Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-04 00:00:00

І. Стислий виклад позицій учасників справи. У березні 2024 року [PERSON] , в особі представника - адвоката Шиєнкова Я.Є., звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] та [PERSON] , під час розгляду справи зменшив позовні вимоги та просив суд визнати факт, що [PERSON] є двоюрідним братом [PERSON] , який помер [INFO] ; визнати право власності в порядку спадкування за законом на частину квартири [ADDRESS] . Вказана позовна заява обґрунтована тим, що [PERSON] з 04.06.1970 року проживав у м. Києві в квартирі [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] помер та після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить право власності померлого на вказану квартиру. В Другу Київську державну нотаріальну контору із заявами про прийняття спадщини звернулися [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , та була заведена спадкова справа № 692/2018. На теперішній час нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про спадщину, що змушує звернутися до суду за захистом свого права на оформлення спадщини. Позивач [PERSON] являється двоюрідним братом померлого [PERSON] , оскільки їхні батьки [PERSON] та [PERSON] були рідними братами. Однак довести вказаний факт за допомогою метричних документів не виявляється можливим. Родинні відносини між [PERSON] та [PERSON] підтверджуються численними листами між ними, фотографіями. Крім того, син позивача дбав про померлого, робив йому ремонт у квартирі, займався його похованням. Відповідачка-1 [PERSON] вимоги первісного позову визнала та пред`явила до [PERSON] , зустрічний позов, у якому просила встановити факт, що [PERSON] , [INFO] , є двоюрідною сестрою [PERSON] , який помер [INFO] , та визнати право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частину квартири [ADDRESS] . Зустрічна позовна заява обґрунтована тим, що батько позивача (відповідача 1 по первісному позову) [PERSON] - [PERSON] , 1921 р.н., батько спадкодавця [PERSON] - [PERSON] і батько [PERSON] - [PERSON] , 1910 р.н., є рідними братами, а [PERSON] , 1875 р.н., є дідом позивачів та померлого [PERSON] , однак документів, які б підтверджували вказаний факт не збереглося. Встановлення даного факту необхідне для отримання спадщини. Відповідач-2 по первісному позову [PERSON] позовні вимоги [PERSON] визнала у повному обсязі. ІІ. Рух справи, процесуальні дії суду та заяви (клопотання) учасників справи. Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 28.03.2024 матеріали позовної заяви [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності в порядку спадкування передано до Дарницького районного суду м Києва. Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва Заставенко М.О. від 08.05.2024 відкрито провадження за вказаною позовною заявою, справу призначено до розгляду в загальному позовному провадженні у підготовче засідання. 11.06.2024 на електронну пошту суду надійшла заява [PERSON] про визнання позовних вимог первісного позову з проханням проводити розгляд справи . 2.08.2024 відповідач [PERSON] подала до суду заяву про застосування строку позовної давності, оскільки нотаріус у 2018 році відмовила у видачі свідоцтва через відсутність підтвердження родинних відносин з померлим. 29.08.2024 [PERSON] подала до суду зустрічну позовну заяву та відзив на позовну заяву. Ухвалою суду від 29.08.2024 прийнято зустрічний позов до спільного розгляду з первісним позовом та об`єднано в одне провадження; залучено до участі у справі в якості третьої особи Київську міську раду. Ухвалою суду від 16.10.2024 закрито підготовче засідання, справу призначено до розгляду по суті. 12.11.2024 представник позивача за первісним позовом - адвокат Шиєнков Я.Є. через систему «Електронний суд» подав заяву про визнання зустрічної позовної заяви. В судовому засіданні 12.11.2024 суд заслухав вступні промови відповідача 1 та його представника, дослідив письмові докази, допитав свідка та оголосив перерву до 03.12.2024. 03.12.2024 в судовому засіданні суд зобов`язав позивача за первісним позовом надати докази та оголосив перерву до 23.01.2025. В судовому засіданні 23.01.2025 задоволено клопотання представника позивача [PERSON] та оголошена перерва до 20.02.2025. 17.02.2025 від представника позивача [PERSON] надійшло клопотання про долучення доказів. В судовому засіданні 20.02.2025 суд заслухав вступну промову представника позивача за первісним позовом, задовольнив клопотання про долучення доказів, заслухав промови в судових дебатах, оголосив про перехід до стадії ухвалення судового рішення та час його оголошення. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , народився у селі Хуторськ Челябінської області Російської Федерації. [PERSON] та [PERSON] стверджують, що батьком [PERSON] був [PERSON] , який відповідно до свідоцтва про смерть № 28 у 1932 році помер. [PERSON] , [INFO] , народився у м. Омськ, Росія. Його батьком був [PERSON] , який помер у 1982 році, що підтверджується інформацією наданою Чорноморським відділом ГУ ДМС в Одеській області та копією свідоцтва про смерть. [PERSON] , [INFO] , народилася у м. Уфа, Башкортостан, її батьком у свідоцтві про народження зазначений [PERSON] . Таким чином, за словами позивачів, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , були рідними братами, а їхнім батьком та дідом позивачів був [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть. На момент смерті [PERSON] на праві власності належала квартира [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право власності від 30.11.2011. Після його смерті Другою Київською державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа № 692/2018 За отриманням спадщини звернулися [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Постановою державного нотаріуса Другої Київської державної нотаріально контори від 19.04.2019 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , у зв`язку з відсутністю доказів родинних чи інших відносин спадкоємиці зі спадкодавцем. На підтвердження родинних відносин з покійним, [PERSON] та [PERSON] надали до суду численні поштові листи від покійного на їхнє ім`я, де він зазначав їх братом та сестрою, листівки та фотокартки, на яких вони зображені. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що померлий [PERSON] був її сусідом, оскільки вони проживали в одному будинку, вона в квартирі № 28 , а він в квартирі № 25 . Заселялися вони в один час у свої квартири, покійний [PERSON] заселявся з дружиною, донькою та матір`ю. Після того, як [PERSON] залишився сам до нього почав приїжджати племінник [PERSON] . [PERSON] надав свідку телефонні номери своїх родичів з Одеси та [PERSON] . Коли [PERSON] було погано, до нього приїжджав [PERSON] із Одеси. Похованням [PERSON] займався [PERSON] , на похоронах були присутні [PERSON] , [PERSON] . З листа Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 10.12.2024 року вбачається, що витребувати відомості з архівів Російської Федерації, на сьогоднішній день не вбачається можливим. ІV. Норми права і мотиви їх застосування. Згідно із частиною першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частин першої, другої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. За змістом ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами Ч. 2 ст.315 ЦПК України встановлено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У відповідності до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31 березня 1995 року, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Згідно з п.7 Пленуму Верховного суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно з ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Чинне законодавство не містить вичерпного переліку засобів доказування, за допомогою яких має підтверджуватися факт родинних відносин, тому застосовуються загальні правила щодо доказів та обов`язків щодо доказування. У постанові Верховного Суду від 02.12.2020 у справі № 638/15738/17 (провадження № 61-15921св19) зроблено висновок про те, що до заяви про встановлення факту родинних відносин, в якій зазначається мета, з якою заявник просить встановити цей факт, можуть додаватися не тільки такі письмові докази, як свідоцтва про народження, шлюб, смерть, актові записи про народження та смерть. Доказами, які підтверджують наявність цього юридичного факту також можуть бути: акти, анкети, автобіографії, листівки, сімейні фотографії, листи ділового та особистого характеру, особові справи, рішення судів, ордери на вселення, обмінні ордери, погосподарські книги, виписки з домових книг та інші документи, які у собі містять відомості про родинні відносини осіб. Крім того, судами підлягають врахуванню довідки органів реєстрації актів цивільного стану про неможливість поновлення втрачених записів, внесення змін і доповнень, виправлень у записи актів цивільного стану. Також мають враховуватися показання свідків, яким достовірно відомо про стосунки померлого із заявником. Цей перелік не є вичерпним. Надаючи оцінку встановленим обставинам та документам, що їх підтверджують, суд дійшов висновку про доведеність факту родинних відносин [PERSON] , [PERSON] з померлим [INFO] [PERSON] . Судом встановлено, що у жовтні 2018 року [PERSON] , у березні 2019 року [PERSON] звернулись до Другої київської державної нотаріальної контори із заявою про вступ у спадщину після смерті двоюрідного брата [PERSON] . У жовтні 2018 року [PERSON] звернулись до Другої київської державної нотаріальної контори із заявою про вступ у спадщину після смерті [PERSON] з яким вона проживала однією сім`єю з 2011 року. Постановою державного нотаріуса Другої Київської державної нотаріально контори від 19.04.2019 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , у зв`язку з відсутністю доказів родинних чи інших відносин спадкоємиці зі спадкодавцем. Отже зважаючи на те, що усі документи, які б могли підтвердити родинні стосунки позивачів з спадкодавцем, не збереглися, а заявники відносяться до спадкоємців за правом представлення спадкоємців третьої черги за законом, наявні підстави для встановлення факту родинних відносин в судовому порядку. У постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17.01.2024 у справі № 522/17831/20 (провадженн № 61-7951 св 23) суд зазначив: «Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, зокрема, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання цього принципу є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів». Суд вважає, що доводи [PERSON] та [PERSON] знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, а факт родинних відносин підтверджується наявними доказами по справі, а тому вимоги [PERSON] та [PERSON] про встановлення факту родинних відносин підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про визнання права власності в порядку спадкування. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За змістом ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. [PERSON] , [PERSON] подавши у встановленому положеннями ч. 1,2 ст. 1269 ЦК України та у встановлений законом шестимісячний строк заяви про прийняття спадщини до Другої київської державної нотаріальної контори, прийняли спадщину що залишилася після смерті [PERSON] . Статтею 1296 ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно із ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до підпунктів 4.12, 4.16, 4.19 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальний дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У пункті 1 ч.2 ст.16 ЦК України встановлено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права. Визнання права на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, зокрема, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Це відповідає позиції Верховного Суду, висловленій у постанові від 01.08.2019 у справі № 205/4311/14-ц. Як вбачається з матеріалів спадкової справи, [PERSON] та [PERSON] не було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадкування за законом, таким чином, відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог про визнання права власності на спірну квартиру в порядку спадкування. Щодо позовної давності. Відповідно до статті 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно зі статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до положень пункту 1 частини першої статті 268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимогу, що випливає із порушення особистих немайнових прав, крім випадків, встановлених законом. Оскільки встановлення факту родинних відносин належить до особистих немайнових прав, до такої вимоги позовна давність застосуванню не підлягає. Таким чином, суд відхиляє доводи заяви [PERSON] про пропуск позивачем строку позовної давності. Підсумовуючи вищевикладене, з врахуванням встановлених судом обставин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме про встановлення факт родинних відносин, що померлий [PERSON] являється двоюрідним братом [PERSON] та [PERSON] . Враховуючи наведене,

Outcome: partial