Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-09 00:00:00

13 листопада 2024 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Світловодської міської ради Кіровоградської області про визнання за ним права власності за набувальною давністю на автомобільний гараж під [ADDRESS] . В обґрунтуванні позову посилається на те, що з кінця 70-х років на території [ADDRESS] (до перейменування Енгельса) розпочалося будівництво автомобільних гаражів. У середині 90-х років батько позивача [PERSON] за усною домовленістю з невідомою позивачу особою заволодів автомобільним гаражем [ADDRESS] , який був побудований у 1991 році. Після чого, у травні 2012 року зі згоди батька [PERSON] позивач безперервно та відкрито користується вказаним гаражем. Право власності на автомобільний гараж не зареєстровано, що підтверджується інформацією з ЄДРРП на нерухоме майно. Позивач є добросовісним набувачем гаражу, його право володіння та користування гаражем ніким не оспорюється, факт добросовісного володіння підтверджується актом на основі свідчень власників сусідніх гаражів. На даний час, через відсутність правовстановлюючих документів на гараж, позивач позбавлений права на укладання будь-яких правочинів, тому позивач вимушений звернутись до суду даним позовом. (а.с.1-6) Ухвалою суду від 13 листопада 2024 року відкрито провадження у справі, вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання, відповідачу надано строк для подання відзиву на позов. На виконання вимог ст. 178 ЦПК України, відповідач у встановлений судом строк відзиву не надав. Ухвалою від 13 грудня 2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Витрати позивача по сплаті судового збору просили віднести за рахунок позивача. Представник відповідача Світловодської міської ради в судове засідання не з`явився. 24 жовтня 2024 року подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, у вирішенні даного питання покладається на розсуд суду. (а.с. 30-31) Свідок [PERSON] суду засвідчив, що являється власником гаражу [ADDRESS] на підставі рішення Світловодського міськрайонного суду від 03.02.2025. Зазначив, що своїм гаражем він користується з 1986 року, тому йому відомо, що позивач користується гаражем [ADDRESS] більше десяти років. Вказаний гараж був побудований чоловіком на ім`я [PERSON] , який приблизно у середині 90-х років передав гараж № [NUMBER] у користування батька позивача. Також, зауважив, що на початку будівництва гаражів, забудовники намагались створити гаражно-будівельний кооператив, але діяльність кооперативу так і не розпочалась, тому мешканці міста самостійно будували свої гаражі. Суд, заслухавши позивача, представника позивача, свідка, дослідивши письмові докази у справі, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Відповідно до акту від 06 вересня 2024 року, складеного власниками гаражів №№ [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] по [ADDRESS] , засвідчено той факт, що [PERSON] дійсно відкрито володіє та користується гаражем № [NUMBER] [ADDRESS] з 2012 року по теперішній час. (а.с. 7) З Інформації з ДРРП на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 04 жовтня 2024 року встановлено, що права власності, інші речові права за адресою: [ADDRESS] не зареєстровано.(а.с.8) Відповідно до довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості, вартість гаражу загальною площею 23,30 м.кв, рік забудови 1991, розташований за адресою: [ADDRESS] , складає39202, 10 грн. (а.с. 9-11) Згідно технічного паспорту гаражу, виготовленого на замовлення [PERSON] , загальна площа приміщень гаражу [ADDRESS] , складає 23,3 кв.м, рік забудови 1991.(а.с.16-18) При вирішенні спору суд виходить з наступного. За правилами статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Відповідно до позиції викладеної у постанові Верховного Суду від 09 липня 2019 року по справі № 920/999/16, для набуття права власності за набувальною давністю, відповідна особа має добросовісно заволодіти саме чужим майном, тобто об`єкт давнісного володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною (яка не має власника або власник якої невідомий). Нерухоме майно може стати предметом набуття за набувальною давністю якщо воно має такий правовий режим, тобто є об`єктом нерухомості, який прийнято в експлуатацію. Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15,16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим, особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Враховуючи, що позивач [PERSON] починаючи з 2012 року відкрито, безперервно володіє вищевказаним нерухомим майном, утримує майно та використовує його для власних потреб за функціональним призначенням, суд вважає, що позивач набув право власності за набувальною давністю на гараж [ADDRESS] . Судові витрати у справі необхідно віднести за рахунок позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved