Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-10 00:00:00

ТОВ "Споживчий центр" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що 04.06.2024 між ТОВ "Споживчий центр" та [PERSON] укладено кредитний договір (оферти) №04.06.2024-100000028, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у розмірі 8000 грн, строком на 98 днів. Дата повернення (виплати) кредиту - 09.09.2024. Процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1,5% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Комісія, пов`язана з наданням Кредиту - 7% від суми кредиту та дорівнює 560 грн, нараховується кредитором та обліковується в день видачі кредиту. Неустойка 80 грн, що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. ТОВ "Споживчий центр" свої зобов`язання за договором виконано в повному обсязі надавши [PERSON] кредит. Відповідач [PERSON] свої зобов`язання за договором належним чином не виконував, у зв`язку з чим, станом на 09.09.2024, утворилась заборгованість у розмірі 23507,85 грн, що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 7827,53 грн, по процентам в розмірі 11120,32 грн, комісія - 560 грн та неустойка - 4 000 грн, чим порушуються права та інтереси ТОВ "Споживчий центр". Разом з тим відповідачем були здійснені заходи, спрямовані на визнання боргу, а саме 19.06.2024 проведена часткова сплата по кредитному договору на суму 600 грн, при цьому, під час формування довідки про заборгованість та суми позовної вимоги було враховано факт оплати та змінено суму заборгованості. Просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № 04.06.2024-100000028 від 04.06.2024 у розмірі 23507,85 грн та понесені судові витрати. Ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області від 30.12.2024 справу прийнято до свого провадження суддею Іванцем В.Д. та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Крім цього, відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач [PERSON] скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву. У відзиві на позовну заяву відповідач [PERSON] зазначає, що дійсно між ним та позивачем було укладено кредитний договір № 04.06.2024-100000028 від 04.06.2024. Ним було використано кредитні кошти надані за договором комплексного банківського обслуговування. Внаслідок зміни матеріального становища він не мав можливості вчасно вносити платежі, що призвело до нарахування заборгованості загальною сумою 23507,85 грн. Він є інвалідом дитинства та має ІІІ групу інвалідності. Наразі стан його здоров`я погіршується і він немає офіційного стабільного заробітку. У зв`язку з цими об`єктивними обставинами його фінансове становище погіршилось та він наразі не має достатнього прибутку для виконання кредитних зобов`язань у повному обсязі, відповідно до раніше обумовлених умов домовленості. Однак ця проблема є тимчасовою і активно ним вирішується. На даний час, сума заборгованості за кредитним договором є для нього дуже великою та він не має змоги її виплатити, в його житті виникли непередбачені обставини, що спричинили негативний вплив на здатність забезпечувати своєчасне та в повному обсязі виконання своїх зобов`язань за кредитом. Відзначає, що при отриманні грошових коштів, він виходив з того, що має дохід, для того, щоб забезпечити повернення кредиту з мінімальними ризиками. Однак, у зв`язку з життєвими обставинами, він не мав' можливості виконати взяті на себе зобов`язання. Він не відмовляється від виконання зобов`язань по договору, але враховуючи матеріальне становище, просить взяти до уваги зазначені обставини, та виплатити тіло кредиту в розмірі, передбаченому кредитним договором. Крім цього, відповідач, посилаючись на положення статті 617, п. 1 ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати», п. 6.1. розділу IV "Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», Постанову Правління НБУ від 25.02.2022 № 23, вказує на наявність підстав для скасування незаконно нарахованих штрафних санкцій за несвоєчасне повернення кредитних грошових коштів через встановлення на території України воєнного стану. Просить в задоволені позовних вимог ТОВ "Споживчий центр" про стягнення заборгованості за договором комплексного банківського обслуговування в сумі 23507,85 гривень - відмовити. Позивач скористався своїм правом на подання відповіді на відзив, у якій зазначає, що між ТОВ "Споживчий центр" та відповідачем був укладений кредитний договір шляхом: отримання/ознайомлення відповідача з пропозицією про укладення кредитного договору (оферта) (кредитної лінії) від 04.06.2024; подання відповідачем заявки №04.06.2024-100000028 від 04.06.2024; надсилання відповідачем відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору №04.06.2024-100000028 (кредитної лінії) від 04.06.2024. Таким чином, було укладено кредитний договір №04.06.2024-100000028 від 04.06.2024 у електронній формі, яка законодавчо прирівнюється до письмової. Стороною позивача (кредитодавця) документи, що складають кредитний договір підписувались електронним підписом. Стороною відповідача документи, що складають кредитний договір підписувались за допомогою одноразового ідентифікатора, який надсилався у смс-повідомлені на номер, вказаний останнім, як фінансовий - 0664444478, на номер абонента [NUMBER] 04.06.2024 о 09:04:45 було доставлено SMS-повідомлення з текстом: "Код підтвердження: E212". Саме його було використано відповідачем для підписання кредитного договору - 04.06.2024 о 09:05:16. Поряд з цим, без реєстрації та здійснення входу на веб-сайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету та без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, кредитний договір не був би укладений, що повністю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду в постановах від 07.10.2020 у справі №127/33824/19, від 23.03.2020 у справі №404/502/18, від 09.09.2020 у справі №732/670/19, від 10.06.2021 у справі №234/7159/20, від 12.08.2022 у справі №234/7297/20, від 09.02.2023 у справі №640/7029/19. Відтак, відповідачем та позивачем було досягнуто згоди щодо усіх істотних умов правочину (кредитного договору), та підписано відповідачем одноразовим ідентифікатором, що підтверджується належними доказами. Загальні витрати за споживчим кредитом є співмірними, враховуючи строк кредитування, який становив 98 днів. При цьому слід зазначити, що дії відповідача із часткової сплати боргу у сумі 600,00 грн, що відбулась 19.06.2024 є підтвердженням існування такого боргу. Просить позовні вимоги задовольнити. Правом подати заперечення на відповідь на відзив відповідач не скористався. Оскільки Тиврівським районним судом Вінницької області не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у ній матеріалами, а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, дійшов такого висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Враховуючи положення ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Судом установлено, що 04.06.2024між ТОВ "Споживчий центр" та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 04.06.2024-100000028, шляхом підписання заявки, що є невід`ємною частиною цього договору. Пропозицію про укладання кредитного договору (оферти) (кредитної лінії) (а.с.12-15), заявку (а.с.15-16), відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору №04.06.2024-100000028 (кредитної лінії) (а.с.16-17), додаток до кредитного договору № 04.06.2024-100000028 (кредитної лінії) від 04.06.2024 (а.с.17) підписано відповідачем одноразовим ідентифікатором - Е212. Відповідно до умов договору відповідачу надано кредит, сума - 8000 грн, строк кредитування 98 днів. Дата повернення (виплати) кредиту - 09.09.2024. Процентна ставка - фіксована незмінна у розмірі 1,5% за один день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Комісія пов`язана з наданням кредиту - 560 грн, неустойка 80 грн, що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. Орієнтована реальна річна процентна ставка за кредитом становить 25580,07%. Орієнтована загальна вартість кредиту для споживача - 16887,27 грн. Загальні витрати за споживчим кредитом - 8887,27 грн. [PERSON] погодився на укладення договору саме такого змісту, про що свідчить підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що ним не оспорюється, а також підтверджується долученим позивачем до відповіді на відзив Log File з чіткою хронологією дій учасників електронної комерції при укладенні електронного договору в інформаційно-комунікаційній системі позивача - веб-сайті sgroshi.com.ua (а.с. 53-55). Без реєстрації відповідача на сайті Товариства, без створення особистого кабінету, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету, без подання заявки на отримання кредитних коштів, кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Тому укладення кредитного договору відповідало внутрішній волі відповідача. ТОВ "Споживчий центр" умови договору виконало, надавши відповідачеві кредит у розмірі 8000 грн, що стверджується листом ТОВ "УПР" № 1-2312 від 23.12.2024 (а.с.11) та не спростовується відповідачем [PERSON] , який у відзиві на позовну заяву (а.с.31-38)зазначив, що кредитні кошти отримав та використав. Суд звертає увагу, що відповідач 19.06.2024 частково сплатив борг на суму 600,00 грн, що є підтвердженням існування такого боргу та відповідає позиції Верховного Суду викладеній в постанові від 10.09.2019 по справі № 916/2403/18. Водночас відповідач [PERSON] свої зобов`язання за договором належним чином не виконував, у зв`язку із чим згідно з довідкою-розрахунком про стан заборгованості за кредитним договором №04.06.2024-100000028 від 04.06.2024 (а.с. 9) він має заборгованість у розмірі 23507,85 грн, яка складається із: 7827,53 грн - основний борг, 11120,32 - відсотки, 560 грн - комісія, 4000 грн - неустойка. Суд, перевіривши довідку - розрахунок, дійшов висновку, що позивачем підтверджено заборгованість відповідача у розмірі 19507,85 грн, яка складається із: 7827,53 грн - основний борг, 11120,32 - відсотки та 560 грн - комісія, тому в цій частині позов підлягає до задоволення. Щодо вимоги про стягнення з відповідача неустойки в сумі 4000 грн. Посилання відповідача на приписи пункту 6-1 розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про споживче кредитування" не може бути застосоване, оскільки дана норма виключена на підставі Закону № 3498-IX від 22.11.2023 Водночас, у вказаних правовідносинах підлягає застосуванню п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України відповідно до якого в період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Тому в цій частині позов задоволенню не підлягає. Також суд не приймає посилання відповідача на зміну обставин в його житті, погіршення стану здоров`я, внаслідок яких він не в змозі виконувати взяті на себе зобов`язання за договором позики, оскільки, відповідно ст. 526, 527, 530, 610, 611, 612, 617 зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, відсутність у боржника необхідних коштів. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Водночас, відповідачем не надано до суду належних доказів про вжиття ним дій, спрямованих на реструктуризацію отриманої позики та врегулювання простроченої заборгованості з моменту виникнення заборгованості у 2024 році по теперішній час. Про намір вжити заходи по сплаті тіла кредиту ним заявлено лише у відзиві, що свідчить про порушення ним такої засади цивільного законодавства, як добросовісність сторони у зобов`язанні. Отже, встановивши всі фактичні обставини справи, дослідивши кожний доказ з точки зору їх належності, допустимості та достовірності, та сукупність доказів з точки зору їх достатності, надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору у розмірі 2010,21 грн (19507,85*2422,40/23507,85).

Outcome: approved