Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] визначеного рішенням Яготинського районного суду Київської області від 04.10.2023 року у справі № 382/686/23 з 1/4 на 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач сплачуває аліменти за рішенням суду щомісячно в розмірі 1/4 частини доходу. [PERSON] перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] з 01.07.2022 року на посаді головного сержанта та за січень-серпень 2024 року його дохід склав 690 822,68 грн. з яких утримано ПДФО 124 348,10 грн. За рішенням суду з нього стягнено аліменти: - в січні 2024 року - 20 406,45 грн.; - в лютому 2024 року - 11 148,38 грн.; - в березні 2024 року - 11 148,38 грн.; - в квітні 2024 року - 25 035,48 грн; - в травні 2024 року - 17 884,82 грн.; - в червні 2024 року - 25 498,38 грн.; - в липні 2024 року - 4 998,38 грн.; - в серпні 2024 року - 25 498,38 грн. Позивач вважає, що достатній рівень життя дитини повинні забезпечувати обоє з батьків, з урахуванням її потреб. Позивач є військовослужбовцем та перелік витрат, які він несе на утримання себе, збереження свого життя, здоров`я, забезпечення поточних своїх витрат та побратимів є неймовірно великим, а виходячи з розміру аліментів на покриття цих витрат залишається все менше можливостей. Крім того, на утриманні позивача знаходиться його матір-пенсіонерка, яка через свою непрацездатність не має можливості без сторонньої допомоги забезпечити повною мірою належний рівень життя на пенсії. Позивач надає кошти матері для оплати комунальних послуг, придбання ліків, продуктів харчування та інших потреб. Виходячи з розміру сплачуваних аліментів він самостійно без участі відповідачки забезпечує сина та покриває достатній рівень витрат дитини. Розмір стягуваних аліментів значно більший за прожитковий мінімум для дітей до 18 років. Розмір стягуваних аліментів не повинен призводити до збагачення та бути джерелом інших нецільових витрат. Така ситуація призводить до висновків про використання коштів не за цільовим призначенням, тобто не виключно для задоволення потреб дитини. При цьому відповідачка є працездатною особою, відсутні медичні протипоказання до праці, а тому спроможна надавати матеріальну допомогу на утримання сина. Позивач боронячи кордони держави від російської навали, а відповідачка хоче за його рахунок матеріально себе забезпечувати. За відзивом на позовну заяву відповідачка просить відмовити в задоволенні позову. Відзив обґрунтовано тим, що відповідачка та син вдячні позивачу за обраний ним обов`язок у захищенні суверенітету держави та життя громадян України. При цьому, збільшений дохід позивача під час несення військової служби не може впливати на зменшення розміру аліментів на утримання їх спільного сина. До часу отримання аліментів з військової заробітної плати відповідачка періодично брала в борг кошти для забезпечення належного рівня життя дитини, оскільки позивач своєчасно аліменти на утримання сина не сплачував. Лише у травні 2023 року після офіційного працевлаштування позивача вона була змушена звернутися до суду з вимогою про зміну розміру аліментів шляхом зміни способу їх стягнення. Розмір аліментів може бути зменшений лише у зв`язку з значним погіршенням матеріального становища платника аліментів, але дохід позивача з часу ухвалення рішення суду про стягнення аліментів значно зріс. Крім того, доказів того, що матір позивача перебуває на його утриманні не надано. Мати позивача отримує пенсію. Особа вважається такою, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання майна не забезпечують їй прожиткового мінімуму встановленого законом. Перебування на утриманні платника аліментів непрацездатних батьків не є однозначною підставою для зменшення розміру аліментів. Надання позивачем матеріальної допомоги своїй матері не позбавляє позивача обов`язку сплачувати аліменти на утримання своєї дитини. За відповіддю на відзив з аналізу ст. 181, 192 СК України вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясувати чи змінилося матеріальне становище платника аліментів, сімейний стан та здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Чи можливо покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. Розмір призначених платником аліментів має бути виправданий дійсними потребами дитини, її гармонійного фізичного та духовного розвитку та не можуть слугувати для безпідставного збагачення отримувача аліментів. Відповідача не надає жодних підтверджень на зростання чи збільшення витрат на дитину необхідних для забезпечення її потреб у зв`язку з дорослішанням. Доказів понесених витрат саме в інтересах дитини, саме на дитину відповідачка не надає. Розмір аліментів обумовлюється фінансовими можливостями обох батьків, які в рівній мірі зобов`язані утримувати дитину і стягнення аліментів не повинно порушувати становища платника аліментів в порівнянні з становищем отримувача аліментів. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не можу бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. ЗУ «Про державний бюджет України на 2025 рік» розмір прожиткового мінімуму для дитини від 6 до 18 років становить 3 196 грн. Позивачем же сплачуються аліменти в 3-8 разів більші. В судовому засіданні 10.03.2025 року представник позивача підтримав позовні вимоги та пояснив, що сину сторін [INFO] виповниться 18 років. Позивач перебуває у складі Збройних Сил України та розмір аліментів, які сплачуються на утримання сина перевищує або відповідає середньому розміру заробітних плат. Зменшення розміру аліментів з 1/4 на 1/6 частину суттєво не вплине на матеріальне становище дитини, замість 20 тис. грн. дитина буде отримувати 15 тис. грн. та буде перевищувати необхідний прожитковий мінімум. Дійсно у матері позивача є повнолітня, працездатна дочка, але вона не бере участі в утриманні матері. Позивач постійно пересилає матері кошти на її утримання. В судовому засіданні 10.03.2025 року відповідачка заперечила проти задоволення позовних вимог та пояснила, що їх спільний син продовжує навчання після закінчення школи. За рахунок аліментів йому було придбано необхідний для навчання ноутбук. Відповідачка несе значні витрати на навчання сина, придбання підручників. Крім того, син навчається додатково для того, щоб отримати додаткову категорію на керування транспортними засобами. У позивача лише один син. У матері позивача є ще повнолітня дочка, якій було придбано двокімнатну квартиру в Києві. Матір отримує пенсію. Позивач має змогу утримувати сина у визначеному розмірі. Крім того, до 2018 року позивач сплачував аліменти в розмірі 300 грн., а потім у розмірі 1 100 гн. Додаткових витрат на сина позивач не несе. Аліменти позивач сплачував несвоєчасно та відповідачка жодного разу не нараховувала йому пеню за це. Заслухавши учасників та дослідивши докази у справі суд встановив. За довідкою-розрахунком заборгованості з аліментів на сина [PERSON] за період з 29.01.2019 по 13.02.2025 року наданий Бориспільським відділом ДВС за № 17397 від 13.02.2025 року позивач починаючи: - з січня 2019 року по листопада 2019 року мав сплачувати аліменти на сина щомісячно в розмірі 1 100,00 грн.; - з грудня 2019 року по червень 2020 року мав сплачувати аліменти на сина щомісячно в розмірі 1 109,00 грн.; - з липня 2020 року по листопад 2020 року мав сплачувати аліменти на сина щомісячно в розмірі 1 159,00 грн.; - з грудня 2020 року по червень 2021 року мав сплачувати аліменти на сина щомісячно в розмірі 1 197,50 грн.; - з липня 2021 року по листопад 2021 року мав сплачувати аліменти на сина щомісячно в розмірі 1 255,00 грн; - з грудня 2021 року по червень 2022 року мав сплачувати аліменти на сина щомісячно в розмірі 1 309,00 грн.; - липня 2022 року по листопад 2022 року мав сплачувати аліменти на сина щомісячно в розмірі 1 372,00 грн.; - з грудня 2022 року по грудень 2023 року мав сплачувати аліменти на сина щомісячно в розмірі 1 416,50 грн.; - з січня 2024 року по лютий 2024 року мав сплачувати аліменти на сина щомісячно в розмірі 1 598,00 грн. Починаючи з грудня 2019 року по вересень 2024 року позивач постійно мав заборгованість по аліментам. Починаючи з серпня 2023 року платежі по аліментах утримувалися/сплачувалися позивачам з урахуванням заборгованості за попередні місяці та поточних аліментів. За рішенням Яготинського районного суду Київської області від 04.10.2023 року у справі № 382/686/23 змінено спосіб стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання їх сина [PERSON] з 1 110 грн. на 1/4 частки доходу (заробітку), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня надрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Зміна способу стягнення аліментів відбулася внаслідок того, що [PERSON] з 01.07.2022 року перебуває на військовій службі та отримує стабільний дохід, 01.08.2022 року набув право власності на трикімнатної квартири в м. Бориспіль та гаражний бокс. За виконавчим листом від 20.05.2024 року вказане рішення суду набрало законної сили 22.03.2024 року. За довідками військової частини [NUMBER] від 13.09.2024 року, 15.09.2024 року [PERSON] перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] з 01.07.2022 року на посаді головного сержанта та за січень-серпень 2024 року його дохід склав 690 822,68 грн. з яких утримано ПДФО 124 348,10 грн. За довідкою-розрахунком заборгованості з аліментів на сина [PERSON] за період з 29.01.2019 по 13.02.2025 року наданий Бориспільським відділом ДВС за № 17397 від 13.02.2025 року позивач мав сплатити аліменти: - в квітні 2024 року - 22 806,22 грн; - в травні 2024 року - 22 806,22 грн; - в червні 2024 року - 22 806,22 грн; - в липні 2024 року - 18 757,27 грн.; - в серпні 2024 року - 18 757,27 грн.; - в вересні 2024 року - 18 757,27 грн.; - в жовтні 2024 року - 4 618,50 грн.; - в листопаді 2024 року - 4 618,50 грн.; - в грудні 2024 року - 4 618,50 грн.; - в січні 2025 року - 4 618,50 грн; - лютому 2025 року - 2 144,30 грн. За свідоцтвом про народження від 10.08.1973 року матір`ю позивача є [PERSON] , яка відповідно до пенсійного посвідчення народилася [INFO] та є пенсіонеркою. За довідкою Управління обслуговування громадян № 263/02 Головного управління ПФУ у Київській області [PERSON] отримує пенсію та за період з січня по грудень 2024 року отримала 61 230,16 грн., а за довідкою про доходи № 3170 1815 7359 2127 вона за березень місяць отримала пенсію в розмірі 5 463,68 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до аналізу вказаний норм сімейного законодавства максимальний розмір аліментів, які стягуються на утримання дитини не обмежений законодавством. Законодавство лише передбачає мінімальний гарантований розмір аліментів та мінімальний рекомендований розмір аліментів на утримання дитини. Отже, максимальний розмір аліментів має визначатися відповідно до принципів розумності, справедливості та не приводити до збагачення отримувача аліментів. Після набрання 22.03.2024 року законної сили рішенням Яготинського районного суду Київської області від 04.10.2023 року у справі № 382/686/23 щодо зміни способу стягнення аліментів з відповідача на утримання сина він мав сплатити аліменти за 11 (одинадцять) місяців (з квітня 2024 по лютий 2025 року) враховуючи його доходи 145 308,77 грн., що в середньому на місяць становить 13 209,88 грн (145 308,77 / 11). Значні утримання з заробітку позивача на утримання сина відбулися внаслідок існування заборгованості зі сплати аліментів за попередні періоди та їх погашення разом з поточними (щомісячними) платежами. На підставі зазначеного суд не вбачає, що внаслідок отримання в середньому аліментів на утримання дитини в розмірі 13 209,88 грн., в місяць, відповідачка та син позивача збагачуються, а цей середній розмір аліментів перевищує розумні межі чи потреби дитини для її гармонійного розвитку. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем не доведено, що після постановлення судом рішення щодо зміни способу стягнення аліментів у нього змінився матеріальний стан таким чином, що не дозволяє йому сплачувати аліменти в розмірі, який визначений судом. При зміні способу стягнення аліментів суд враховував, що позивач 01.07.2022 року перебуває на військовій службі та отримує стабільний дохід. Крім того, позивачем не доведено жодним документом/доказом того, що він здійснює витрати пов`язані з захистом Батьківщини. Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2024 рік», «Про Державний бюджет України на 2025 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць осіб, які втратили працездатність, - 2361 гривня. Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. До осіб, які втратили працездатність, відносяться особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку, особи, які досягли пенсійного віку, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, та непрацюючі особи, визнані особами з інвалідністю в установленому порядку. [PERSON] отримує щомісячно пенсію, яка в два рази перевищує прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність. Відповідно до ч. 1 ст. 202 Сімейного кодексу України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Позивачем не додано доказів утримання ним своєї матері, не додано жодного доказу щодо перерахування ним коштів на її утримання. Крім того, не додано доказів, що мати позивача за станом свого здоров`я потребує утримання. При цьому, обов`язок щодо утримання матері покладається на усіх повнолітніх дітей, тобто як на позивача, так і на дочку його матері. Отже, позивачем не доведено того, що після постановлення судом рішення щодо зміни способу стягнення аліментів у нього змінився сімейний стан таким чином, що не дозволяє йому сплачувати аліменти в розмірі, який визначений судом, оскільки в нього з`явилися інші утриманці. Відповідно до ч. 1 ст. 179 Сімейного кодексу України той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 186 Сімейного кодексу України контроль за цільовим витрачанням аліментів здійснюється органом опіки та піклування у формі інспекційних відвідувань одержувача аліментів, порядок та періодичність здійснення яких визначаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері усиновлення та захисту прав дітей. За заявою платника аліментів (крім тих, які мають заборгованість зі сплати аліментів) інспекційні відвідування одержувача аліментів здійснюються органом опіки та піклування позапланово, але не більше одного разу на три місяці. Отже, якщо позивач має сумніви щодо цільового витрачання відповідачкою аліментів на утримання їх сина, тобто для задоволення власних потреб він має можливість звернутися з відповідною заявою до органу опіки та піклування щодо здійснення контролю за цільовим використанням нею аліментів. На підставі зазначеного у задоволенні позову слід відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що у задоволенні позову відмовлено судові витрати понесені позивачем із сплати судового збору за подання позову в розмірі 1 211,20 грн. слід покласти на нього.

Outcome: dismissed