Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-12 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Царичанського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивачка послалась на те, що 24 лютого 1979 року вона уклала шлюб з відповідачем, який зареєстрований виконавчим комітетом Могилівської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, актовий запис № 6. Від шлюбу спільних неповнолітніх дітей не мають. Зазначає, що сімейне життя із відповідачем не склалось у зв`язку з відсутністю спільних інтересів, наявністю різних поглядів на життя; з відповідачем фактично шлюбні відносини припинено в 1991 році; із вказаного часу вони з відповідачем спільно не проживають та спільного господарства не ведуть, на неодноразові пропозиції про розірвання шлюбу в позасудовому порядку, відповідач відмовлявся, будь-які спори майнового та немайнового характеру відсутні. Враховуючи викладене, просить розірвати шлюб з відповідачем, після розірвання шлюбу просить залишити шлюбне прізвище " [PERSON] ". Ухвалою Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 26.02.2025 р. відкрито провадження по справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с.17). Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує (а.с. 23). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає (а.с.22). Оскільки сторони у судове засідання не з`явились, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони з 24 лютого 1979 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований виконавчим комітетом Могилівської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, актовий запис № 6, що підтверджується повторним Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 30 травня 2018 року (а.с. 9). Сторони мають різні погляди на життя, проживають окремо з 1991 року, їх шлюб набув формального характеру, між подружжям втрачено взаєморозуміння та почуття любові і поваги, сторони не створили міцної, дружньої сім`ї. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Враховуючи викладені обставини, суд вважає встановленим, що подальше спільне проживання подружжя, збереження їх шлюбу неможливе та суперечило б інтересам кожного з них, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. Згідно зі ст.\~113\~СК\~України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного,

Outcome: approved