Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-05 00:00:00

В листопаді 2024 року Акціонерне товариство «Комерційний банк «Глобус» (далі АТ «КБ «Глобус»), в інтересах якого діє представник - адвокат Прохоренко В.П., звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 20453,35 грн. В обґрунтування заявленого позову позивач вказує, що 09 вересня 2021 року між АТ «КБ «Глобус» та відповідачкою укладено договір про надання комплексу послуг банківського обслуговування шляхом подачі заяви-анкети на приєднання до вказаного договору, підписаної особистим підписом [PERSON] . Згідно умов договору відповідачці надано кредит в розмірі 18 331 грн., на строк 24 місяців з 09 вересня 2021 року по 08 вересня 2023 року, реальна процентна ставка 61.24% річних, у пільговий період 6 місяців з 09 вересня 2021 року по 09 березня 2022 року розмір процентної ставки 0,00001%, щомісячна комісія за обслуговування кредитом 3%. АТ «КБ «Глобус» свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі, а саме надало відповідачці можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Однак, не дивлячись на взяті на себе зобов`язання, [PERSON] не дотримується даних умов, не здійснює повернення кредиту та відсотків за користування кредитом у терміни та на умовах, визначених договором. У зв`язку з тим, що [PERSON] належним чином не виконує свої зобов`язання за кредитним договором, станом на 01 серпня 2024 року утворилася заборгованість в розмірі 20 453 грн. 35 коп., яка складається з суми простроченої заборгованості по кредиту 12204,4 грн., суми простроченої заборгованості по процентах 8248.95 грн. В судове засідання представник позивача АТ «КБ «Глобус» Мала В.В., який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, не з`явився, надіслав до суду заяву про розгляд даної справи без його участі, у разі відсутності відповідача не проти ухвалення заочного рішення суду. Відповідачка [PERSON] , яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, до суду не з`явилась, причини неявки суду не повідомила, у визначений судом строк відзив на позов не подавала. Ухвалою Котовського міськрайонного суду Одеської області від 06 березня 2025 року постановлено провести по справі заочний розгляд. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено,\~що 09\~вересня 2021\~року [PERSON] \~підписала Паспорт\~споживчого кредиту\~(Інформація,\~яка надається\~споживачу до\~укладення договору\~про споживчий\~кредит \~стандартизована форма),\~а також\~заяву-анкету\~на приєднання\~до Договору\~про надання\~комплексу послуг\~банківського обслуговування\~в АТ\~«КБ «Глобус».\~У заяві-анкеті\~зазначено власні\~персональні дані\~відповідачка,\~погоджено умови\~кредитування та\~графік платежів\~заборгованості за\~споживчим кредитом\~на наступних\~умовах: сума кредиту 18 331 грн., строком 24 місяця з 09.09.2021 року по 08.09.2023 року, реальна процентна ставка 61.24% річних, щомісячна комісія за обслуговування кредитом 3%, у пільговий період 6 місяців з 09.09.2021 року по 09.03.2022 року розмір процентної ставки 0,00001%. Згідно детального розрахунку заборгованості, станом на 01.08.2024 року утворилася заборгованість в розмірі 20 453 грн. 35 коп., яка складається з суми простроченої заборгованості по кредиту 12204,4 грн., суми простроченої заборгованості по процентах 8248,95 грн. Наведені обставини підтверджуються письмовими доказами, наявними в матеріалах справи. У ч. 1ст. 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Відповідно до ч. 1ст. 202 ЦК України укладений між сторонами по справі кредитний договір, за своєю правовою природою, є правочином, тобто дією особи, спрямованою на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч. 1ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язав (ч. 2ст. 11 ЦК України). Положеннями ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі, що закріплено у ч. 1ст. 1055 ЦК України. За приписами ч.ч. 1 та 2 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. При цьому ст.204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права і обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Таким чином, у разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за цим договором, повинні здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Приписи ч. 1ст. 1049 ЦК України встановлюють обов`язок позичальника повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самі сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самі кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 2ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплатити проценти, належні йому відповідно до ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. При цьому, згідно вимог ст.ст.525, 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України у встановлений строк. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1ст. 612 ЦК України). Положеннями ст. 614 ЦК України регламентовано, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини, якщо інше не встановлено договором або законом. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Як вбачається з матеріалів справи, зобов`язання не виконані з вини відповідача. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ст. 625 ЦК України). Отже, після підписання договору позики у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у позичальника виникло зобов`язання надати кредитні кошти відповідачу, а у відповідача виникло зобов`язання повернути суму отриманого кредиту та сплатити проценти. В силу ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Таким чином, під час судового розгляду встановлено, що вимоги Кредитного договору відповідачем належним чином не виконані, що є порушенням ст. ст.526, 530 ЦК України. Даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за вказаним вище договором у добровільному порядку відповідачем [PERSON] за час розгляду справи в суді не надано. Крім того, суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, відповідно до ст. 617 ЦЦК України. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що між сторонами по справі виникли кредитні правовідносини, відповідно до яких відповідач отримавши кошти у кредит, своїх зобов`язань з їх повернення і сплати процентів за користування грошима належним чином не виконав. Відповідно до основних засад цивільного судочинства змагальності та диспозитивності (статті 12, 13 ЦПК України), обов`язків з доказування (частина перша статті 81 ЦПК України), саме відповідач має довести безпідставність позовних вимог і наданих позивачем доказів, а не суд, у якого відсутні такі повноваження поза межами перевірки доводів, які міг би надати відповідач. Відповідачка не заперечувала факт користування кредитними коштами АТ «КБ «Глобус» та заявлений банком борг в сумі 20\~453,35 грн., не спростовувала надані позивачем докази, хоча повідомлялася судом за зареєстрованим місцем проживання, жодних заперечень проти доводів позивача не надходило. Судом також не встановлено неправильності наданого позивачем розрахунку заборгованості, а отже, наявні підстави для стягнення суми боргу з відповідача. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором [PERSON] не вносить платежі на повернення кредиту та сплати процентів у повному обсязі, внаслідок чого станом на 01 серпня 2024 року заборгованість за наданим кредитом складає 20\~453,35 грн., яка складається з 12204,40 грн. прострочена заборгованість по кредиту, 8248,95 грн. - прострочена заборгованість за процентами, та підлягає задоволенню, оскільки відповідно дост. 77 ЦПК України, підтверджені належними доказами. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд враховує положення статті 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов АТ «КБ «Глобус задоволено повністю, то з [PERSON] на користь АТ «КБ «Глобус слід стягнути 3028 грн. судового збору за подання позову. Згідно вимог ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК України,с удовий збір покладається насторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з Акту приймання-передачі наданої правової допомоги за Договором № 010224 про надання професійної правничої (правової) допомоги від 01.02.2024 року, вартість послуг адвоката Прохоренко В.П. складають 6000 грн. Згідно вказаного акту № 41415492, адвокатом були виконанні наступні послуги, а саме: проведені зустрічі та надані консультації клієнтові АТ «КБ «Глобус», час витрачений на надання професійної правничої (правової) допомоги становить 2 год., загальна вартість становить 3000,00 грн.; Складення позовної заяви, формування пакету документів та подано до суду позовної заяви, час витрачений на надання професійної правничої (правової) допомоги становить 2 год., загальна вартість становить 3000,00 грн. Отже, судом встановлено що загальна вартість професійної правничої (правової) допомоги виконаної адвокатом Прохоренко В.П., становить 6000,00 грн. Позивачем було сплачено ФОП [PERSON] за професійну правову допомогу, згідно договору №010224 від 01.02.2024 р. (Романюк М.В.), згідно акту №41415492 від 29 жовтня 2024 року, суму у розмірі 6000,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №14509 від 30.10.2024 року. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставістатті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат враховується: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Суд зазначає, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Згідно ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України - у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Суд приймає до уваги положення зазначені в частині третій статті 141 ЦПК України, конкретні обставини справи, відсутність обґрунтованого клопотання відповідача щодо зменшення витрат на оплату правової допомоги та вважає, що витрати на професійну правничу допомогу підлягають стягненню у повному обсязі.

Outcome: approved