Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-03 00:00:00

У січні 2025 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом до відповідача з вимогою про розірвання шлюбу. Свою заяву мотивує тим, що з 26 жовтня 1996 року сторони перебувають у шлюбі, від якого неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя не склалось через відсутність порозумінь, різні погляди на вирішення сімейних проблем, що призвело до втрати почуття поваги та любові один до одного. У зв`язку з тим, що спільне сімейне життя не склалось, сторони фактично припинили спільне проживання, ведення спільного господарства та бюджету та з січня 2018 року проживають окремо. Вважає, що сім`ю зберегти неможливо. Ухвалою суду від 04 лютого 2025 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання заперечень (відзиву) на позовну заяву. Позивач у судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься письмова заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. Просив не надавати строк на примирення. Відповідачка в судове засідання повторно не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином шляхом направлення повістки про виклик до суду на зареєстроване місце проживання. Подала клопотання у якому заперечувала щодо розірвання шлюбу, оскільки потребує часу на роздуми і вирішення сімейних справ, щоб не зробити необдуманих вчинків. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) уклали шлюб 26 жовтня 1996 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданого Софіївським відділом державної реєстраціії актів цивільного стану у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 650 від 26 жовтня 1996 року зроблений Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.5). Позивач зазначає, що сторони не ведуть спільне господарство, не підтримують сімейно-шлюбні стосунки та вказує, що сім`я з відповідачем не склалася і фактично припинила своє існування. Статтею 51 Конституції України\~проголошено: шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ч.1\~ст.24 СК України). Тому суд не може покластися лише на заперечення відповідачки щодо розірвання шлюбу. Відповідно до ч.3, 4\~ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Статтею 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року передбачено, що чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Аналізуючи та оцінюючи всі вищевикладені обставини у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що шлюб підлягає розірванню, так як сторони мають різні інтереси та погляди, шлюбні відносини існують лише формально, сімейно-шлюбні стосунки сторін розпались і поновлені бути не можуть, тому шлюб повинен бути розірваний. На підставі викладеного та

Outcome: approved