Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-16 00:00:00

31.05.2024 року до суду звернувся позивач, ТОВ «ВЕРРА ФІНАНС», представник позивача, адвокат Зімірьова О.О., з позовом до відповідача [PERSON] , про стягнення кредитної заборгованості . 12.06.2024 року отримана довідка про реєстрацію місця проживання відповідача - фізичної особи. 13.06.2024 року ухвалою судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області відкрите провадження у справі. Справа призначена до розгляду за правилами загального позовного провадження в підготовче судове засідання на 02.10.2024 року. 02.10.2024 року в підготовчому судовому засіданні оголошена перерва до 17.12.2024 року. 17.12.2024 року завершене підготовче судове засідання. Справа призначена до розгляду в судовому засіданні на 17.03.2025 року. 10.03.2025 року відповідачем наданий відзив на позовну заяву Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось відповідно до положень ст. 247 ЦПК України Згідно поданої позовної заяви позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування № 97729454000 від 05.06.2021 року в розмірі 91 162 грн., 81 коп., з яких: - 59 124.42 грн. заборгованість за основним боргом; - 32\~038.39 заборгованість за процентами за користування грошовими коштами; та понесені судові витрати по сплаті судового збору. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: відповідно до укладеного між АТ «УКРСИББАНК» та [PERSON] договору-анкети про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування № 97729454000 від 05.06.2021 року, підписавши цей договір, відповідачка погодилась з викладеними в договорі та у Правилах споживчого кредитування позичальників АТ «УКРСИББАНК», які розміщені на банківському сайті www.my.ukrsibbank.com. Відповідно до п.1.1 Договору Банк на підставі наданих Відповідачем відповідно до вимог чинного законодавства України документів, відкриває відповідачеві та обслуговує на умовах Тарифного плану «Картка з лімітом «Картка Суперпокупця 55% grace», розміщені на сайті www.my.ukrsibbank.com й на інформаційних стендах у приміщеннях установ Банку. Відповідно до п. 2.1. Договору відповідач отримав на споживчі цілі кредит у вигляді встановленого ліміту кредитування у розмірі 6\~400.00 грн., зі строком до 20.06.2023 року Банк свої зобов`язання перед позичальником за кредитним договором виконав, надавши позичальникові кредит в сумі та на умовах, передбачених Кредитним договором. Всупереч умовам кредитного договору, Позичальник припинив виконувати договірні зобов`язання, а саме припинив здійснювати щомісячне погашення кредитної заборгованості, сплачувати проценти за користування кредитом, згідно умов договору. 25.01.2023 року між АТ «УКСИББАНК» та ТОВ «ВЕРРА ФІНАНС» був укладений договір факторингу № 237, відповідно до якого АТ «УКСИББАНК»» передав (відступив) за плату, а ТОВ «ВЕРРА ФІНАНС» прийняло всі права грошової вимоги до божників за кредитними договорами, у тому числі і до [PERSON] . Станом на 16.05.2024 року заборгованість відповідача по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом, комісії становить 91 162 грн., 81 коп., з яких: - 59 124.42 грн. заборгованість за основним боргом; - 32\~038.39 заборгованість за процентами за користування грошовими коштами; Дану заборгованість відповідачка не сплачує в добровільному порядку, що й стало підставою звернення до суду. В судове засідання представник позивача не з`явився подавши заяву про розгляд справи у його відсутність, згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, про дату час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується довідкою про доставлення СМС повідомлення від 19.12.2024 року. В підготовчому судовому засіданні 02.10.2024 року відповідачка приймала участь, просила надати час для отримання правової допомоги в подальшому в судові засідання не з`явилась. Лише 10.03.2025 року від відповідачки надійшов відзив на позовну заяву, який суд вважає за можливе рахувати як письмові заперечення відповідачки, оскільки 02.10.2024 року відповідачка під розписку отримала позовний матеріал та ухвалу про відкриття провадження у справі (а.с.53) та була ознайомлена як позовними вимогами так і зі строком протягом якого потрібно подати відзив на позовну заяву. Доводи відповідачки викладені у відзиві , що вона не отримувала ні позовного матеріалу ні ухвали про відкриття провадження у справі , та ніяких повідомлень із суду є неправдивими та спростовуються особисто написаною розпискою відповідачки про отримання цих документів. Згідно письмових заперечень відповідачка просить відмовити у задоволенні позовних вимог посилаючись на те, що вона не має будь-яких зобов`язань перед позивачем та їй невідомо звідки взялась сума боргу. Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст.55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. \~ \~ \~ Судом\~встановлено такі\~факти та\~відповідні їм\~правовідносини Судом встановлено, що між АТ «УКРСИББАНК» та [PERSON] , був укладений договір-анкета про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування № 97729454000 від 05.06.2021 року, що підтверджується копією договору-анкети. Підписавши даний договір відповідачка погодилась з викладеними в договорі та у Правилах споживчого кредитування позичальників АТ «УКРСИББАНК», які розміщені на банківському сайті www.my.ukrsibbank.com. Відповідно до п.1.1 Договору Банк на підставі наданих Відповідачем відповідно до вимог чинного законодавства України документів, відкриває відповідачеві та обслуговує на умовах Тарифного плану «Картка з лімітом «Картка Суперпокупця 55% grace», розміщені на сайті www.my.ukrsibbank.com й на інформаційних стендах у приміщеннях установ Банку. Відповідно до п. 2.1. Договору відповідачка отримала на споживчі цілі кредит у вигляді встановленого ліміту кредитування у розмірі 6\~400.00 грн., зі строком до 20.06.2023 року, що підтверджується копією договору, який підписаний сторонами, в тому числі і відпоавідачкою. Відповідно до ч.1,2.3 ст. 207 ЦК України - Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Таким чином судом встановлено, що укладений кредитний Договір між сторонами відповідає формі, передбаченій ст. 207, 208,1047, 1055 ЦК України. Оскільки згідно з положеннями ст. 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує змінює або припиняє цивільні права та обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована. Аналогічна позиція закріплена у постанові Верховного Суду України від 30 травня 2018 року по справі № 191/5077/16-ц (провадження 61-17422св18). Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду України від 09.09.2020 року у справі № 732/670/19 від 23.03.2020 року у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 року у справі № 127/337824/18 будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму, договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений в письмовому вигляді (ст.205, 207 ЦК України). Відповідачкою не надано жодного доказу того, що нею оспорювався зазначений вище договір про відкриття та комплексне обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування раніше. Таким чином судом встановлено, що укладений між сторонами кредитний договір не оспорювався та не визнавався судом недійсним, частково виконувався відповідачем, тому є чинним оскільки відповідає формі, передбаченій ст. 207, 208, 1047, 1055 ЦК України. Судом також встановлено, що з відповідачкою були погоджені всі істотні умови укладеного договору, в тому числі і розмір відсотків за користування кредитними коштами. Так відповідно до п. 2.1 Договору ліміт кредитування встановлюється у розмірі 6\~400.00 грн. зі строком його дії до 20.06.2023 року. Відповідно до п. 2.1.4 процентна ставка на суму кредитної заборгованості за операціями з отримання готівки складає 55% річних. Процентна ставка на суму кредитної заборгованості за безготівковими операціями, річних 55%, процентна ставка на суму кредитної заборгованості за безготівковими операціями 0%; пільговий період погашення заборгованості 56 днів. У визначені статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У відповідності до частини 1 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 525 ЦК України, передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України). Судом встановлено, що кредитодавець АТ «УКРСИББАНК» свої зобов`язання за укладеним кредитним договором виконав встановивши позичальникові кредитний ліміт в сумі та на умовах, передбачених договором про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування. Відповідач свої зобов`язання перед Кредитором щодо повернення кредитних коштів належним чином не виконувала, внаслідок чого виникла заборгованість за договором про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування. Також судом встановлено, що АТ «УКСИББАНК» та ТОВ «ВЕРРА ФІНАНС» був укладений договір факторингу № 237, відповідно до якого АТ «УКСИББАНК»» передав (відступив) за плату, а ТОВ «ВЕРРА ФІНАНС» прийняло всі права грошової вимоги до божників за кредитними договорами, у тому числі і до [PERSON] , що підтверджується копією договору факторингу Станом на 16.05.2024 року заборгованість відповідача по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом, комісії становить 91 162 грн., 81 коп., з яких: - 59 124.42 грн заборгованість за основним боргом; - 32\~038.39 заборгованість за процентами за користування грошовими коштами, що підтверджується витягом з реєстру боржників до Договору факторингу № 237 від 25.01.2023 року Відповідно до ст. 214 ЦК України - До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1,2 ст. 516 ЦК України - Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Таким чином до позивача перейшло право вимоги за укладеним договором відступлення права вимоги і позивач є належним позивачем у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 518 ЦК України - Боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов`язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора. Наслідком неповідомлення боржника є відповідальність нового кредитора за ризик настання несприятливих для нього наслідків і визнання виконання боржником зобов`язання первинному кредитору належним. Неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у платі новому кредиторові. А може впливати на визначення боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредиторові за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язання, не припиняє зобов`язань сторін за кредитним договором і не може бути підставою для відмови у стягненні заборгованості за кредитним договором на користь нового кредитора. Таким висновок відповідає правовій позиції, що викладена у постанові Верховного Суду від 28 листопада 2019 року у справі № 555/2428/15-ц (провадження № 61-33585св18). Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Вирішуючи яка заборгованість підлягає стягненню з відповідача, суд виходить з наступного . За змістом статті 526, частини першої статті 530, статті 610 та частини першої статті 612 ЦК України для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у частині другій статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. В укладеному договорі про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування, а також паспорті споживчого кредиту, сторонами погоджені умови щодо розміру кредитного ліміту, розміру та видів відсотків за користування кредитом, строк повернення кредиту, порядок та строк зарахування коштів на погашення кредиту, тобто всі істотні умови договору. Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даними договором. Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Доказів того, що відповідач виконав взяті на себе зобов`язання та сплатив заборгованість за укладеним кредитним договором суду не надано. Відповідно до ч.1 ст. 265 ЦК України - Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Станом на 16.05.2024 заборгованість відповідача по кредитному договору складає 91 162 грн., 81 коп., з яких: - 59 124.42 грн заборгованість за основним боргом; - 32\~038.39 заборгованість за процентами за користування грошовими коштами. Відповідачка не мала жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки Первісного кредитора, що було б належним виконанням відповідно до вимог ст. 16 ЦК України, та не надала суду доказів належного виконання зобов`язання, після відступлення прав вимоги позивачу по справі . Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторона відповідача не надала будь-яких доказів в розумінні положень ст. 76-81 ЦПК України на спростування обставин, на які посилається позивач. Доводи відповідачки про те, що вона не розуміє звідки взялась сума заборгованості за укладеним договором, суд вважає безпідставними, оскільки згідно погоджених сторонами умов укладеного договору орієнтована загальна вартість ліміту кредитування визначена сторонами в 329803 грн.Тому в межах даної суми відповідачка мала можливість користуватись кредитниим коштами на будь-яку суму. Відповідачка не мала жодних перешкод отримати виписки зі свого карткового рахунку та довести суду, що сума заборгованості є іншою, але жодних дій не вчинила. Та жодного доказу на спростування розміру заборгованості суду не надала. Також безпідставним є посилання відповідачки про те, що вона не має ніяких зобов`язань перед позивачем, оскільки відповідачка не спростувала факт укладення договору - анкети про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування № 97729454000 від 05.06.2021 року з АТ «УКРСИББАНК», а позивачем надані докази переходу до нього права вимоги до відповідачки за даним договором за договором факторингу від 25.01.2023 року Виходячи з вищевикладеного суд вважає доведеними посилання позивача на існування заборгованості відповідача перед позивачем за договором про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування № 97729454000 від 05.06.2021 року у сумі, зазначеній у розрахунку заборгованості. Також у відзиві на позовну заяву відповідачка вказує своє прізвище « [PERSON] », але доказів про зміну прізвища суду не надає. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 3 028.00 (три тисячі двадцять вісім ) грн., оскільки судом ухвалюється рішення про задоволення позовних вимог .

Outcome: approved