Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-03 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі по тексту - Банк, ТОВ "ФК "ЄАПБ", позивач) звернулось до суду з позовом до [PERSON] (далі позичальник, відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договорам, обґрунтовуючи підставність вимог тим, що 10.11.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №4130622, відповідно до якого сторонами узгодили ціну договору, розмір відсотків за користування грошовими коштами, відповідальність за неналежне виконання умов договору, тощо. 27.06.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір відступлення прав вимог №27062024, у відповідності до умов якого, ТОВ «Лінеура Україна» передало ТОВ «ФК«ЄАПБ» за плату права грошової вимоги до Боржників за Кредитними договорами вказаними у Реєстрі Боржників, укладеними між ТОВ «Лінеура Україна» і Боржниками. Відповідно до реєстру боржників №27062024 від 27.06.2024, право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №4130622 перейшло до ТОВ «ФК«ЄАПБ». У позові представник ТОВ "ФК "ЄАПБ" вказує, що [PERSON] належним чином не виконував умови взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, внаслідок чого допустив заборгованість в сумі 125 194,00 грн., з яких: 22600,00 грн. - сума заборгованості за основним боргом; 102594,00 грн. - сума заборгованості за відсотками, яку ні попередньому кредитору, а ні ТОВ "ФК"ЄАПБ" не сплачує у добровільному порядку, тому наведене стало підставою звернення до суду із даним позовом. У визначений судом строк відзиву на позов відповідач не подав. Ухвалою суду від 26.11.2024 розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 16.01.2025 було витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» первинні бухгалтерські документи на підтвердження перерахування коштів [PERSON] на виконання умов кредитного договору №4130622 від 10.11.2023 первісним кредитором ТОВ «Лінеура Україна» та розрахунки заборгованості вчинені первісним кредитором. У визначений судом строк відповідач заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін не надав, також не надав зустрічного позову в межах визначеного судом строку, тому суд здійснює розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. У судове засідання представник позивача не з`явився, в заяві просив про розгляд справи у його відсутність. Відповідач не з`явився у судове засідання, будучи повідомленим про дату, час і місце судового засідання в підтвердження чого в матеріалах справи наявна розписка відповідача. З огляду на неявку в судове засідання учасників цивільної справи, в силу положень ст.247 ЦПК України, фіксування технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали\~справи,\~оцінивши докази\~в їх\~сукупності,\~суд встановив, що 10.11.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено Кредитний договір за №4130622 (а.с. 5-13), відповідно до умов якого Кредитодавець зобов`язався надати клієнту грошові кошти у гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сторони у п.1.2. Договору узгодили тип кредиту кредит, суму кредиту 22600 грн. 00 коп., можливість його збільшення (п.1.2.1. Договору), строк кредиту 350 днів періодичністю платежів зі сплати процентів кожні 25 днів (п.1.3. Договору), у п.1.4.1. Договору стандартна процентна ставка 2,00 % в день та застосовується в межах всього строку кредиту; у п.1.5. та п.1.5.1. Договору орієнтована реальна річна процентна ставка за стандартною ставкою весь строк кредиту має 40\~262,89 % річних, за стандартною ставкою загальна вартість кредиту має 180\~800,00 грн. Мета отримання кредиту споживчі (особисті) потреби (п.1.8. Договору). У Договорі [PERSON] зазначив поточний рахунок для перерахування коштів за даним договором [NUMBER] та підписав вказаний договір електронним підписом 10.11.2023 7375. Інформація щодо кредитного договору була надана [PERSON] у Паспорті споживчого кредиту (стандартизована форма), з якою ознайомився відповідач 10.11.2023 підписавши електронним підписом (а.с.14,15). Згідно довідки банку ТОВ «Лінеура Україна» вих. №2328-0107 від 01.07.2024 (а.с.54) банком було успішно перераховано кошти на суму 22600,00 грн. на банківську карту відповідача № [NUMBER] . Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ "ФК "ЄАПБ", (а.с.55-64) розмір заборгованості [PERSON] перед банком склав у сумі 125 194,00 грн., з яких: 22\~600,00 грн. - сума заборгованості за основним боргом; 102\~594,00 грн. - сума заборгованості за процентами. Зі змісту розрахунку слідує, що [PERSON] користувався кредитними коштами. 27.06.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір відступлення прав вимог №27062024 (а.с.16, 17), у відповідності до умов якого, ТОВ «Лінеура Україна» передало ТОВ «ФК«ЄАПБ» за плату права грошової вимоги до Боржників за Кредитними договорами вказаними у Реєстрі Боржників, укладеними між ТОВ «Лінеура Україна» і Боржниками. Згідно витягу з реєстру боржників до договору факторингу №27062024 від 27.06.2024 (а.с.19) [PERSON] має загальну суму заборгованості 125194 грн. Частиною першою та третьою статті 512 Цивільного Кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини першої статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (частина перша статті 1078 ЦК України). Встановлені судом обставини та перевірені зібраними у справі доказами підтверджують, що внаслідок укладення Договору відступлення права вимоги ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №4130622 від 10.11.2023. Між сторонами виник спір з приводу повернення грошових коштів, отриманих в кредит, та відповідальності за неналежне виконання зобов`язань позичальником. Згідно з вимогами ст. 526, 527, 530\~ЦК\~України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ч. 1 ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні\~облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Приписами абзацу 2 ч.1 ст.1048\~ЦК України визначено, що нарахування процентів може бути застосовано лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст.\~1050\~ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611\~ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до положень ч.1, 2 ст.\~614\~ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом; особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання; відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Відповідно до ст.\~629\~ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, про що визначено в статті 209 ЦПК України. Зі статті 213\~ЦПК України слідує, що суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі надані сторонами. Суд звертає увагу, що відповідач був обізнаний з розглядом цивільної справи, повідомлявся в установленому порядку про розгляд, однак жодним чином не висловив своєї позиції за вимогами до нього банку про стягнення кредитної заборгованості за договорами стороною якої він є, не заперечував наявної заборгованості, укладення договору, перерахування та отримання кредитних коштів на рахунки чи перерахування їх на користь третіх осіб, про що узгоджено в договорах, розміру нарахованої заборгованості, тощо. Суд враховує, що відповідач мав достатній строк для подачі відзиву у даній справі в межах визначеного судом строку, яка розглядалась в порядку спрощеного позовного провадження (пункт 1 частини першої статті 274 ЦПК України), утім його не подав, як і жодних доказів на спростування обставин зазначених у позові. Водночас суд враховує, що якщо відповідач заперечує проти позову, то згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України саме на нього покладається обов`язок доводити такі заперечення відповідними доказами перед судом, що ним не було зроблено. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд вважає, що вина відповідача щодо порушення умов виконання зобов`язання є доведеною зібраними та дослідженими безпосередньо судом належними та допустимими доказами, що додані до матеріалів справи, відтак остання зобов`язана нести юридичну відповідальність за порушення умов зобов`язань. При вирішенні даного спору суд, дослідивши матеріали справи виходить з презумпції правомірності правочинів (ст. 204 ЦК України), а також презумпції обов`язковості договору (ст. 629 ЦК України). Суд погоджується із розрахунком позивача, оскільки контр розрахунку відповідачем не надано, а іншого не встановлено. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги про стягнення із відповідача суми заборгованості в розмірі 125 194,00 грн., з яких: 22\~600,00 грн. - сума заборгованості за основним боргом; 102\~594,00 грн. - сума заборгованості за процентами, підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки відповідач свої зобов`язання за укладеним договором належним чином не виконував, наявна за вищевказаним кредитним договором заборгованість відповідачем до теперішнього часу у добровільному порядку не погашена, а тому позов підлягає до задоволення. Вирішуючи питання судових витрат, суд враховує положення Глави 8 ЦПК України. Позивачем при пред`явлені до суду цього позову було сплачено судовий збір відповідно до платіжного документу в розмірі 3028,00 грн., а оскільки позов задоволено у повному обсязі, то вони підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved