Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-12 00:00:00

04 лютого 2025 року до суду надійшов позов [PERSON] до ТОВ "ЮТС-АГРОПРОДУКТ" про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості, в якому позивачка просить розірвати договір оренди землі від 10 травня 2012 року, укладений між нею та ТОВ "Райз-Південь" (новий орендар відповідно до Додаткової угоди від 28.12.2017 року- ТОВ "ЮТС_АГРОПРОДУКТ" код ЄДРПОУ- 41101589), який був зареєстрований у ДРРП 17.03.2014 року, номер запису про інше речове право- 5020086. Стягнути з відповідача заборгованість зі сплати орендної плати у розмірі- 19 237,6 грн. за 2022 рік, 24 354,8 грн. за 2023 рік, 25 596,89 грн. за 2024 рік, а всього- 69 189 грн. 29 коп. та сплачений судовий збір в розмірі 2422.40 грн. Позовна заява мотивована тим, що\~позивач є власником земельної ділянки площею 5,4 га (кадастровий номер 4825783700:02:000:0096) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Павлівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області. 10 травня 2012 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Райз-Південь» укладено Договір оренди землі, згідно якого, земельну ділянку площею 5.4 га кадастровий номер- 4825783700:02:000:0096 передано в оренду строком на 15 років. 28 грудня 2017 року між [PERSON] , ТОВ "Райз-Південь" та Відповідачем укладено Додаткову угоду № 3500060 до Договору оренди землі від 10.05.2012р. відповідно до якої, ТОВ "Райз-Південь"(орендар) передав, а Відповідач (новий орендар) прийняв на себе права та обов`язки сторони Орендаря, передбачені в Договорі оренди. Відповідно до п.4.1 Договору орендна плата вноситься Орендарем у грошовій формі в розмірі 10% нормативно грошової оцінки земельної ділянки, що складає 14 571 грн. (чотирнадцять тисяч п`ятсот сімдесят одна гривня) 91 коп. за рік оренди. П.4.4. Договору передбачено, що обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки приватної власності здійснюється з урахуванням індексації на рік виплати/нарахування (в залежності від того, яка з подій сталася раніше). При цьому, коефіцієнт індексації для орендної плати станом на 01 січня року виплати/нарахування (в залежності від того, яка з подій сталася раніше). Згідно п.4.5. Договору Орендна плата вноситься Орендарем у такі строки з 01 серпня до 31 грудня кожного року. Відповідно до п.9.4 Договору Орендар зобов`язаний своєчасно сплачувати всі належні за цим договором орендні платежі. За розрахунками позивачки, загальна сума простроченої заборгованості за період з 2022 по 2024 роки становить 69 189.29 грн. (19 237,6 грн. за 2022 рік, 24 354,8 грн. за 2023 рік, 25 596,89 грн. за 2024 рік). Крім того, Орендар не відповідав на телефонні дзвінки, ігнорував її вимоги про сплату орендної плати в повному обсязі. Враховуючи викладене, позивачка вважає, що існують законні підстави для стягнення з відповідача заборгованості зі сплати орендної плати та розірвання договору оренди землі через систематичне порушення строків її виплати. 04.03.2025р. від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву. Згідно відзиву на позовну заяву відповідач в задоволенні позову просить відмовити. Щодо факту укладення договору не заперечує. Однак, зазначає, що надані Позивачкою розрахунки заборгованості зі сплати орендної плати не відповідають умовам договору оренди землі. Згідно п.2.4 Договору громативно грошова оцінка земельної ділянки на дату укладення договру становить 145 719.10 грн.Відповідно до п.4.1 Договору орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 10 % нормативно грошової оцінки земельної ділянки, що складає 14 571.91 грн. за рік оренди. Відповідач зазначає, що ТОВ «ЮТС-Агропродукт» відповідно до податкового законодавства України виступає податковим агентом та несе обов`язок сплатити податки та збори, а саме: податок на доходи фізичних осіб, який складає 18 % (ст. 167 ПК України) від окресленої договором суми та військовий збір у розмірі 1,5%. Відповідно до п. 164.2.5 ст. 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід від надання майна в лізинг, оренду або суборенду (строкове володіння та/або користування), визначений у порядку, встановленому пунктом 170.1 статті 170 цього Кодексу. Відповідно до п. 170.1.1 ст. 170 ПКУ податковим агентом платника податку - орендодавця щодо його доходу від надання в оренду (емфітевзис) земельної ділянки сільськогосподарського призначення, земельної частки (паю), майнового паю є орендар. Відповідно до п.141.9.2. ст 142 ПК України до суми сплачених податків, зборів, платежів та витрат на оренду земельних ділянок відносяться податок на доходи фізичних осіб та військовий збір з доходів фізичних осіб, які перебувають з платником податку у трудових або цивільно-правових відносинах (крім доходів, які сплачені за придбання товарів у фізичних осіб), з доходів за договорами оренди, суборенди, емфітевзису земельних ділянок сільськогосподарського призначення. Також зазначає, що відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан. Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮТС-Агропродукт» зареєстровано та здійснює свою діяльність на території Херсонської області. З початку вторгнення військ РФ частина території значна територія Херсонської області була окупована аж до 11.11.2022 року, втому числі і сільські ради, де знаходяться масиви земельних ділянок ТОВ «ЮТС-Агропродукт». В умовах дії непереборної сили, майже всі працівники підприємства покинули територію області, відновлення діяльності не відбулося, що обумовлює неможливість виплати орендної плати за 2022 рік. Відповідно до п. 13.2 Договору сторона, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності , якщо вона доведе, що порушення сталося не з її вини. Відповідно до листа Торгово-промислової палати України № 2024/02.1-7.1 від 28.02.2022 року- Торгово-промислова палата України (далі - ТПП України) на підставі ст.ст. 14, 14? Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» від 02.12.1997 № 671/97-ВР, Статуту ТПП України, цим засвідчує форсмажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». Відповідно до розпорядження Херсонської обласної ради від 01.03.2023 року, ТОВ «ЮТС-Агропродукт» було включено до переліку підприємств, які постраждали внаслідок обставин непереборної сили. Відповідно до об`єднаного витягу з ЄРДР (№2) у кримінальному провадженні №42022232090000075 від 12.04.2022 року чітко зазначаються обставини про те, щовійськовими рф здійснено проникнення до ТОВ «ЮТС-Агропродукт» за адресою: Херсонська область, Бериславський район, с. Новорайськ, вул.Промислова,3, у зв`язку із чим представники підприємства позбавлені доступу до підприємства та належному йому майну. Більше того, після деокупації території, більша частина майна ТОВ «ЮТС-Агропродукт» була розкрадена або знищена, офіс зруйнований. Підприємство не здійснювало посівну компанію ані в 2022 році, ані у 2023 році. Сторони в судове засідання не з`явились. Позивач в позовнійзаяві просила розгляд справи проводити без її участі. Відповідач не повідомив причини своєї неявки. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивачці [PERSON] \~на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 5.4 га, яка розташована за адресою: Миколаївська область, Снігурівський район с/рада Павлівська, кадастровий номер 4825783700:02:000:0096, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права (а.с.14) 10 травня 2012 року між [PERSON] та ТОВ "Райз- Південь" укладено Договір оренди землі (далі Договір), згідно із яким орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку 4825783700:02:000:0096, площею 5,4 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Павлівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області, строком на 15 років. (а.с.6-7) 28.12.2017 року між [PERSON] , ТОВ "Райз-Південь" та ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» була укладена додаткова угода № 3500060 до Договору оренди землі від 10.05.2012р. за якою право оренди належної позивачці земельної ділянки перейшло до нового орендаря. Відповідно до п.п. 1.1, 1.2, 1.3 Додаткової угоди від 28.12.2017, Орендодавець надає а Орендар приймає в строкове платне володіння і користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 5.4 га, яка розташована на території Павлівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області. п.2.4. Нормативно грошова оцінка земельної ділянки на дату укладення договору становить 145 719 (сто сорок п`ять тисяч сімсот дев`ятнадцять) грн. 10 коп.. п.3.1. Договір укладено строком до 16 березня 2029 року. п.4.1. Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 10 % від нормативно грошової оцінки земельної ділянки, що складає 14571 (чотирнадцять тисяч п`ятсот сімдесят один) грн. 91 коп. за рік оренди. п.4.2. Із цієї суми Орендарем як податковим агентом утримуються податки (збори), передбачені чинним законодавством України. п.4.5. Орендна плата вноситься Орендарем у такі строки з 01 серпня до 31 грудня кожного року. Відповідно до п. 12.3. дія договору припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимоги однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених Договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. Згідно із п.12.4. розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається. Пунктами 13.1, 13.2 Договору оренди землі передбачено, що за невиконання або неналежне виконання Договору сторони несуть відповідальність відповідно до\~закону та цього Договору. Сторона, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності, якщо вона доведе, що це порушення сталося не з її вини. Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків (стаття 11 ЦК України). Згідно із статтею 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір оренди землі -це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (стаття 13 Закону України «Про оренду землі»). Згідно з частиною першою статті 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди, зокрема, є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату, а приписи статей 24, 25 цього Закону визначають права та обов`язки орендодавця та орендаря, зокрема право орендодавця вимагати від орендаря використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди і своєчасного внесення орендної плати, а також право орендаря самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі. Орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати за земельну ділянку, а в разі оренди землі в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом\~- також орендної плати за водний об`єкт (абзац п`ятий частини першої статті 24 Закону України «Про оренду землі»). Орендар земельної ділянки зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за земельну ділянку, а в разі оренди земельної ділянки в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом\~- також і орендну плату за водний об`єкт (частина друга статті 25 Закону України «Про оренду землі»). Що стосується несплати відповідачем орендної плати за 2022, 2023, 2024 роки. Як вже зазначалось вище, між сторонами виникли договірні відносини, які викладені в Договорі оренди землі та Додатковій угоді від 28.12.2017 року. Матеріали справи не містять будь-яких доказів неналежного виконання відповідачем даного договору до 2022 року. Статтею 617 Цивільного кодексу України передбачено можливість звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо сторона договору доведе, що таке порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили (форс-мажору). Частиною 2 статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» визначено, що форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору, зокрема, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, тощо. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який продовжувався відповідними указами Президента України та діє на даний час. В зв`язку із запровадження на території України Указом Президента України № 64 від 24 лютого 2022 року воєнного стану, Торгово-промисловою палатою України (далі - ТПП) було оприлюднено лист № 2024/02.0-7.1 від 28 лютого 2022 року, яким повідомлено, що військова агресія Російської Федерації проти України є форс-мажорною обставиною (обставиною непереборної сили). Це означає, що введення воєнного стану на території України є форс-мажором та є підставою для звільнення від відповідальності за порушення договору, але тільки в тому випадку, якщо саме ця обставина стала підставою для невиконання договірних зобов`язань. Отже, орендар повинен довести факт, що він опинився в ситуації неможливості виконання договірних зобов`язань, або ж виконання договірних зобов`язань внаслідок військової агресії було практично неможливим (через активні воєнні дії, тимчасову окупацію засміченням вибухонебезпечними предметами земельної ділянки, що є предметом договору), це допоможе уникнути відповідальності за порушення договірних зобов`язань. Відповідно дочастини 1статті 614ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявностіїї вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відповідно до системного аналізу глави 58 ЦК України оренда земельної ділянки є різновидом найму майна, а тому загальні положення про найм (оренду) застосовуються до регулювання відносин з найму (оренди) земельної ділянки, якщо інші правила не передбачено спеціальним Законом. Положення Закону України «Про оренду землі» не забороняють застосування до відносин з оренди землі наведених загальних положень, викладених в статті 762 ЦК України (постанова Верховного Суду від 23 грудня 2019 року у справі № 399/935/16-ц (провадження № 61-304св17)). Згідно з положеннями частини шостої статті 762 ЦК України наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає. У пунктах 6.8-6.10 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08 травня 2018 року у справі № 910/7495/16 (провадження № 12-37гс18) зазначено, що норма частини шостої статті 762 ЦК України визначає в якості підстави звільнення від зобов`язання сплатити орендну плату об`єктивну безпосередню неможливість використовувати передане у найм майно (бути допущеним до приміщення, знаходитись у ньому, зберігати у приміщенні речі тощо) через обставини, за які орендар не відповідає. Обставини, зазначені у нормі частини шостої статті 762 ЦК України, повністю не охоплюються поняттям форс-мажорних обставин, адже на відміну від останніх, ознаками яких є їх об`єктивна та абсолютна дія, а також непередбачуваність, перші можуть бути спричинені, зокрема, й безпосередньо вольовою дією орендодавця, тобто обставини згідно з частиною шостою статті 762 ЦК України можуть включати обставини непереборної сили та випадку, втім не обмежуються ними. Велика Палата Верховного Суду зазначила, що відсутність у частині шостій статті 762 ЦК України вичерпного переліку обставин, які унеможливлюють використання орендарем майна, підстав виникнення таких обставин, засобів їх підтвердження свідчить про те, що підставою для застосування цієї норми є встановлення факту неможливості використання орендарем майна з незалежних від нього причин на загальних підставах, визначених процесуальним законодавством. Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 1364, якою визначено механізм формування єдиного переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією. Актуальний перелік таких територій затверджений наказом Мінреінтеграції від 22 грудня 2022 року № 309, згідно з якою Снігурівська міська територіальна громада Баштанського району Миколаївської області, на території якої розташована спірна земельна ділянка, з 19 березня 2022 року по 11 листопада 2022 року перебувало під тимчасовою окупацією, а наразі належить до територій можливих бойових дій. Згідно правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 (провадження № 14-53цс21) у кожному конкретному випадку істотність порушення договору треба оцінювати з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення. Поняття такої істотності закон розкриває за допомогою іншого оціночного поняття «значної міри позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору». Тобто, критерієм істотного порушення договору закон визначив розмір завданої цим порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати те, на що вона очікувала, укладаючи договір. З огляду на викладене суд доходить висновку, що належними, достатніми та допустимими доказами відповідачем доведено факт неможливості використання орендарем майна з незалежних від нього причин, а саме існування форс-мажорних обставин, які перешкоджали йому виконати передбачений договором сторін обов`язок з виплати позивачу орендної плати за 2022 рік, оскільки земельна ділянка, що розташована на території, яка, в період з 19 березня 2022 року по 11 листопада 2022 року перебувала під тимчасовою окупацією, тому в 2022 році орендар значною мірою був позбавлений можливості використовувати спірну земельну ділянку для отримання доходів, в 2022 році орендар не провів посівну кампанію та кампанію щодо збору врожаю. За таких обставин суд вважає обґрунтованими доводи відзиву щодо відсутності вини відповідача у невиконанні обов`язку щодо виплати орендної плати за 2022 рік за договором оренди земельної ділянки. Умовами п. 13.2. Додаткової угоди передбачено, що сторона, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності, якщо вона доведе, що це порушення сталося не з її вини. Відповідно до ч.6 ст. 762 ЦК України наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає. Враховуючи вищезазначені судом обставини те, що земельна ділянка позивача не могла відповідачем використовуватись відповідно до умов договору оренди, у зв`язку окупацією населених пунктів та активними бойовими діями, відповідач звільняється від сплати орендної плати за 2022 рік Незважаючи на вищевказані обставини, згідно Договору оренди землі, Відповідач зобов`язаний був нарахувати та сплатити орендодавцю орендну плату за 2023 та 2024 роки. Слід зазначити, що відповідачем суду не надано належних та допустимих доказів, які б вказували на факт неможливості використання орендарем майна з незалежних від нього причин, а саме існування форс-мажорних обставин, які перешкоджали йому виконати передбачений договором сторін обов`язок з виплати позивачу орендної плати за 2023 та 2024 роки. Відповідно п. 289.1 Податкового кодексу України для визначення розміру земельного податку та орендної плати земель державної або комунальної власності використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок, у тому числі право, на які фізичні особи мають як власники земельних часток (паїв), з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до законодавства. Відповідно до Договору оренди землі (додаткова угода від 28.12.2017) орендна плата за весь об`єкт оренди становить 10 відсотків нормативно грошової оцінки земельної ділянки, та складає 14 571,91 грн. за рік (145 719, 10 грн./100 Х 10). Згідно п.4.4. Додаткової угоди обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки приватної власності здійснюється з урахуванням індексації на рік виплати/нарахування. Коефіцієнт індексації нормативно грошової оцінки (НГО) визначає центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин (п. 289.3 ПКУ) Таким органом є Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру. Коефіцієнт індексації НГО має визначатися на підставі індексу споживчих цін за попередній рік за формулою: Кi = І:100, де І індекс споживчих цін за попередній рік. Згідно данних Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру (https://land.gov.ua/derzhgeokadastr-povidomlyaye-pro-indeksacziyu-normatyvnoyi-groshovoyi-oczinky-zemel-za-2024-rik/) Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель у розрізі років становить: 1996 рік 1,703; 1997 рік 1,059; 1998 рік 1,006; 1999 рік 1,127; 2000 рік 1,182; 2001 рік 1,02; 2005 рік 1,035; 2007 рік 1,028; 2008 рік 1,152; 2009 рік 1,059; 2010 рік 1,0; 2011 рік 1,0; 2012 рік 1,0; 2013 рік 1,0; 2014 рік 1,249; 2015 рік 1,433 (крім сільськогосподарських угідь) і 1,2 (для сільськогосподарських угідь (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги); 2016 рік 1,0 (для сільськогосподарських угідь (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги) та 1,06 (для земель несільськогосподарського призначення); 2017 рік 1,0; 2018 рік 1,0; 2019 рік 1,0; 2020 рік 1,0; 2021 рік 1,0 (для сільськогосподарських угідь (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги) та 1,1 (для земель несільськогосподарського призначення); 2022 рік 1,0 (для сільськогосподарських угідь (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги) та 1,15 (для земель і земельних ділянок (крім сільськогосподарських угідь), 2023 рік 1,051 (зазначений коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується для всіх категорій земель і видів земельних угідь). Таким чином, сума заборгованості відповідача по договору оренди складає: за 2023 рік- 14 571,91 х 1= 14571,91 грн.; за 2024 рік- 14571,91 х 1.051 = 15315,08 грн. Наданий позивачем розрахунок заборгованості по орендній платі судом до уваги не береться, оскільки такий не грунтується на вимогах Закону. Що стосується питання утримання із суми орендної плати податку на доходи фізичних осіб. Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулює Податковим кодексом України (далі - ПК України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Відповідно до підпунктів 164.1.1 та 164.1.2 пункту 164.1 статті 164 ПК України загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом; загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця. У підпункті 164.2.5 пункту 164.2 статті 164 ПК України визначено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід від надання майна в лізинг, оренду або суборенду (строкове володіння та/або користування), визначений у порядку, встановленому пунктом 170.1 статті 170 цього Кодексу. Відповідно до вимог підпункту 170.1.2 пункту 170.1 статті 170 ПК України податковим агентом платника податку - орендодавця під час нарахування доходу від надання в оренду об`єктів нерухомості, інших, ніж зазначені в підпункті 170.1.1 цього пункту (включаючи земельну ділянку, що знаходиться під такою нерухомістю, чи присадибну ділянку), є орендар. При цьому об`єкт оподаткування визначається виходячи з розміру орендної плати, зазначеної в договорі оренди, але не менше ніж мінімальна сума орендного платежу за повний чи неповний місяць оренди. Мінімальна сума орендного платежу визначається за методикою, що затверджується Кабінетом Міністрів України, виходячи з мінімальної вартості місячної оренди одного квадратного метра загальної площі нерухомості з урахуванням місця її розташування, інших функціональних та якісних показників, що встановлюються органом місцевого самоврядування села, селища, міста, на території яких вона розташована, та оприлюднюється у спосіб, найбільш доступний для жителів такої територіальної громади. Якщо мінімальну вартість не встановлено чи не оприлюднено до початку звітного (податкового) року, об`єкт оподаткування визначається виходячи з розміру орендної плати, зазначеного в договорі оренди. За визначенням підпункту 14.1.180 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов`язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений\~\~розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу. Згідно з підпунктом 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в\~\~статті 167 цього Кодексу. Відповідно до підпункту 168.1.5 пункту 168.1 статті 168 ПК України якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду. Згідно з підпунктом 170.1.4 пункту 170.1 статті 170 ПК України доходи, зазначені у підпунктах 170.1.1-170.1.3 цього пункту, оподатковуються податковим агентом під час їх виплати за їх рахунок. Абзацом «а» пункту 176.2 статті 176 ПК України передбачено, що особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов`язані: своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок. Підпунктом 162.1.3 пункту 162.1 статті 162 ПК України встановлено, що платником податку є податковий агент. Отже, при сплаті орендних платежів саме\~фізичній особі\~платник податків виступає податковим агентом, на якого покладається обов`язок з обчислення, декларування, утримання та перерахування з доходів, що нараховуються (виплачуються, надаються) фізичній особі, податку на доходи фізичних осіб та військового збору. Доходи, від надання в оренду (суборенду) земельної ділянки сільськогосподарського призначення, земельної частки (паю), майнового паю оподатковуються податковим агентом під час їх нарахування (виплати) за ставкою 18 % (п. 167.1 ст. 167 ПКУ). Крім того, такі доходи підлягають оподаткуванню військовим збором. Ставка збору становить 1,5 % від об`єкта оподаткування, визначеного пп. 1.2 п. 161 підрозділу 10 розділу XX ПК (пп. 1.3 п. 161 підрозділу 10 розділу XX Кодексу). Отже, доходи фізичної особи від здавання в оренду земельної ділянки сільськогосподарського призначення, земельної частки (паю), майнового паю оподатковуються військовим збором за ставкою 1,5 відсотка та податком на доходи фізичних осіб за ставкою 18 %. Враховуючи вищенаведене, сума заборгованості зі сплати орендної плати, яка підлягає стягненню на користь позивача за мінусом податків та зборів, передбачених чинним законодавством, розраховується наступним чином: - за 2023 рік 14571,91 грн.- 19.5% = 11 730,39 грн.; - за 2024 рік 15 315,08 грн.- 19.5% = 12 328,64 грн. Суд, визнає частково обґрунтованими вимоги позивача щодо стягнення заборгованості з орендної плати за 2023, 2024 роки, оскільки відповідач не надав доказів належного виконання свого обов`язку щодо її сплати. Отже з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість з орендної платиза землю в розмірі 24059 (двадцять чотири тисячі п`ятдесят дев`ять) грн. 03 коп., що складається з заборгованості за 2023 рік в сумі 11 730,39 грн. та за 2024 рік в сумі 12 328,64 грн. Щодо розірвання договору оренди землі Підстави припинення договору оренди землі - це законодавчо закріплені обставини, які передбачають припинення договірних відносин. Відповідно до спеціальної норми частини першої статті 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. Згідно з пунктом «д» частини першої статті 141 ЗК України підставою припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата земельного податку або орендної плати. Отже, для того щоб констатувати наявність підстав для припинення права користування земельною ділянкою згідно з пунктом «д» частини першої статті 141 ЗК України, суд має встановити такі обставини, як «систематичність» та «несплату», зокрема, орендної плати. Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що під систематичністю під час вирішення приватноправових спорів розуміються два та більше випадки несплати\~орендної плати, визначеної умовами укладеного між сторонами договору. Натомість разове порушення такої умови договору не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання. Судова практика у розумінні поняття «систематичність» у подібних правовідносинах є усталеною (постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17, від 01 квітня 2020 року у справі № 277/1186/18-ц, від 29 липня 2020 року у справі № 277/526/18, від 20 серпня 2020 року у справі № 616/292/17, від 08 травня2024 року у справі № 629/2698/23; Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 24 листопада 2021 року у справі № 922/367/21, від 04 липня 2023 року у справі № 906/649/22, від 20 лютого 2024 року у справі № 917/586/23, від 02 квітня 2024 року у справі № 922/1165/23 та інші). Щодо поняття «несплата», вжите у пункті «д» частини першої статті 141 ЗК України, то його потрібно розуміти саме як повну несплату орендної плати. Таким чином, зважаючи на систематичне невиконання Відповідачем обов`язку щодо сплати орендної плати за 2023 та 2024 роки, за Договором оренди земельної ділянки, який укладений між сторонами та діяв впродовж вказаного періоду часу, суд дійшов висновку про необхідність розірвання договору оренди та стягнення заборгованості, у зв`язку з чим позов слід задовольнити частково. Відповідно до частини першої\~статті 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до положень\~статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд визначає пропорційність судового збору саме щодо вимоги майнового характеру, оскільки лише в даній частині позов задоволено частково. На підставі викладеного,

Outcome: partial