Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14 лютого 1999 року. Від шлюбу мають двоє дітей, які є повнолітніми. Поряд з тим, зазначила, що з січня 2022 року вона з відповідачем проживають окремо. До виїзду за межі України, відповідач проживав окремо в будинку своїх батьків по [ADDRESS] . Станом на сьогодні, їй відомо, що відповідач перебуває за межами України. Крім того зазначила, що причиною їхнього спільного проживання стало те, що у них різні погляди на ведення домашнього господарства, побудову сімейного життя та різні життєві цінності, їхнє спільне проживання як подружжя, є неможливим, кожен із них живе своїм особистим життям, власними інтересами, які є відмінними. Спільного господарства не ведуть, не мають спільного бюджету, та навіть не спілкуються як дружина та чоловік. А тому, вважає, що шлюб між ними існує формально, подальше збереження шлюбу є неможливим, оскільки це суперечить її інтересам, у зв`язку з чим просила суд шлюб між ними розірвати. Ухвалою Борщівського районного суду Тернопільської області від 06 лютого 2025 року відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів з дня одержання копії ухвали надіслати відзив на позовну заяву. 20 лютого 2025 року відповідач подав до суду заяву про визнання позову, в якій зазначив, що він повністю визнає позовні вимоги, та просив шлюб між ним та позивачкою розірвати. За таких обставин, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , повторно виданим 31 січня 2018 року Борщівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 14 лютого 1999 року у Турильченській сільській раді Борщівського району Тернопільської області, про що складено актовий запис № 02. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище чоловікові та дружині [PERSON] . Від шлюбу подружжя має двоє повнолітніх дітей. Також судом встановлено, що шлюб між сторонами набрав формальних рис, такі тривалий час проживають окремо, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету та не спілкуються. Наміру зберегти шлюб, ні позивачка, ні відповідач не висловили. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а його розірвання не суперечить будь-чиїм законним правам та інтересам. \~ \~ \~ \~Поряд з тим, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судові витрати по справі у виді судового збору на користь держави, оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору. Тому, враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 112, 113 Сімейного кодексу України, Закону України «Про судовий збір»,

Outcome: approved