/або юридичною чи фізичною особою, яка здійснює оплату. Пунктом 5 частини 1 статті 55 Закону України «Про фахову передвишу освіту» визначено обов`язок осіб, які здобувають освіту у закладах фахової передвищої освіти щодо дотримання вимог законодавства, установчих документів, правил внутрішнього розпорядку закладу фахової передвищої освіти, а також умов договору про надання освітніх послуг. Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України та відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до статей 628, 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди ( ст. 638 ЦК України). Згідно зі статями 526, 530, 610 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (стаття 611 ЦК України). Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із статтею 509 цього ж кодексу зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з ст. 203 ЦК України, загальними умовами дійсності правочину є: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Таке розуміння визнання правочину недійсним, як способу захисту, є усталеним у судовій практиці. Статтею 204 ЦК України передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно зі ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Отже, вирішуючи спори про визнання правочинів недійсними, суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків. Разом із цим, правомірність правочину презюмується, і обов`язок доведення наявності обставин, з якими закон пов`язує визнання судом оспорюваного правочину недійсним, покладається на позивача. Позивач повинен надати суду докази, на підтвердження протиправних дій чи бездіяльності відповідача, однак судом таких доказів не встановлено. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19) зроблено висновок, що «недійсність договору як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність договору не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим». З урахуванням встановлених у справі обставин та відповідно до наведених норм закону, суд дійшов висновку, що заявлені вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Що стосується вимог про відшкодування з відповідачів моральної шкоди, суд зазначає таке. Відповідно до частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права. Аналіз положень статей 11 та 23 ЦК України дозволяє зробити висновок, що за загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. Моральна шкода завжди є похідною від факту порушення прав та інтересів потерпілого. Моральна шкода не може стягуватися сама по собі, не будучи наслідком порушення права чи інтересу позивача. Іншими словами, якщо право, за захистом якого подано позов, не порушено, то і підстав для відшкодування моральної шкоди (похідна вимога) немає (КЦС ВС від 18.03.2020 №460/2545/17). Оскільки судом не встановлено порушення права позивача, за захистом якого подано позов, вимоги про відшкодування моральної шкоди є похідними, тому підстави для відшкодування моральної шкоди відсутні. Разом із цим, суд звертає увагу, що матеріали справи не містять жодного доказу, який підтверджує завдання моральної шкоди стороні позивача, окрім наданих пояснень у позовній заяві та в судовому засідання. З огляду на зазначене, суд встановив, що позивач та її представник не підтвердили належними, достовірними та достатніми доказами порушення відповідачем прав позивача, не довели наявність підстав для визнання недійсним договору про надання освітніх послуг закладом фахової передвищої освіти №204 від 09.09.2021, укладеним між [PERSON] , в інтересах неповнолітнього сина [PERSON] , та Вінницьким транспортним котеджом, а також щодо застосування наслідків недійсності правочину та стягнення коштів за навчання в сумі 42300 грн. та моральної шкоди в сумі 50000 грн, у зв`язку з чим необхідно відмовити в задоволенні позовних вимог. На підставі зазначеного,

Outcome: dismissed