Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-10 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гіпек», Товариства з обмеженою відповідальністю «Преміум Інвест ЛТД», Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Консоль ЛТД» про визнання майнових прав на об`єкти нерухомості та визнання недійсним договору іпотеки. У своїй позовній заяві просили суд: 1) Визнати за [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] ) та [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] ) майнові права на 5-ти кімнатну квартиру буд. №38 на 16-му поверсі, площею 282,7м2 та на 2-х кімнатну квартиру буд. [ADDRESS] , які складають весь 16-й поверх зазначеного будинку, з урахуванням додаткової угоди № 5 від 14 грудня 2004 року до договору від 17 березня 2003 року № 0344/322-28(р), додатку № 3 до додаткової угоди № 5 до договору від 17 березня 2003 року № 0344/322-28(р) та додаткової угоди № 8 від 11 грудня 2013 року до договору від 17 березня 2003 року № 0344/322-28(р), якими визначено планування 16-го поверху багатоквартирного житлового будинку, що находиться за адресою: [ADDRESS] ) Визнати недійсним договір іпотеки, серія та номер 134 від 26.02.2020, посвідченого Приватним нотаріусом КМНО Пісаренко М.О., укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «ГІПЕК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ПРЕМІУМ ІНВЕСТ ЛТД» в частині передання Товариству з обмеженою відповідальністю «ПРЕМІУМ ІНВЕСТ ЛТД» в іпотеку майнових прав на 5-ти кімнатну квартиру буд. №38 на 16-му поверсі, площею 282,7м2 та на 2-х кімнатну квартиру буд. [ADDRESS] . Свою позовну заяву обґрунтували тим, що між позивачами та ТОВ «ФІРМА «КОНСОЛЬ ЛТД» укладено договір № 0344/322-28(р) від 17.03.2003 про спільну діяльність з пайової участі в будівництві багатоквартирного житлового будинку. Позивачі у своїй позовній заяві також зазначають, що 14.12.2004 між ними та ТОВ ФІРМА «КОНСОЛЬ ЛТД» укладено додаткову угоду №5 до Договору, в якій зазначено, що у зв?язку із виконанням ТОВ ФІРМА «КОНСОЛЬ ЛТД» взятих на себе зобов?язань щодо перепланування 16 поверху «Об?єкта» сторони виключили із додаткової угоди №2 від 28.07.2003 п. 6 та п. 7. 11.12.2013 ТОВ «ФІРМА «КОНСОЛЬ ЛТД» видала довідку за вих.№22/09. Зі змісту цієї довідки вбачається. що вона видана [PERSON] та [PERSON] про те, що вони відповідно до договору №0344/322-28(р) від 17.03.2003 про спільну діяльність з пайової участі в будівництві багатоквартирного житлового будинку здійснили повну оплату пайового внеску у розмірі екв. 494 688,11 доларів США за п?ятикімнатну квартиру буд. №38 на 16-му поверсі, загальною проектною площею 282,7 кв.м, двокімнатну квартиру буд. №39 на 16-му поверсі, загальною проектною площею 125,8 кв.м житлово-громадського комплексу по [ADDRESS] (І-секційний будинок). З урахуванням наведеного, Позивачі вважають, що вони повністю виконали свої зобов?язання за Договором. В свою чергу. Позивачі вважають, що ТОВ «ФІРМА «КОНСОЛЬ ЛТД» не виконало взяті на себе зобов?язання за Договором, припинивши будівництво багатоквартирного житлового будинку по [ADDRESS] . Разом із тим, Позивачі вважають, що замовником будівництва багатоквартирного житлового будинку по [ADDRESS] є ТОВ «ГІПЕК», а, отже, на їх думку, саме ТОВ «ГІПЕК» повинен забезпечити реалізацію прав пайовиків незалежно від того, чи є він стороною договору з пайової участі у будівництві. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 27 червня 2022 року відкрито провадження у справі, призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. 22 вересня 2022 року на адресу суду надійшло клопотання представника позивачів про залучення співвідповідача у справі. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2022 року залучено до участі в справі у якості співвідповідача Товариство з обмеженою відповідальністю Фірма «Консоль ЛТД». 16 лютого 2023 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від ТОВ «ГІПЕК», відповідно до змісту якого заперечували щодо задоволення позовних вимог у повному обсязі. 19 квітня 2023 року на адресу суду надійшли додаткові пояснення у справі від представника позивачів. Протокольною ухвалою суду від 05 жовтня 2023 року закрито підготовче провадження у справі, призначено до розгляду по суті. Протокольною ухвалою суду від 01 лютого 2024 року вирішено повернутися до стадії підготовчого провадження у справі. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 01 лютого 2024 року витребувано докази у: 1) Товариства з обмеженою відповідальністю «ГІПЕК» копію договору іпотеки, серія та номер 134 від 26.02.2020, посвідченого Приватним нотаріусом КМНО Пісаренко М.О., укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «ГІПЕК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ПРЕМІУМ ІНВЕСТ ЛТД» з усіма додатками до нього. 2) Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРЕМІУМ ІНВЕСТ ЛТД» копію договору іпотеки, серія та номер 134 від 26.02.2020, посвідченого Приватним нотаріусом КМНО Пісаренко М.О., укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «ГІПЕК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ПРЕМІУМ ІНВЕСТ ЛТД» з усіма додатками до нього. 12 березня 2024 року на адресу суду надійшли витребувані матеріали від ТОВ «ГІПЕК». Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 22 серпня 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання представника ТОВ «ГІПЕК» про зупинення провадження у справі. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 14 січня 2025 року закрито підготовче провадження у справі, призначено до розгляду по суті. Представник позивачів у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд задовольнити позов. Представник відповідача - ТОВ «ГІПЕК» у судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечувала, просила відмовити у повному обсязі. Інші сторони у судове засідання не прибули, повідомлені судом про дату, час та місце розгляду справи належним чином. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч. 1 ст. 223 ЦПК України). Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що ніщо не перешкоджає особі добровільно відмовитись від гарантій справедливого судового розгляду у однозначний або у мовчазний спосіб. Проте для того, щоб стати чинною з точки зору Конвенції, відмова від права брати участь у судовому засіданні повинна бути зроблена у однозначний спосіб і має супроводжуватись необхідним мінімальним рівнем гарантій, що відповідають серйозності такої відмови. До того ж, вона не повинна суперечити жодному важливому громадському інтересу рішення ЄСПЛ (Hermi проти Італії, § 73; Sejdovic проти Італії § 86). Окрім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини- в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (Рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України»). За таких підстав судом визнано за можливе розглядати справу на підставі доказів, наявних у матеріалах справі, та за погодженням сторін, третіх осіб й згідно поданих ними заяв. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору суд по суті встановив. За змістом ч.ч.1, 2, 3,4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.ч. 1, 5-6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений статтею 16 ЦК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 17 березня 2003 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Фірма «Консоль ЛТД» (далі також - «Третя особа»), [PERSON] та [PERSON] (далі також - «Позивачі») укладено договір № 0344/322-28(р) про спільну діяльність з пайової участі у фінансуванні будівництва багатоквартирного житлового будинку (далі також - «Договір»). Відповідно до п.1.1. Договору сторони за цим договором зобов?язуються спільно діяти задля досягнення спільної господарської мети: будівництво багатоквартирного житлового будинку по [ADDRESS] та введення його в експлуатацію. Згідно з пунктом 3.2 Договору Третя особа у якості свого внеску у спільну діяльність зобов?язується завершити будівництво багатоквартирного житлового будинку та передати пайовикам в натурі 3-кімнатну квартиру буд. №95 на 13-му поверсі, проектною площею 107,20 м2, 2-х кімнатну квартиру буд. №96 на 13-му поверсі, проектною площею 82,00 м2, 3-х кімнатну квартиру буд. № 97 на 13-му поверсі, проектною площею 112,00 м2 (2-а секція, осі 7-15) (у подальшому - «доля пайовиків») в порядку виділу долі пайовика зі спільного майна, а також три місця у підземному паркінгу цього будинку. Відповідно до пункту 9.10 Договору Третя особа гарантує Позивачам надання трьох квартир рівноцінної площі в окремому будинку, що входить до житлового комплексу по [ADDRESS] » на 14-му поверсі після отримання Третьою особою проектно-кошторисної документації по даному будинку. Сума договору підлягає коригуванню у разі розбіжності площ за новими квартирами або вибору іншого поверху з урахуванням його «прайсової» вартості. Третя особа бере на себе зобов?язання у 45-ти денний термін письмово повідомити Позивачів про отримання проектної документації за вищевказаним будинком та надати можливість Позивачам у 30-ти денний термін оформити додаткову угоду до цього договору про зміну п.п. 3.1., 3.2 цього договору. Запланованим строком закінчення будівництва і здачі об?єкта пунктом 3.4 Договору встановлено I квартал 2005 року. У пункті 3.1 Договору визначено, що Позивачі у якості свого внеску у спільну діяльність сплачують грошовий внесок (пай) у розмірі, еквівалентному 391380 (триста дев?яносто одна тисяча триста вісімдесят) (у тому числі аванс за три місця паркінгу на загальну суму сорок п?ять тисяч) доларів США, у національній валюті України (в гривнях) по курсу НБУ на момент сплати. Внесок сплачується поетапно згідно із погодженим графіком. Пунктом 3.7. Договору встановлено, що у разі виконання зобов?язань, зазначених у пункті 3.1 договору, Позивачі повністю придбавають право на пайову (дольову) участь у будівництві, а ТОВ Фірма «Консоль ЛТД» втрачає право розпоряджатись вказаною часткою пайовика, інакше, як в інтересах і за згодою пайовика. 28 липня 2003 року між ТОВ Фірма «Консоль ЛТД» та Позивачами укладено додаткову угоду № 2 до Договору, відповідно до умов якої сторони, в тому числі, змінили пункти 1.1, 3.1, 3.2, 3.4 Договору. Пункт 1.1 Договору викладено в новій редакції, відповідно до умов якої сторони за цим договором зобов?язуються спільно діяти задля досягнення спільної господарської мети: будівництво багатоквартирного житлового будинку по [ADDRESS] та введення його в експлуатацію. Пункт 3.1 Договору викладено в новій редакції, відповідно до умов якої Позивачі у якості свого внеску у спільну діяльність сплачують грошовий внесок (пай) у розмірі, еквівалентному 486485 (чотириста вісімдесят шість тисяч чотириста вісімдесят п?ять) доларів США, у національній валюті України (в гривнях) по курсу НБУ на момент сплати. Внесок сплачується поетапно згідно із погодженим графіком. Вказаний пункт Договору в подальшому змінювався на підставі додаткових угод. Пункт 3.2 Договору викладено в новій редакції, відповідно до умов якої Третя особа в якості свого внеску у спільну діяльність зобов?язується самостійно та із залученням власних трудових ресурсів, механізмів, обладнання, а також пайових та позикових коштів юридичних та фізичних осіб завершити будівництво багатоквартирного житлового будинку відповідно до проекту та вимог ДБН та передати Позивачам у натурі: 3-х кімнатну квартиру буд. №34 на 16-му поверсі, наведеній проектною площею 149,5м2, 2-х кімнатну квартиру буд. №35 на 16-му поверсі, наведеній проектною площею 116,5м2, 2-х кімнатну квартиру буд. №36 на 16-му поверсі, наведеній проектною площею 117,9 м2, у порядку виділення частки Позивачів із створеного сторонами за цим договором спільного майна, та три місця у підземному паркінгу в секції «А» вищевказаного об?єкта № 56, 57, 58 схема розташування паркувальних місць додається до цієї додаткової угоди. Вказаний пункт Договору в подальшому змінювався. Пункт 3.4 Договору викладено в новій редакції, відповідно до умов якої запланованим строком закінчення будівництва і здачі об?єкта встановлено 4 квартал 2005 року. Вказаний пункт Договору в подальшому також неодноразово змінювався на підставі додаткових угод. 23 листопада 2004 року між ТОВ Фірма «Консоль ЛТД» та Позивачами укладено додаткову угоду № 4 до Договору, відповідно до умов якої сторони змінили пункти 3.1, 3.4 Договору. Пункт 3.1 Договору викладено в новій редакції, відповідно до умов якої Позивачі у якості свого внеску у спільну діяльність сплачують грошовий внесок (пай) у розмірі, еквівалентному 486485 (чотириста вісімдесят шість тисяч чотириста вісімдесят п?ять) доларів США, у національній валюті України (в гривнях) по курсу НБУ на момент сплати. Внесок сплачується поетапно згідно із погодженим новим графіком. Пункт 3.4 Договору викладено в новій редакції, відповідно до умов якої запланованим строком закінчення будівництва і здачі об?єкта встановлено травень 2006 року. 14 грудня 2004 року між ТОВ Фірма «Консоль ЛТД» та Позивачами укладено додаткову угоду №5 до Договору, в якій зазначено, що у зв?язку з виконанням Третьою особою взятих на себе зобов?язань щодо перепланування 16 поверху «Об?єкта» сторони домовились виключити з додаткової угоди №2 від 28 липня 2003 року п.6 та п.7. У додатку № 3 до вищевказаної додаткової угоди сторони визначили планування 16 поверху будинку, в якому Третя особа зобов`язалась передати Позивачам квартири. Таким чином, з урахуванням додаткової угоди № 5, Третя особа зобов?язалась передати Позивачам квартири у багатоквартирному житловому будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , які складають весь 16 поверх зазначеного будинку. 11 грудня 2013 року між ТОВ Фірма «Консоль ЛТД» та Позивачами укладено додаткову угоду №8 до Договору, відповідно до умов якої сторони змінили пункти 3.1, 3.2 Договору. Пункт 3.1 Договору викладено в новій редакції, відповідно до умов якої Позивачі у якості свого внеску у спільну діяльність сплачують грошовий внесок (пай) в сумі 494 688,11 дол. США (чотириста дев?яносто чотири тисячі шістсот вісімдесят вісім доларів США 11 центів) у гривнях за офіційним курсом НБУ на момент оплати наступним чином: - еквівалент 334 800,00 дол. США (триста тридцять чотири тисячі вісімсот доларів, 00 центів) - внесені у строк до «20» грудня 2004 р.; - еквівалент 96 992,00 дол. США (дев?яносто шість тисяч дев?ятсот дев?яносто два долари, 00 центів) - внесені в строк до «29» грудня 2008 р.; - еквівалент 33 406,00 дол. США (тридцять три тисячі чотириста п?ять доларів США 70 центів) зараховується як пайовий внесок у рівних частках за Договором на підставі угоди від 11.12.2013 р. про розірвання Договору N?5028/352-88(р) від 21.12.2007р. пайової участі у будівництві, укладеному між Третьою особою та [PERSON] ; - еквівалент 29 490,11 дол. США (двадцять дев?ять тисяч чотириста дев?яносто доларів США 11 центів) - зараховується як пайовий внесок у рівних частках за Договором на підставі Додаткової угоди від 11.12.2013р. до Договору №4079/352-27(р) від 23.11.2004р. пайової участі у будівництві, укладеному між Третьою особою та [PERSON] . Пункт 3.2 Договору викладено в новій редакції, відповідно до умов якої Третя особа у якості свого внеску у спільну діяльність зобов?язується своїми силами та із залученням власних трудових ресурсів, механізмів, обладнання, а також пайових та позикових коштів юридичних та фізичних осіб завершити будівництво житлового багатоквартирного будинку відповідно до проекту та вимог ДБН та передати пайовикам в натурі - 5-ти кімнатну квартиру буд. №38 на 16-му поверсі, проектною площею 282,7м2, 2-х кімнатну квартиру буд. №39 на 16-му поверсі, проектною площею 125,8м2 та три місця в підземному паркінгу. В цей же день, 11 грудня 2013 року, ТОВ Фірма «Консоль ЛТД» видало Позивачам довідку від 11 грудня 2013 року, за вихідним №22/09, відповідно до якої Позивачами згідно Договору здійснено повну оплату пайового внеску у розмірі еквівалент 494 688,11 дол. США (чотириста дев?яносто чотири тисячі шістсот вісімдесят вісім доларів США 11 центів). Як вбачається з додаткової угоди №8 до Договору від 11 грудня 2013 року, частину оплати за Договором сторонами перенесено з інших договорів. Зокрема, еквівалент 29 490,11 дол. США (двадцять дев?ять тисяч чотириста дев?яносто доларів США 11 центів) - зараховується як пайовий внесок у рівних частках за Договором на підставі Додаткової угоди від 11.12.2013р. до Договору №4079/352-27(р) від 23.11.2004р. пайової участі у будівництві, укладеному між Третьою особою та [PERSON] . 23 листопада 2004 року між Третьою особою та [PERSON] укладено Договір пайової участі у будівництві N? 4079/349-27 (Р). Згідно з пунктом 3.2 вказаного договору Третя особа у якості свого внеску у спільну діяльність зобов?язується завершити будівництво багатоквартирного житлового будинку та передати пайовику в натурі вбудоване нежитлове приміщення №3 на 3 поверсі наведеної проектною площею 410 (чотириста десять) кв.м. у багатоквартирному житловому будинку по [ADDRESS] . У пункті 3.1 вказаного договору визначено, що [PERSON] у якості свого внеску у спільну діяльність сплачує грошовий внесок (пай) у розмірі, еквівалент 600 307,19 (шістсот тисяч триста сім, 19) дол. США у національній валюті України (у гривнях) за курсом НБУ на момент оплати поетапно: екв. 400 307,19 дол. США - у строк до «01» грудня 2004р.; екв. 200 000 дол. США - у строк з «15» травня 200бр. до 15 листопада 2007р. (за узгодженим сторонами додатковим графіком). 24 грудня 2004 року [PERSON] за вказаним договором Третій особі сплачено екв. 400 307,19 дол. США, що підтверджується копією квитанції до прибуткового касового ордера серії 01 БМ №083051. 11 грудня 2013 року між ТОВ Фірма «Консоль ЛТД» та [PERSON] укладено додаткову угоду №2 до Договору № 4079/349-27 (р) пайової участі у будівництві, відповідно до умов якої сторони домовилися перенести еквівалент 29 490,11 (двадцять дев?ять тисяч чотириста дев?яносто доларів, 11) дол. США в рахунок оплати за договором №0344/322-28(р) від 17.03.2003р., укладеним між ТОВ Фірма «Консоль ЛТД», [PERSON] та [PERSON] . Також, як вбачається з додаткової угоди №8 до Договору від 11 грудня 2013 року, еквівалент 33 406,00 дол. США зараховується як пайовий внесок у рівних частках за Договором на підставі угоди від 11.12.2013р. про розірвання Договору №5028/352-88(р) від 21.12.2007р. пайової участі у будівництві, укладеному між Третьою особою та [PERSON] . 21 грудня 2007 року між Третьою особою та [PERSON] укладено Договір пайової участі у будівництві N?5028/352-88(р). Згідно з пунктом 3.6.1 вказаного договору Третя особа зобов?язується передати пайовику в натурі 4 паркувальних місця, будівельні номери: №45,46,47,49, на 2-му рівні під велотреком у багатоквартирному житловому будинку по [ADDRESS] , 2-а черга будівництва, паркінг під велотреком у місті Київ. У пункті 3.1 вказаного договору визначено, що [PERSON] у якості свого внеску у спільну діяльність сплачує грошовий внесок (пай) у розмірі, еквівалент 111352 (сто одинадцять тисяч триста п?ятдесят два) доларів США. у гривнях за офіційним курсом НБУ на момент оплати у наступні терміни: - 1-й внесок - не менше 30 % від загальної суми паю - екв. 33 406 дол. США - протягом 10 банківських днів з дня підписання цього договору обома сторонами; - сума паю, що залишилася в розмірі (на дату підписання цього Договору) екв. 77946 (сімдесят сім тисяч дев?ятсот сорок шість) дол. США вноситься за наступним графіком: - екв. 44 540 дол. США - у строк до «20» листопада 2008р.; - екв 33 406 дол. США - після завершення будівництва 1-го рівня паркінгу. 20 грудня 2007року [PERSON] за вказаним договором сплачено екв. 33 406,00 дол. США, що підтверджується копією квитанції до прибуткового касового ордера серії 02 БХ N?878687 (копія квитанції до прибуткового касового ордера серії 02 БХ N?878687 додається). 11 грудня 2013 року між ТОВ Фірма «Консоль ЛТД» та [PERSON] укладено угоду, відповідно до якої сторони розірвали Договір пайової участі у будівництві №5028/352-88(р) від 21 грудня 2007 року та домовилися перенести еквівалент 33 406,00 дол. США в рахунок оплати за договором №0344/322-28(р) від 17.03.2003р., укладеним між ТОВ Фірма «Консоль ЛТД», [PERSON] та [PERSON] . Щодо позовних вимог, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до статті 190 ЦК України майном як особливим об`єктом вважаються окрема сукупність речей, а також майнові права та обов`язки, при цьому майнові права визнаються речовими правами. Згідно з частиною другою статті 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, споруди, тощо) виникає з моменту завершення будівництва. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. За положеннями пункту 2 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 461 від 13 квітня 2011 року, прийняття в експлуатацію об`єктів, що належать до І-ІІІ категорії складності, та об`єктів, будівництво яких здійснено на підставі будівельного паспорта, проводиться шляхом реєстрації Державною архітектурно-будівельною інспекцією України та її територіальними органами поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації. Захист майнових прав здійснюється у порядку, визначеному законодавством, а якщо такий спеціальний порядок не визначений, захист майнового права здійснюється на загальних підставах цивільного законодавства. Згідно статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За правилом статті 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» майновими права визнаються будь-які права пов`язані з майном, відмінні від права власності, в тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (право на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо). Майнове право можна визначити як «право очікування», воно є складовою частиною майна як об`єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому (позиція Верховного Суду України у справі №6-265цс16 від 30.03.2016). Верховний Суд у постанові від 21.12.2022 року (права №569/5399/20) зазначив, що у теорії цивілістики під майновими правами розуміється: 1) у широкому значенні речового права суб`єктивне цивільне право як таке, що стосується майнових цінностей і має грошову оцінку, наприклад, право власності на похідні права, зобов`язальні права (права з договорів, що укладаються з приводу передання майна у власність або користування), майнові права інтелектуальної власності, корпоративні права, тощо; 2) у вузькому значенні - як суб`єктивне право, яке здатне бути самостійним об`єктом обороту; тобто у разі передання майнового права набувач отримує його як можливість претендування на майно або вчинення власних дій відносно майна. Виходячи з наведеного слідує, що майнове право на об`єкт незавершеного будівництва - це складова частина майна, як об`єкта цивільних прав, це - обумовлене в силу договору право набуття в майбутньому права власності на нерухоме майно (право під відкладальною умовою), яке виникає тоді, коли виконані певні, але не всі правові передумови, необхідні і достатні для набуття речового права. Тобто, моментом виникнення майнових прав у їх носія вважається загально прийнятий момент набуття права власності, визначений ст. 328 ЦК України на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Виконання грошових зобов`язань за інвестиційною угодою, а саме повна сплата вартості об`єкта інвестування (стовідсоткова передоплата), свідчить про вчинення дій, спрямованих на виникнення юридичних фактів, необхідних і достатніх для отримання права вимоги переходу права власності на об`єкт будівництва або набуття майнових прав на цей об`єкт. Суд зазначає, що з матеріалів справи убачається, що сторонами договору неодноразово вносились зміни до договору №0344/322-28(р) від 17.03.2003 року. Останні зміни до договору №0344/322-28(р) від 17.03.2003 року були внесені додатковою угодою №8 від 11.12.2013 року . 11 грудня 2013 року Позивачам була видана довідка., яка підтверджує виконання ними зобов`язань за договором №0344/322-28(р) від 17.03.2003 року, зокрема, сплата пайового внеску в розмірі еквівалентно 494 688,11 доларам США. Відповідно до статті 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага. У частині першій статті 179 ЦК України надано визначення речі як предмета матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки. Зазначено про їх поділ на нерухомі та рухомі (стаття 181 ЦК України) і що до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Також у статті 182 цього Кодексу передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Стаття 190 ЦК України визначає майно особливим об`єктом, яким вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Окремо вказано, що майнові права є неспоживчою річчю та визнаються речовими правами. Тлумачення вказаних норм дає можливість зробити висновок, що у ЦК України визначення майнового права відсутнє, оскільки у статті 190 ЦК України міститься вказівка лише про те, що майнові права є неспоживчою річчю і визнаються речовими правами. При цьому не викликає сумніву, що майнові права є об`єктом цивільних правовідносин. Майновими правами визнаються будь-які права, пов`язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та права вимоги (абзац третій частини другої статті 3 Закону України від 12 липня 2001 року N 2658-III «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність»). У теорії цивілістики під майновими правами розуміється: 1) у широкому значенні речового права суб`єктивне цивільне право як таке, що стосується майнових цінностей і має грошову оцінку, наприклад, право власності на похідні права, зобов`язальні права (права з договорів, що укладаються з приводу передання майна у власність або користування), майнові права інтелектуальної власності, корпоративні права, тощо; 2) у вузькому значенні - як суб`єктивне право, яке здатне бути самостійним об`єктом обороту; тобто у разі передання майнового права набувач отримує його як можливість претендування на майно або вчинення власних дій відносно майна. Концепція «майна» в розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) має автономне значення, тобто не обмежується власністю на матеріальні речі та не залежить від формальної класифікації у внутрішньому праві: певні інші права та інтереси, що становлять активи, також можуть вважатися «правом власності», а відтак і «майном» (пункт 98 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) щодо прийнятності заяви у справі «Броньовські проти Польщі», заява № 31443/96; пункт 22 рішення ЄСПЛ від 10 березня 2011 року у справі «Сук проти України», заява № 10972/05; пункт 74 рішення ЄСПЛ «Фон Мальтцан та інші проти Німеччини» від 02 березня 2005 року, заяви № 71916/01, 71917/01 та 10260/02). У контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції об`єктами права власності можуть бути, у тому числі, «легітимні очікування» та «майнові права» (рішення ЄСПЛ від 23 жовтня 1991 року у справі «Пайн Велі Девелопмент Лтд. та інші проти Ірландії», заява N 12742/87; ухвала ЄСПЛ від 13 грудня 1984 року щодо прийнятності заяви S. v. the United Kingdom, № 10741/84). Відповідно до пунктів 21, 24 рішення від 01 червня 2006 року у справі «Федоренко проти України» (N 25921/02) ЄСПЛ вказав, що право власності може бути «існуючим майном» або «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи «законними сподіваннями» отримання права власності. Аналогічна правова позиція сформульована ЄСПЛ і в справі «Стреч проти Сполучного Королівства», заява N 44277/98). В іншій справі «Н.К.М. проти Угорщини» (NKM v. Hungary, скарга № 66529/11) у рішенні від 14 травня 2013 року ЄСПЛ зазначив, що «правомірні очікування» підлягають захисту як власне майно і майнові права. У постанові від 30 січня 2013 року № 6-168цс12 Верховний Суд України визначив майнове право як «право очікування», яке є складовою частиною майна як об`єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений деякими, але не всіма правами власника майна, і яке свідчить про правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно або інше речове право на певне майно в майбутньому. Визначення майнового права як права очікування та повноваження власника таких прав надано у висновках Верховного Суду України, викладених у постановах від 30 січня 2013 року у справі № 6-168цс12, від 15 травня 2013 року у справі № 6-36цс13, від 04 вересня 2013 року у справі № 6-51цс13, від 24 червня 2015 року у справі № 6-318цс15, від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1920цс15, від 18 листопада 2015 року у справі № 6-1858цс15, від 02 грудня 2015 року у справах № 6-1502цс15 та № 6-1732цс15, від 10 лютого 2016 року у справі № 6-2124цс15, від 16 березня 2016 року у справі N 6-290цс16, від 23 березня 2016 року у справі № 6-289цс16, від 30 березня 2016 року у справах № 6-3129цс15 та № 6-265цс16, від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2994цс15, від 25 травня 2016 року у справі № 6-503цс16, від 07 грудня 2016 року у справі № 6-1111цс16. Вказане свідчить про те, що громадяни мають бути впевненими у своїх законних очікуваннях, а також у тому, що набуте ними на законних підставах право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 вересня 2021 року у справі № 359/5719/17 (провадження № 14-8цс21) вказано, що нормами законодавства встановлено первинний спосіб набуття права власності на річ, на яку раніше не було і не могло бути встановлене право власності інших осіб. Саме інвестор як особа, за кошти якої і на підставі договору з яким був споруджений об`єкт інвестування, є особою, якою набувається первісне право власності на новостворений об`єкт інвестування. Схожі правові висновки викладено й у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 344/16879/15-ц (провадження № 14-31цс20). Встановивши під час розгляду справи, що Позивачі повністю сплатили вартість пайового внеску за нерухоме майно, а також ту обставину, що введення об`єкта будівництва в експлуатацію не відбулось у встановлені договором строки, а ТОВ «Фірма «Консоль ЛТД» припинило діяльність, що ставить під сумнів можливість виконання ним своїх зобов`язань за договором, вимоги про визнання майнових прав за позивачами на об`єкт інвестування, а саме на 5-ти кімнатну квартиру буд. №38 на 16-му поверсі, площею 282,7м2 та на 2-х кімнатну квартиру буд. №39 на 16-му поверсі, площею 125,8м2 у багатоквартирному житловому будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , які складають весь 16-й поверх зазначеного будинку, з урахуванням додаткової угоди № 5 від 14 грудня 2004 року до договору від 17 березня 2003 року № 0344/322-28(р), додатку № 3 до додаткової угоди № 5 до договору від 17 березня 2003 року № 0344/322-28(р) та додаткової угоди № 8 від 11 грудня 2013 року до договору від 17 березня 2003 року № 0344/322-28(р), якими визначено планування 16-го поверху багатоквартирного житлового будинку, що находиться за адресою: [ADDRESS] . З приводу тверджень представника ТОВ «ГІПЕК» на недоведеність факту наявності майна - багатоквартирного житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , суд зауважує, що вони є безпідставними, оскільки позивачі звернулися до суду із визначеним позовом саме у зв`язку із визнання майнових прав на об`єкт нерухомості, який ще не добудований. Варто відмітити і те, що можливість визнання майнових прав інвесторів будівництва багатоквартирного житлового будинку за адресою [ADDRESS] , узгоджується із висновками Верховного суду від 20 березня 2019 року (справа №761/20612/15-ц). Щодо вимог позивачів про визнання недійсним договору іпотеки, суд виходить з наступного. У розумінні положень статей 203, 215 ЦК України оспорювати правочин у суді може одна із сторін правочину або інша заінтересована особа. За відсутності визначення поняття «заінтересована особа» такою особою є кожен, хто має конкретний майновий інтерес в оспорюваному договорі. Власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи чи щоб сторона (сторони) правочину перебувала у певному правовому становищі, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав. Об`єднана палата у постанові від 16.10.2020 у справі № 910/12787/17 зазначила, що особа, яка звертається до суду з позовом про визнання недійсним договору (чи його окремих положень), повинна довести конкретні факти порушення її майнових прав та інтересів, а саме: має довести, що її права та законні інтереси як заінтересованої особи безпосередньо порушені оспорюваним договором і в результаті визнання його (чи його окремих положень) недійсним майнові права заінтересованої особи буде захищено та відновлено. Верховний Суд України неодноразово наголошував (постанови від 01.06.2016 у справі № 920/1771/14, від 30.11.2016 у справі № 910/31110/15), що під час вирішення спору про визнання недійсним оспорюваного правочину необхідно застосовувати загальні положення статей 3, 15, 16 ЦК України, які передбачають право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права. За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину і має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, що передбачені законом, але й визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушено, в чому полягає його порушення, оскільки в залежності від цього визначається належний спосіб захисту порушеного права, якщо воно мало місце. Відповідно до статті 18 Закону України «Про іпотеку» іпотечний договір укладається між одним або декількома іпотекодавцями та іпотекодержателем у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Іпотечний договір повинен містити такі істотні умови: 1) для іпотекодавця та іпотекодержателя - юридичних осіб відомості про: для резидентів - найменування, місцезнаходження та ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі юридичних та фізичних осіб - підприємців; для нерезидентів - найменування, місцезнаходження та державу, де зареєстровано особу; для іпотекодавця та іпотекодержателя - фізичних осіб відомості про: для громадян України - прізвище, ім`я, по батькові, адресу постійного місця проживання та індивідуальний ідентифікаційний номер у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів; для іноземців, осіб без громадянства - прізвище, ім`я, по батькові (за наявності), адресу постійного місця проживання за межами України; 2) зміст та розмір основного зобов`язання, строк і порядок його виконання та/або посилання на правочин, у якому встановлено основне зобов`язання; 3) опис предмета іпотеки, достатній для його ідентифікації, та/або його реєстраційні дані. При іпотеці земельної ділянки має зазначатися її цільове призначення; 4) посилання на видачу заставної або її відсутність. У разі відсутності в іпотечному договорі однієї з вказаних вище істотних умов він може бути визнаний недійсним на підставі рішення суду. Згідно зч. 1 ст. 576 ЦК України предметом застави може бути будь-яке майно (зокрема річ, цінні папери, майнові права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення. Відповідно до ч. 2 ст. 583 ЦК України заставодавцем може бути власник речі або особа, якій належить майнове право, а також особа, якій власник речі або особа, якій належить майнове право, передали річ або майнове право з правом їх застави. За ст. ст. 1, 5 Закону України «Про іпотеку» у редакції, яка була чинною на час укладення Договору іпотеки, застава майнових прав на нерухомість, будівництво якої не завершено, регулюється за правилами, визначеними цим Законом. Предметом іпотеки можуть бути один або декілька об`єктів нерухомого майна за таких умов: нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація; нерухоме майно може бути відчужене іпотекодавцем і на нього відповідно до законодавства може бути звернене стягнення; нерухоме майно зареєстроване у встановленому законом порядку як окремий виділений у натурі об`єкт права власності, якщо інше не встановлено цим Законом. Предметом іпотеки також може бути об`єкт незавершеного будівництва або інше, нерухоме майно, яке стане власністю іпотекодавця після укладення іпотечного договору, за умови, що іпотекодавець може документально підтвердити право на набуття ним у власність відповідного нерухомого майна у майбутньому. Передача в іпотеку майнових прав на об`єкт будівництва без згоди особи (зокрема, інвестора), яка вчинила необхідні дії, спрямовані на набуття майнових прав на об`єкт незавершеного будівництва, або для набуття права власності на кінцевий об`єкт будівництва, порушує її права та не відповідає вимогам статті 583 ЦК України і статті 5 Закону України від 5 червня 2003 року N 898-ІУ «Про іпотеку» (постанови Верховного Суду України від 25 вересня 2013 року у справі N 6-91цс13, від 25 вересня 2013 року у справі N 6-85цс13, від 02 жовтня 2013 року у справі N 6-98цс13). З матеріалів справи убачається, що ТОВ «ГІПЕК» та ТОВ фірма «Консоль ЛТД» уклали договір про спільну діяльність будівництва житлового громадського комплексу за адресою: [ADDRESS] . Частиною вказаного житлового громадського комплексу є друга черга будівництва, яка складається із односекційного будинку. Загалом будівництво за адресою: [ADDRESS] включає дві черги будівництва, одна з яких, перша, була добудована. ТОВ «ГІПЕК», згідно договору іпотеки від 26.02.2020 року, передало об`єкт незавершеного будівництва, житлово-громадський комплекс, що має відсоток готовності 40%, по [ADDRESS] , ІІ черги будівництва, літ. «Т», в іпотеку Товариству з обмеженою відповідальністю «Преміум інвест ЛТД». Як вже було відмічено, житлово-громадський комплекс, за адресою [ADDRESS] має лише дві черги будівництва, перша із яких добудована, а друга недобудована. Відомостей про наявність іншої черги будівництва вказаного житлово-громадського комплексу матеріали справи не містять. ТОВ «ГІПЕК» передало в іпотеку об`єкт незавершеного будівництва, який включає в себе саме ІІ чергу будівництва. Визначення вказаної частини об`єкту незавершеного будівництва в договорі іпотеки, як будинку за літерою «Т» не спростовує того факту, що вказаний будинок та будинок, в якому [PERSON] було проінвестовано будівництво квартири, є одним і тим самим об`єктом незавершеного будівництва. Отже, враховуючи, що Позивачі набули майнові права на квартири, а ТОВ «ГІПЕК» фактично їх передало в іпотеку ТОВ «Преміум інвест ЛТД» без згоди позивачів, договір іпотеки серія та номер 134 від 26.02.2020, посвідченого Приватним нотаріусом КМНО Пісаренко М.О., укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «ГІПЕК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ПРЕМІУМ ІНВЕСТ ЛТД» в частині передання Товариству з обмеженою відповідальністю «ПРЕМІУМ ІНВЕСТ ЛТД» в іпотеку майнових прав на 5-ти кімнатну квартиру буд. №38 на 16-му поверсі, площею 282,7м2 та на 2-х кімнатну квартиру буд. [ADDRESS] підлягає визнанню недійсним. Щодо судових витрат, суд дійшов наступних висновків. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.1 ст. 141 ЦПК України). Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.2 ст. 141 ЦПК України). Оскільки позовні вимоги задоволені у повному обсязі, суд відповідно до ст.88 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача документально підтверджені судові витрати пропорційно розміру задоволених вимог. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення ст. 141 ЦПК України й стягнути у рівних частинах з Товариства з обмеженою відповідальністю «Гіпек», Товариства з обмеженою відповідальністю «Преміум Інвест ЛТД», Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Консоль ЛТД» на користь [PERSON] та [PERSON] судовий збір у розмірі 24 516,00 грн.

Outcome: approved