Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-10 00:00:00

Представник позивачки адвокат Овсепян Кристина Адіківна, що діє в інтересеах позивачки [PERSON] , звернулася до суду із вищевказаною позовною заявою, в якій просить поновити [PERSON] , [INFO] , батьківські прав відносно доньки - [PERSON] , [INFO] , а також припинити стягнення аліментів на утримання доньки. Позовні вимоги мотивувала тим, що між позивачкою [PERSON] та [PERSON] 10.05.2008 було укладено шлюб. У шлюбі народилася донька - [PERSON] , [INFO] ; Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 23.12.2019 батьків неповнолітньої [PERSON] та [PERSON] , позбавлено батьківських прав. Зазначає, що 12.08.2024 [PERSON] звернулася до служби у справах дітей Холмківської сільської ради Ужгородського району із заявою про надання їй висновку щодо поновлення їй батьківських прав відносно її доньки [PERSON] , [INFO] . Таку заяву було обґрунтовано тим, що на момент позбавлення [PERSON] батьківських прав, остання проживала зі своїм співмешканцем, який вів неналежний спосіб життя, а саме зловживав алкогольними напоями та наркотиками. На той час позивачка не усвідомлювала, що такий спосіб життя може призвести до того, що вона може бути позбавлена батьківських прав, донькою, на той час, займалася бабуся та дідусь позивачки, які повністю її виховували та утримували. Наразі зазначає, що позивачка проаналізувала свій спосіб життя та кардинально почала його змінювати. За словами представника позивачки, мати почала налагоджувати з дитиною контакт, вже довгий час позивачка спілкується з донькою у телефонному режимі, а також навідує її у «Будинку Милосердя «Добрий Самаритянин». Окрім того, матір почала надавати кошти на утримання доньки, що дає їй можливість придбавати речі відповідно до її розвитку та потреб. Також позивачка офіційно працевлаштувалася за кордоном, що дає можливість забезпечити дитині фінансову стабільність у житті. Підсумовуючи зазначила, що матір дитини має намір відновити свої батьківські права та психоемоційний стан дитини, а також має бажання забезпечити дитині зростання в повноцінній сім`ї, де про неї будуть піклуватися та любити. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.10.2024 позовна заява була прийнята до розгляду та розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судовому засіданні представник позивача - адвокат Овсепян К.А., підтримала позовні вимоги, посилаючись на доводи позовної заяви. Зазначила, що позивачка змінила свою поведінку, працює, отримує стабільний дохід, має належні умови проживання, налагодила стосунки з донькою. Неповнолітня [PERSON] позитивно налаштована до матері, бажає проживати з нею, а тому наявні всі підстави для поновлення їй батьківських прав та повернення доньки. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся своєчасно та належним чином. Представник відповідача через підсистему "Електронний суд" подала заяву про розгляд справи за її відсутності за наявними в матеріалах справи документами, щодо заявлених позовних вимог не заперечують. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Як встановлено судом, згідно з копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 01.10.2008 [PERSON] народилася [INFO] , батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] . Заочним рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.12.2019 у справі №308/388/19 позбавлено [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] батьківських прав відносно неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . Рішення набуло законної сили 23.01.2020. Судовим наказом від 16.04.2020 у справі №308/3554/20 вирішено стягувати з [PERSON] на користь опікуна аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 1 109,00 грн. щомісячно, починаючи з 09.04.2020 і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 3 СК України сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 5 СК України держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини. Відповідно до частин першої, четвертої статті 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Суд перевіряє, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини. Згідно з п. 19 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», особам, позбавленим батьківських прав, надано право звернутися до суду з позовом про їх поновлення. Розглядаючи такі справи, суди зобов`язані перевіряти, наскільки змінилися поведінка особи та обставини, що були підставою для позбавлення її батьківських прав. При вирішенні питання про поновлення батьківських прав одного з батьків суд бере до уваги думку другого з них та інших осіб, із якими проживає дитина, враховує її інтереси, а також думку дитини, якщо вона її може висловити. Допитана як свідок [PERSON] в судовому засіданні, яке відбулось 29.01.2025, пояснила, що вона є директором «Будинку Милосердя «Добрий Самаритянин», в якому наразі проживає неповнолітня [PERSON] . Зазначила, що дійсно наразі матір активно цікавиться долею своєї доньки, постійно з нею розмовляє по телефону, дитина радіє такому спілкуванню, виявляє бажання жити разом з матір`ю. Опитана в судовому засіданні, яке відбулось 29.01.2025, неповнолітня [PERSON] зазначила, що з матір`ю постійно спілкується, мама допомагає фінансово, хоче, щоб її матері поновили батьківські права і вона змогла жити з нею. Висновком органу опіки та піклування Холмківської сільської ради від 26.09.2024 встановлено, що на даний час підстави, у зв`язку з якими позивачка була позбавлена батьківських прав відносно доньки [PERSON] , усунуті, у зв`язку з чим, враховуючи позицію дитини по даному питанню, бажання матері бути поновленою у батьківських правах відносно дитини, позитивними даними за місцем її проживання, станом здоров`я, наявністю достатніх умов для проживання та утримання нею дитини, зміною поведінці та відсутністю негативних звичок, враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини, орган опіки та піклування Холмківської сільської ради, вважає за доцільне поновлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] по відношенню до її неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Також до матеріалів справи на підтвердження усвідомлення факту своєї неналежної поведінки щодо виконання батьківських обов`язків та зміни підстав, з яких [PERSON] була позбавлена батьківських прав, а також виправлення способу життя, додано: - копію висновку про стан здоров`я позивачки, виданий Комунальним некомерційним підприємством «Ужгородською міською багатопрофільною клінічною лікарнею Ужгородської міської ради» №243 від 15.08.2024, за яким [PERSON] за станом здоров`я може проводити опікунські дії; - витяг з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості», яким встановлено, що станом на 10.08.2024 [PERSON] на території України до кримінальної відповідальності не притягалася, не знятої чи непогашеної судимості немає та в розшуку не перебуває; - копію розрахунку заборгованості зі сплати аліментів щодо [PERSON] №5-62899253/24 від 14.08.2024, виданого Ужгородським відділом державної виконавчої служби в Ужгородському районі Закарпатської області, якою встановлено, що заборгованість зі сплати аліментів станом на 01.08.2024 відсутня; - копією довідки, виданої пансіонатом ТОВ «Бланкит» від 11.08.2024 про заробітну плату (нараховану та виплачену) за період січень 2024 - травень 2024 рік, де зазначено, що отримана заробітна плата, яка підлягає оподаткуванню склала 118 0 96 чеських крон, податок із заробітної плати - 2 310 чеських крон, медичні та соціальні страхові внески - 13 812 чеських крон, заробітна плата до виплати - 101 974 чеських крон (переклад з чеської мови на українську мову виконано перекладачем Гусар вірою Іванівною ). Відповідно до заповіту, який завірений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу від 7 травня 2024 встановлено, що [PERSON] на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження: «все належне мені майно де б воно не знаходилось із чого б воно не складалося та все те, що буде належати мені на день смерті, а також належні мені майнові права та мої обов`язки на день смерті я заповідаю онуці [PERSON] , [INFO] . Згідно із копією свідоцтво про смерть, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції встановлено, що [INFO] у віці 78 років помер [PERSON] . Згідно з Витягом з єдиного Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна [PERSON] на підставі приватної спільної сумісної власності належала квартира за адресою: [ADDRESS] . Згідно зі статтею 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до частини першої статті 3 СК України сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Згідно із частинами першою, третьою статті 5 СК України держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини. Відповідно до частини восьмої статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно із частинами першою, четвертою статті 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Суд перевіряє, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини. Тлумачення частини другої статті 171 СК України свідчить, що вона закріплює випадки, коли думка дитини має бути вислухана обов`язково. До таких випадків належить: вирішення спору між батьками, іншими особами щодо її виховання (стаття 159 СК України); вирішення спору між батьками, іншими особами щодо її місця проживання (стаття 161 СК України); вирішення спору про позбавлення батьківських прав (стаття 164 СК України); вирішення спору про поновлення батьківських прав (стаття 169 СК України); вирішення спору щодо управління її майном (стаття 177 СК України). Отже, особам, позбавленим батьківських прав, надано право звернутися до суду з позовом про їх поновлення. Розглядаючи такі справи, суди зобов`язані перевіряти, наскільки змінилися поведінка особи та обставини, що були підставою для позбавлення її батьківських прав. При вирішенні питання про поновлення батьківських прав одного з батьків суд бере до уваги думку другого з них та інших осіб, із якими проживає дитина, враховує її інтереси, а також думку дитини, якщо вона її може висловити. Конвенція про права дитини ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року. Згідно з пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, яка в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини (стаття 9 Конвенції про права дитини). Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Наведеними нормами закріплено основоположний принцип забезпечення найкращих інтересів дитини, якого необхідно дотримуватися, зокрема, при вирішенні питань про місце проживання дитини у випадку, коли її батьки проживають окремо; про тимчасове розлучення з одним із батьків у зв`язку з необхідністю виїхати за межі країни, у якій визначено місце проживання дитини, з іншим із батьків з метою отримання освіти, лікування, оздоровлення та з інших причин, обумовлених необхідністю забезпечити дитині повний і гармонійний фізичний, розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток, а також необхідний для такого розвитку рівень життя. Відповідно до статті 8 Конвенції кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Ця стаття охоплює, зокрема, втручання держави в такі аспекти життя, як опіка над дитиною, право батьків на спілкування з дитиною, визначення місця її проживання. Так, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України» (заява № 2091/13), установивши порушення статті 8 Конвенції, консолідував ті підходи і принципи, що вже публікувались у попередніх його рішеннях, які зводяться до визначення насамперед найкращих інтересів дитини, а не батьків, що потребує детального вивчення ситуації, урахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, дотримання справедливої процедури у вирішенні спірного питання для всіх сторін. Також ЄСПЛ у рішенні від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», (заява № 2091/13) та у рішенні від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09, § 100) зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним (параграф 76). На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що в усіх рішеннях, що стосуються дітей, забезпечення їх найкращих інтересів повинно мати першочергове значення. Найкращі інтереси дитини залежно від їх характеру та серйозності можуть перевищувати інтереси батьків. ЄСПЛ у справі «Савіни проти України» вказує, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції. При цьому, у конкретній ситуації враховується, що з іншої сторони держава має позитивний обов`язок вживати виважених і послідовних заходів зі сприяння возз`єднанню дітей зі своїми біологічними батьками, дбаючи при досягненні цієї мети про надання їм можливості підтримувати регулярні контакти між собою та якщо це можливо, не допускаючи розлучення братів і сестер (рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», пункт 52). Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 грудня 2020 року у справі № 466/5767/18 (провадження № 61-20485св19) вказано, що на сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що в усіх рішеннях, що стосуються дітей, забезпечення їх найкращих інтересів повинно мати першочергове значення. Найкращі інтереси дитини залежно від їх характеру та серйозності можуть перевищувати інтереси батьків. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 вересня 2020 року у справі № 484/920/18 (провадження № 61-6992св20) вказано, що сім`я вважається природним середовищем для розвитку дитини; виховання в сім`ї відповідає найкращим інтересам дитини і тільки коли виявиться, що сім`я є особливо непридатною або неблагонадійною, зв`язки з нею можуть бути перервані. Розлучення дітей з батьками всупереч їх волі можливо тільки за умови, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. При розгляді позовів батьків про передачу їм дитини іншими особами, від яких вони мають право вимагати її повернення, суд бере до уваги зокрема можливість батьків забезпечити належне виховання дитини, характер їхніх взаємовідносин з нею, прихильність дитини до осіб, у яких вона перебуває, й інші конкретні обставини справи. При цьому суд враховує, хто з зацікавлених осіб виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожної з осіб, особисті якості сторін, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані однієї з осіб сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. У будь-якому випадку суд повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам малолітньої дитини. Позовні вимоги про поновлення [PERSON] батьківських прав стосовно її неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , ґрунтуються на зміні її поведінки як особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав (частина 4 статті 169 СК України). З огляду на зміст частини 4 статті 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Суд перевіряє, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини. Судом встановлено, що позивачка, яку рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.12.2019 позбавлено батьківських прав стосовно неповнолітньої доньки, істотно змінила свою поведінку, як і змінилися обставини, які були підставою для позбавлення її батьківських прав. На тепер позивачка офіційно працевлаштована, отримує стабільний дохід, активно спілкується з донькою, надає їй матеріальну допомогу, дарує подарунки, зустрічається з нею та спілкується, приділяє увагу та час, проявляє турботу. Отже, таке ставлення позивачки до своєї доньки позитивно впливає на її фізичний та духовний розвиток. Суд, заслухавши думку дитини [PERSON] , врахувавши, що позивачка систематично сплачує аліменти на утримання дитини; з пояснень вбачається, що вона бажає займатися вихованням своєї доньки та турбуватися про неї, про що також свідчить і поданий нею позов про поновлення батьківських прав, дійшов висновку, що позивачка від часу ухвалення рішення про позбавлення її батьківських прав до теперішнього часу змінила своє відношення до виконання батьківських обов`язків, а тому поновлення з матір`ю сімейних відносин буде відповідати інтересам дитини. Відповідно до ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Дослідивши докази у справі в їх сукупності, враховуючи всі обставини справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про поновлення позивачці батьківських прав. У зв`язку із задоволенням позовної вимоги про поновлення батьківських прав суд,

Outcome: approved