Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-05 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія\~«Кредит-Капітал» (далі Позивач) звернулося з позовом до [PERSON] (далі Відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором № 7948944 від 12.05.2023 у розмірі 35100 грн та понесених у зв`язку з розглядом справи судових витрат. Позовна заява мотивована тим, що 12.05.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» (даті - ТОВ «МІЛОАН») та відповідачем укладено кредитний договір № 7948944, відповідно до якого відповідач отримала кредит у сумі 9000 грн, зі сплатою процентів за користування кредитом, інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. Відповідач підписав кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, а кредитні кошти були надані Відповідачу шляхом безготівкового переказу на його картковий рахунок. ТОВ «МІЛОАН» зобов`язання за кредитним договором виконало у повному обсязі та надало Відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами договору, натомість Відповідач зобов`язання щодо повернення коштів не виконала, у зв`язку із чим утворилася заборгованість в розмірі 35100 грн. 28 серпня 2023 року між ТОВ «МІЛОАН» і Позивачем укладено договір відступлення прав вимоги № 103-МЛ (далі - Договір № 103-МЛ), за умовами якого Позивач отримав право грошової вимоги за кредитним договором № 7948944 від 12.05.2023. Позивач просить стягнути з Відповідача на свою користь заборгованість по кредиту в розмірі 35100 грн. Представник позивача в своєму позові просив справу розглядати без його участі, позов підтримує. Від Відповідача надійшов відзив на позов, у якому він заперечує проти задоволення позовних вимог. Вказує, що при укладенні договору відступлення прав вимоги № 103-МЛ між ТОВ «Мілоан» та Позивачем, в порушення умов договору, кредитодавець не направив у визначений договором 10-денний строк повідомлення Відповідачу про перехід права вимоги. З доданої до позовної заяви претензії, яку Відповідач не отримував, вбачається, що таке повідомлення датоване 15.01.2025, що унеможливило виконання кредитних зобов`язань перед первісним кредитодавцем. Також Відповідач заперечив проти стягнення з нього комісії за користування кредитними коштами у розмірі 900 грн, посилаючись на ч. 1 ст. 1054 ЦК України та усталену судову практику, яка вказує на недопустимість встановлення банком комісії за надання фінансового інструменту, оскільки це є обов`язком банку та здійснюється у його ж інтересах. Позивач надав відповідь на відзив, у якому зокрема вказав, що Законом України «Про споживче кредитування» не забороняється встановлювати в договорі комісії, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, до договору про споживче кредитування може бути включена умова щодо сплати комісії за надання кредиту. Крім того, укладаючи Кредитний договір, Відповідач повинна була достовірно знати про його умови та про наслідки невиконання умов кредитного договору, повинна була діяти добросовісно, а підписавши договір, вона погодилась з його умовами та взяла на себе зобов`язання, передбачені договором, в тому числі і щодо оплати комісії за надання кредиту. Також Позивач у відзиві зазначив, що 22.09.2023 ТзОВ ФК «Кредит-Капітал» було надіслано повідомлення-вимога по кредитному договору № 7948944 від 12.05.2023 року з відміткою «Вручити особисто» щодо відступлення права вимоги за Договором Відповідача у зв`язку з невиконанням ним зобов`язань. В документі було визначено нові реквізити, а також суму заборгованості станом на 22.09.2023 - 35\~100 грн. Також 15.01.2025 року від ТзОВ ФК «Кредит-Капітал» була направлена претензія вих. №22964921/703, де зазначена інформація про укладення Договору про відступлення вимоги за кредитним договором № 7948944 від 12.05.2023 року, з проханням негайно погасити заборгованість у зв`язку з неналежним виконанням взятих на себе зобов`язань за кредитним договором а також реквізити для оплати ТзОВ ФК «Кредит-Капітал». Згідно ст. 16 Цивільного процесуального кодексу України сторони вживають заходів для досудового врегулювання спору за домовленістю між собою або у випадках, коли такі заходи є обов`язковими згідно із законом. Особи, які порушили права і законні інтереси інших осіб, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення претензії чи позову. Ухвалою суду від 06.02.2025 відкрито провадження у справі та її розгляд призначено на 06.03.2025 за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Від представника Позивача через електронний кабінет 17.02.2025 надійшла заява про розгляд справи 06.03.2025 без його участі, позовні вимоги підтримує, проти проведення заочного розгляду справи він не заперечує. В судове засідання 06.03.2025 Відповідач, будучим належним чином повідомлена рекомендованим листом про розгляд справи, не з`явилася, про поважні причини неявки суд не повідомила, через канцелярію суду 28.02.2025 надала відзив на позовну заяву. Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду. Такий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17, від 19.05.2021 у справі № 910/16033/20, від 20.07.2021 у справі № 916/1178/20, від 23.01.2023 у справі 496/4633/18, від 22.03.2023 у справі № 905/1397/21, від 30.08.2023 у справі № 910/10477/22. Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Підстави для відкладення розгляду справи відсутні. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. 12 травня 2023 року Відповідач з використанням особистого електронного кабінету на офіційному сайті ТОВ «МІЛОАН» miloan.ua подала анкету-заяву на кредит № 7948944 (а.с. 14 зворот-15) за умовами, які вважала зручними для себе, та підтвердила умови отримання кредиту, після чого позикодавець надіслав останній за допомогою засобів зв`язку одноразовий ідентифікатор, який заявниця використала для підтвердження підписання договору кредиту. Відповідно до довідки ТОВ «МІЛОАН» від 14.10.2024 б/н при підписанні документів Відповідач використовувала одноразовий ідентифікатор R16185 (а.с. 14). Згідно із визначеними анкетою-заявою умовами, позичальник (Відповідач) отримує кредитні кошти у розмірі 9\~000 грн з поверненням 22.05.2023, тобто на строк 10 днів. Сума до повернення становить 10 800 грн. Одноразова комісія за надання кредиту складає 900 грн (10 % від суми кредиту). Відповідач сплачує проценти за кредитування у розмірі 900 грн (1,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом). Шляхом введення одноразового ідентифікатора, отриманого електронним повідомленням від ТОВ «МІЛОАН» 12.05.2023 Відповідач підтвердила прийняття умов Договору про споживчий кредит № 7948944 (а.с.7-13), розміщеного в електронному кабінеті Відповідача (далі договір), вступивши з Товариством у кредитні правовідносини. Зі змісту договору вбачається, що Відповідач при його оформленні зазначила свої персональні дані, зокрема, ідентифікаційний номер, паспортні дані, адресу місця реєстрації (проживання), номер телефону. Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору на таких умовах, шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Без вчинення вказаних дій по попередньому заповненню анкети-заяви та надання особистих даних для оформлення кредитного договору, у тому числі номеру телефону та/або та електронної пошти для отримання одноразового ідентифікатора, такий правочин не був би укладений, отже цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається такими, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, та укладення цього договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача. Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21). За умовами договору, кредит надається загальним строком на 100 днів (п.1.3). Пільговий період складає 10 днів, що настає з дати надання кредиту та закінчується 22.05.2023. Поточний період складає 90 днів, що настає з наступного дня після закінчення пільгового періоду. Згідно з п. п. 1.5.1, 1.5.2, 1.5.3, 1.6 договору комісія за надання кредиту становить 900 грн (10 % суми кредиту). Проценти за користування кредитом: 900 грн, які розраховуються за ставкою 1,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування ним протягом пільгового періоду. Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду: 24300 грн., які нараховуються за стандартною процентною ставкою 3,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду. Тип процентної ставки: фіксована. Особливості нарахування процентів визначені пунктами 2.2, 2.3 цього Договору. Пунктом 2.3 договору визначено умови щодо пролонгації кредиту. Відповідно до пункту 2.4.1 позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом не пізніше терміну передбаченого пунктом 1.4. У випадку, якщо станом на дату закінчення строку кредитування (настання дати повернення кредиту) будуть існувати будь-які боргові зобов`язання позичальника за цим договором, у тому числі, а не виключно, плата за кредит, пеня та/або інші платежі на користь кредитодавця встановлені умовами цього договору, то така заборгованість повинна бути сплачена позичальником одночасно з поверненням кредиту. Сплата заборгованості в останній день строку кредитування (дату остаточного погашення заборгованості) не тягне настання негативних наслідків для позичальника якщо кредитодавець в цей день отримає кошти або інформаційне повідомлення про зарахування платежу, згідно п. 2.6. Сплата заборгованості після спливу строку кредитування є підставою виникнення у позичальника додаткових обов`язків щодо сплати пені та/або процентів, згідно розділу 4 договору. Пунктом 4.2 розділу 4 кредитного договори сторони погодили, що у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору, кредитодавець починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування (датою остаточного погашення заборгованості), з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною ставкою передбаченою пунктом 1.5.3 Договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених статтею 625 ЦК України. У випадку нарахування процентів, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів у розумінні частини другої статті 625 ЦК України, на рівні стандартної ставки, передбаченої пунктом 1.5.3. договору. Обов`язок позичальника по сплаті таких процентів настає після відповідної вимоги кредитодавця. Відповідно до п. 2.1 Договору, на підставі платіжного доручення № 100309050 (а.с. 15 зворот) ТОВ «МІЛОАН» 12.05.2023 на картковий рахунок Відповідача було перераховано грошові кошти у розмірі 9\~000 грн. Матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про виконання Відповідачем своїх зобов`язань з повернення коштів за тілом кредиту у строк, визначений договором (22.05.2023). Відтак Відповідач продовжила користуватись кредитними коштами, а тому пролонгація дії кредитного договору відбулась автоматично на 90 календарних днів, що відповідає пункту 2.3 договору, та вцілому складає 100 днів з поверненням - 20.08.2023. Згідно Відомістю про щоденні нарахування та погашення без номера та дати (а.с.16) 12.05.2023 Відповідачу надано кошти в розмірі 9\~000 грн та нараховано комісію у розмірі 900 грн. У період з 13.05.2023 по 22.05.2023 щоденно нараховувалися проценти за користування кредитом у відповідності до п. 1.5.2 договору у розмірі 90 грн. У період з 23.05.2023 по 20.08.2023 здійснювалося нарахування процентів у відповідності до п. п. 1.6., 2.3.1.2 договору у розмірі 270 грн на день. Відповідно до виписки з особового рахунку за кредитним договором № 7948944 від 12.05.2023 без номера та дати, станом на 22.01.2025 включно заборгованість складає 35100 грн., прострочена заборгованість Відповідача по тілу кредиту становить 9\~000 грн, по нарахованих відсотках 25\~200 грн, за комісіями 900 грн. (а.с. 17). 28 серпня 2023 року між ТОВ «МІЛОАН» і Позивачем укладено договір відступлення прав вимоги № 103-МЛ (далі - Договір № 103-МЛ), за умовами якого Позивач отримав право грошової вимоги за кредитним договором № 7948944 від 12.05.2023 (а.с. 17 зворот 21). Згідно із витягом з Реєстру боржників до договору відступлення прав вимог № 103-МЛ від 28.08.2023 під № 585 у цьому Реєстрі зазначено Відповідача, заборгованість якої по тілу кредиту становить 9\~000 грн, по нарахованих відсотках 25\~200 грн, за комісіями 900 грн, а всього 35100 грн (а.с. 24). Факти приймання-передачі заборгованості та її оплати підтверджуються відповідним актом від 28.08.2023 та платіжною інструкцією на суму 1\~460\~002,00 грн (а.с. 23, 23 зворот). Листом від 15.01.2025 № 22964921 Позивач звертався до Відповідача з пропозицією позасудового врегулювання спору (а.с. 24 зворот). Відповідно до ст. 627 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України)\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1\~ст. 638 ЦК України). За правилами ч. 1\~ст. 205 ЦК України\~правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з положеннями ч. 2\~ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Частиною 1\~ст. 638 ЦК України\~встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Порядок нарахування процентів визначається ст. 1048 ЦК України, згідно з ч. 1 якої, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Згідно зі ст. 11 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч. 6 цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електрону комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін. За правилами ч. ч. 1, 2\~ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»\~ для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. За приписами п. 1 ч. 1\~ст. 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1\~ст. 513 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Частиною 1\~ст. 1077 ЦК\~України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом ч. 1\~ст. 1078 ЦК України\~предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). За положеннями ч. ч. 1 - 4 ст.\~12\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно зі ст. ст. 76, 77, 79, 80, 81\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачу при пред`явленні вказаного позову необхідно було довести факти укладення кредитного договору, перерахування коштів позичальнику, неналежного виконання позичальником умов договору та обставини переходу прав вимоги до позивача як нового кредитора. На підставі дослідження та оцінки наявних у матеріали справи доказів, аналізу норм законодавства, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню. Кредитний договір укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. При цьому, Позивач через особистий кабінет на веб-сайті позивача подала заявку на отримання кредиту за умовами, які вважала зручними для себе, та підтвердила умови отримання кредиту, після чого ТОВ «МІЛОАН» надіслало відповідачу за допомогою засобів зв`язку одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який відповідач і використала для підтвердження підписання договору позики. Отже, встановивши, що без здійснення вказаних дій Відповідачем кредитний договір не був би укладений, цей правочин у розумінні положень Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, та укладення цього договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача. Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28.04.2021 року у справі № 234/7160/20, від 01.11.2021 року у справі №234/8084/20. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 2-1383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто, таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли унаслідок укладення договору, підлягають виконанню. У цій справі позичальник не довів належного повернення кредитних коштів у розмірі та на умовах, визначених спірним договором, презумпція правомірності якого не спростована. Факт перерахування відповідачу коштів підтверджується відповідним платіжним дорученням ТОВ «МІЛОАН», розмір заборгованості підтверджується Відомістю про щоденні нарахування та погашення. Нарахування процентів за користування кредитом здійснено Позивачем у межах загального строку кредитування, з урахуванням передбаченої Договором пролонгації його дії. Суд доходить висновку, що факт виникнення між позивачем та відповідачем кредитних правовідносин, отримання відповідачем та використання кредитних коштів, утворення заборгованості по оплаті тіла кредиту та процентів підтверджений належними допустимими та достатніми доказами. Також Позивачем підтверджено факт правонаступництва у питанні стягнення боргу, що виник на підставі укладених договорів факторингу. Суд відхиляє як необгрунтовані твердження Відповідача що при укладенні договору відступлення прав вимоги № 103-МЛ між ТОВ «Мілоан» та Позивачем, в порушення умов договору кредитодавець не направив у визначений договором 10-денний строк повідомлення Відповідачу про перехід права вимоги, що унеможливило виконання Відповідачем свого зобов`язання. По-перше в матеріалах справи наявні копії повідомлення-вимоги по кредитному договору № 7948944 від 12.05.2023 року з відміткою «Вручити особисто» щодо відступлення права вимоги за Договором Відповідача у зв`язку з невиконанням ним зобов`язань. В документі було визначено нові реквізити, а також суму заборгованості станом на 22.09.2023. Також 15.01.2025 року від ТзОВ ФК «Кредит-Капітал» була направлена претензія вих. №22964921/703, де зазначена інформація про укладення Договору про відступлення вимоги за Кредитним договором № 7948944 від 12.05.2023. Крім того, згідно зі статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Наслідками неповідомлення боржника є відповідальність нового кредитора за ризик настання несприятливих для нього наслідків і визнання виконання боржником зобов`язання первинному кредитору належним. Неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань. Такий правовий висновок міститься у постанові КЦС Верховного Суду від 6 лютого 2019 року у справі № 361/2105/16-ц. Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979 цс15 «...боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору, неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі». Суд відхиляє також заперечення Відповідача проти стягнення комісії за видачу кредиту, беручи до уваги, що законодавство, яке регулює порядок укладення договорів споживчого кредитування в Україні, зазнало змін у 2017 році з прийняттям Закону України «Про споживче кредитування». До цього часу судова практика у питанні можливості встановлення кредитором комісії в кредитному договорі захищала боржника як слабку сторону в кредитних правовідносинах. Однак з прийняттям в 2017 році Закону України «Про споживче кредитування» змінилася і судова практика. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 у справі № 496/3134/19 Ураховуючи, що фактично отримані та використані надані грошові кошти в добровільному порядку Відповідачем не повернуті, зобов`язання за вказаним договором належним чином Відповідач не виконала, протягом дії договору не сплачувала кредит вчасно та у повному обсязі, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог Позивача у повному обсязі. Згідно зі статтею 141 ЦПК України з Відповідача підлягають стягненню на користь Позивача витрати по оплаті судового збору. Розмір судового\~збору,\~що підлягає\~сплаті становить\~3\~028,00\~грн (1\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатних осіб). Позовна заява подана через систему «Електронний суд», а тому із застосуванням понижуючого коефіцієнту 0,8, згідно з ч. 3 ст. 4\~ Закону України «Про судовий збір», при подачі позову сплачено 2 422,40 грн, які необхідно стягнути на користь Позивача.

Outcome: approved