Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-10 00:00:00

\~У провадженні Рівненського міського суду Рівненської області перебуває справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину. Просила стягнути з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення з заявою до суду і до досягнення сином повноліття. Свої вимоги обгрунтовує тим, що з відповідачем перебуває у шлюбі від якого мають сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з нею, що підтверджується довідкою виданою Городоцькою сільською радою Рівненського району Рівненської області №93 від 30.01.2025. Дитина знаходиться на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча утримання сина згідно законодавства є його обов`язком та надавати таку допомогу він може - є працездатним та офіційно працевлаштований. До початку судового засідання представник позивача адвокат Пилипчук Л.М., яка діє згідно ордеру Серія ВК № 1158714 від 28.01.2025 подала до суду заяву ( № 14468/25-вх від 11.03.2025) згідно якої позов підтримала у межах доводів позовної заяви, просила позов задовольнити. Справу розглянути без участі позивача та представника позивача, не заперечила проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про день, час та місце судового засідання, у судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав, з заявою про розгляд справи у його відсутність до суду не звертався. \~ \~Ухвалою суду від 04.02.2025 р. прийнято позовну заяву [PERSON] до розгляду, у справі відкрите спрощене позовне провадження, призначений судовий розгляд з викликом сторін. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Згідно\~ст.180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до вимог\~ст.182 Сімейного кодексу України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, а також інші обставини, що мають істотне значення. \~Згідно з ч.2\~ст. 182 СК України\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як зазначено у ч.3\~ст.181 СК України, за рішенням суду аліменти присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі.\~\~\~ Оцінюючи положення\~статті 180 СК України\~щодо обов`язку батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття в контексті згаданого законодавства, суд визнає, що забезпечення дитини на рівні не менше встановленого прожиткового мінімуму є спільним обов`язком батьків, тобто матері та батька.\~ Як визначено у\~статті 1 Закону України «Про прожитковий мінімум», прожитковий мінімум\~це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Відповідно до\~статті 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з принципами Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року (Резолюція 1386 (XIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року) дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які дозволили б їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно і в соціальному відношенні здоровим і нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності. При виданні з цією метою законів головним міркуванням має бути найкраще забезпечення інтересів дитини. (Принцип 2) Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. (Принцип 4). Дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Він повинен, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. (Принцин 6) Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яка ратифікована\~Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року\~та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При цьому, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 182 СК України, передбачено обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1-3\~ст. 183 СК України\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Відповідно до ч. 1- 4\~ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Судом встановлено, що 08 серпня 2020 року [PERSON] , та [PERSON] уклали шлюб, який було зареєстровано Рівненським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) було зареєстровано шлюб, про що було складено відповідний актовий запис за № 946. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину сина [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 2300 від 17.11.2020, зареєстрований Рівненським міськрайонним відділом ДРАЦС Західного міжрегіонального управління МЮ (м.Львів). З оглянутої судом довідки, виданої Городоцькою сільською радою від 30.01.2025 № 93 підтверджується, що [PERSON] має зареєстроване місце проживання та проживає за адресою: [ADDRESS] , де разом з нею проживає непонолітній син [PERSON] , [INFO] . Зазначене місце реєстрації проживання позивачки підтверджується витягом з ЄДРДР. Належних та допустимих доказів добровільного утримання сина відповідачем, судом не встановлено, відтак, слід рішенням суду стягнути аліменти на його утримання. Враховуючи загальні засади регулювання сімейних відносин, визначених у\~статті 7 СК України, а саме, рівність прав і обов`язків жінки та чоловіка у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї, суд прийшов до висновку, що стягненню з відповідача на користь позивачки підлягають аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 31.01.2025 і до досягнення сином повноліття. Рішення суду про стягнення аліментів на дитину у межах суми платежу за один місяць з 31.01.2025 по 28.02.2025 - допустити до негайного виконання. \~ \~ Відповідно до\~ст. 141 ЦПК\~ судові витрати - судовий збір підлягає до стягнення з відповідача в прибуток державного бюджету в сумі 1211,20 грн., від сплати якого позивачка була звільнена при пред`явленні позову. На підставі вищевикладеного, ст.ст.\~ 84, 180,\~182,\~191 СК України,

Outcome: approved