Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-16 00:00:00

ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна»\~звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором до [PERSON] . Позовні вимоги обґрунтовує наступним: 29.11.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4177669, у електронному вигляді з використанням електронного підпису, на підставі вказаного договору остання отримала кредит у сумі 15000,00 грн строком на 350 днів, зі сплатою процентів періодичними платежами кожні 25 днів. 11.12.2023 року між ТОВ "Лінеура Україна" та відповідачем було укладено Додатковий договір до Договору №4177669 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 29.11.2023 року у сумі 4000,00 грн. 25.10.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» і ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» укладено договір факторингу, відповідно до якого останнє набуло право вимоги грошових коштів до [PERSON] за вказаним кредитним договором. Відповідачка належним чином взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконала, у зв`язку з чим у неї утворилася заборгованість у розмірі 45289,142 грн, з яких: 7728,63 грн\~- заборгованість за тілом кредиту, 34623,68 грн -\~заборгованість за відсотками за період з 29.11.2023 по 25.10.2024 року, та 2936,83 грн\~заборгованість за відсотками за період з 26.10.2024 по 13.11.2024. Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути з відповідачки вказану суму заборгованості та судові витрати пов`язані з розглядом справи. Також\~позивач зазначає,\~що 25.11.2024\~року ТОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" змінило назву на Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінтраст Капітал". У судове засідання представник позивача ТОВ «Фінтраст Капітал» - адвокат Городніщева Е. О. не з`явилася, надала заяву в якій просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлена, про причини неявки суд не повідомила. На підставі ст. 280 ЦПК України, враховуючи думку представника позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 29.11.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] в електронному вигляді з використанням електронного підпису укладено договір №4177669 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до умов якого остання отримала кредит у сумі 15000,00 грн строком на 350 днів з: 29.11.2023 по 13.11.2024, зі сплатою процентів кожні 25 днів за стандартною процентною ставкою 2,00% у день на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, та можливістю застосування зниженої процентної ставки в розмірі 0,01% у день на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом за умови отримання знижки на стандартну процентну ставку (а. с. 28-37). Згідно з п. 1.1, 9.7.1 договору укладення договору здійснюється сторонами за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, доступ до якої забезпечується клієнту через веб-сайт або мобільний додаток «Credit7». Договір укладається шляхом направлення його тексту, підписаного з боку товариства електронним підписом, в особистий кабінет клієнта для ознайомлення та підписання. Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом клієнта, що відтворений шляхом використання клієнтом електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який формується автоматично на стороні товариства для кожного разу використання та направляється клієнту на номер мобільного телефону, повідомлений останнім товариству в ІТС товариства, зазначений у цьому договорі. Введення клієнтом коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором цього договору створює підпис клієнта на договорі та вважається направленням товариству повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього договору. Відповідно до п. 1.4.1, 1.4.2 договору стандартна процентна ставка застосовується в межах строку кредиту, вказаного в п. 1.3 договору, якщо не виконані умови для застосування зниженої процентної ставки. Якщо клієнт до 23.12.2023 (включно) або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти в сумі, не менше суми першого платежу, визначеного в графіку платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, клієнт як учасник програми лояльності отримає від товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити клієнт за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати буде перераховано за зниженою процентною ставкою. Згідно з п. 2.1, 5.1.3, договору товариство надало кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки). Товариство має право укладати договори щодо відступленням права вимоги за договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди клієнта але з обов`язковим повідомленням клієнта про таке відступлення протягом 10 робочих днів з дати такого відступлення. Цього ж дня [PERSON] ознайомилася під підпис з паспортом споживчого кредиту, також між нею та ТОВ «Лінеура Україна» було підписано додаток №1 до договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4177669, в якому вони погодили графік платежів за договором та обчислення загальної вартості кредиту (а. с. 38,39-41). 29.11.2023 10:39:13 через систему iPay.ua на картку № [NUMBER] було перераховано грошові кошти в сумі 15000,00 грн (а. с. 17). 11.12.2023 року між ТОВ "Лінеура Україна" та відповідачем було укладено Додатковий договір до Договору №4177669 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 29.11.2023 року у сумі 4000 грн. [PERSON] ознайомилася під підпис з паспортом споживчого кредиту (а.с.23-24, 42-44)). 11.12.2023 11:57:19 через систему iPay.ua на картку № [NUMBER] було перераховано грошові кошти в сумі 4000,00 грн (а. с. 22). 25.10.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» і ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» укладено договір факторингу №24/05/2024, відповідно до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» відступило за плату, а ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» набуло належні первісному кредиторові право грошової вимоги, строк виконання за якою настав або виникне в майбутньому до боржників, вказаних у реєстрах боржників (а. с. 89-93). Як вбачається з п. 1.2 вказаного договору підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників та повна сума ціни продажу, що надійшла на рахунок ТОВ «Лінеура Україна» - підтверджують факт переходу від ТОВ «Лінеура Україна» до ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» прав вимоги заборгованості. 25.10.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» і ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» підписано акт прийому-передачі реєстру боржників до договору факторингу №25/102024 (а. с. 96). Відповідно до листа ТОВ «Лінеура Україна» від 28.10.2024 останнє повідомило клієнтам про відступлення права вимоги за кредитними договорами на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» в особистих кабінетах останніх (а. с. 45). Відповідно до пункту 1.1 договору факторингу за цим договором позивач (фактор) зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Авентус Україна»(клієнта) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Згідно із пунктом 1.2 договору факторингу перехід від клієнта до фактора (позивача) прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно Додатку № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників - підтверджує факт переходу від клієнта до фактора права вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. Таким чином, до ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» відповідно до укладеного договору факторингу від 25.10.2024 року перейшло право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором у загальному розмірі 42352,31 грн, яка складалася з: 7728,63 грн\~тіла кредиту, 34623,68 грн\~ заборгованості за відсотками за період з 29.11.2023 по 25.10.2024 використання кредитних коштів. Між тим, із матеріалів справи вбачається, що в межах строку дії договору про надання споживчого кредиту від 29.11.2023 року, укладеного між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] на строк 350 днів, ТОВ «ФК «Фінтраст Україна`у період із 26.10.2024 по 13.11.2024 року здійснило нарахування процентів за стандартною процентною ставкою в сумі 2936,83 (7728,63*2% = 154,57*19 календарних дні = 2936,83 грн). 25.11.2024 найменування Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» змінено на Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Украї\-на" нове найменування Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансс компанія «Фінтраст Капітал». Як вбачається з Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, наданої відповідачем, за ідентифікаційним кодом\~44559822 значиться юридична особа Товариство з\~обмеженою\~відповідальністю\~«Фінанс компанія\~«Фінтраст\~Капітал» (а. с. 99). Тобто, відповідачем вжито заходів для проведення державної реєстрації зміни найменування юридичної особи, про що 10.12.2024 внесено відповідні зміни до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Таким чином, у даному випадку нараховані відсотки за кредитним договором є процентами за користування кредитом, що нараховані в межах строку кредиту - процентами за правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором. Згідно частиною другою статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі №\~202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18) зроблено висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №\~444/9519/12\~(провадження № 14-10цс18) та підтверджено Верховним Судом у постанові від 18 січня 2023 року у справі №\~686/13446/15\~(провадження № 61-18379св21). За змістом вищевказаних вимог закону та умов кредитного договору, строк повернення всієї суми кредиту та відсотків за користування коштами настав 13.11.2024 року (350 днів від 29.11.2023 року) й саме до цього строку ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», як новий кредитор, що набув всіх прав та обов`язків в зобов`язанні на підставі договору факторингу від 25.10.2024 року, укладеного з ТОВ «Лінеура Україна», має право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а після закінчення строку кредитування - вимагати сплати сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України. Суд погоджується із доводами позивача в тому, що нарахування процентів за користування кредитними коштами здійснювалося ним в межах строку користування кредитом з урахуванням вимог чинного законодавства та на підставі умов кредитного договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (ч. 4 ст. 631 ЦК України). Також як вбачається з розрахунку заборгованості за договором №4177669 від 29.11.2023 року у період з 29.11.2023 по 25.10.2024 року включно первісним кредитором було нараховані проценти за користування кредитом у сумі 56668,28рн. У зазначений період відповідачкою здійснено оплати на рахунок первісного кредитора, які спрямовані на оплату тіла кредиту в розмірі 11271,37 грн та оплату процентів за користування кредитними коштами 20757,59 грн, що свідчить про те, що відповідачці було відомо про наявність заборгованості за кредитним договором.( а.с 46-52). Враховуючи наведене, оскільки відповідачка порушила умови кредитного договору у добровільному порядку ухиляється від сплати заборгованості за таким, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а тому з відповідачки на користь позивача за кредитним договором № 4177669 від 29.11.2023 слід стягнути заборгованість у розмірі 42352,31 грн, з яких: 7728,63 грн\~- заборгованість за тілом кредиту, 34623,68 грн -\~заборгованість за відсотками за період з 29.11.2023 по 25.10.2024 року, та 2936,83 грн\~заборгованість за відсотками за період з 26.10.2024 по 13.11.2024. Окрім цього, вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що на підставі\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача в користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 2422,40 грн. Що стосується вимоги про стягнення 10000 грн витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України). Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. Відповідно до ч, 1, 4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правової допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частиною 8 статі 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (§80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (§34-36), від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (§95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 15.04.2020 у справі №199/3939/18-ц. З огляду на викладене, визначаючи розмір витрат на правничу допомогу, суд бере до уваги норми ч. 4 ст. 137 ЦПК України, характер спірних правовідносин, складність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), час, витрачений адвокатом на виконання робіт, значення справи для сторін, з урахуванням вимог розумності та справедливості, вважає, що з відповідачки на користь позивача слід стягнути 5000 грн понесених ним витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: partial