Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-11 00:00:00

Позивач [PERSON] , через свого представника, адвоката Собину П.М., 01 листопада 2024 року через електронний суд звернувся до Охтирського міськрайонного суду Сумської області з позовом до держави України в особі Державної казначейської служби України, Сумської обласної прокуратури, Охтирського окружної прокуратури Сумської області про стягнення з Держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання з Єдиного казначейського рахунку на його користь відшкодування моральної шкоди в розмірі 291888,00 грн. Свої позовні вимоги тим, що 13 вересня 2022 року йому було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст. 115 КК України, як умисне протиправне заподіянні смерті іншій людині. 13 вересня 2022 року ухвалою Шишацького районного суду Полтавської області до нього застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Сумський слідчий ізолятор» строком на шістдесят днів, до 11 листопада 2022 року включно, без визначення застави. 22 лютого 2023 року прокурором Охтирської окружної прокуратури було затверджено обвинувальний акт відносно нього та направлено до Охтирського міськрайонного суду Сумської області. Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 03 серпня 2023 року було змінено запобіжний захід та застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з застосуванням електронних засобів контролю, зобов?язано його прибувати за кожною вимогою до суду, а також цілодобово не залишати без дозволу прокурора або суду місця постійного проживання. Вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 11 вересня 2023 року його визнано не винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та виправдано на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України, в зв?язку з недоведеністю вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим. Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу було скасовано. 22 лютого 2024 року ухвалою Харківського апеляційного суду залишено без змін виправдувальний вирок Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 11 вересня 2023 року. 16 жовтня 2024 року постановою Верховного Суду вирок Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 11 вересня 2023 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 22 лютого 2024 року залишено без зміни, а касаційну скаргу прокурора - без задоволення. Він протягом 10 (десяти) місяців 21 дня утримувався в умовах Сумського СІЗО. Підставою його звернення до суду з цим позовом про відшкодування шкоди є систематична, тривала, протиправна бездіяльність посадових осіб відносно розслідування цього кримінального провадження, яка в кінцевому результаті призвела до винесення виправдувального\~вироку. Він піддався кримінальному переслідуванню з 13 вересня 2022 року, коли його було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст.115 КК України, до 22 лютого 2024 року, коли було винесено ухвалу Харківського апеляційного суду, якою виправдувальний вирок Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 11 вересня 2023 року набрав законної сили. Загальний час незаконного кримінального переслідування позивача тривав 1 рік 5 місяців 9 днів. За час незаконного переслідування. Вважає, що відшкодування моральної шкоди за час утримання його в умовах СІЗО підлягає стягненню в подвійному розмірі, так як він, будучи особою похилого віку, жителем села, більшість свого звичайного вільного часу життя проводив на свіжому повітрі з виконанням домашньої фізичної роботи, був позбавлений тривалий час свіжого повітря та можливості виконувати фізичні навантаження, що призвело до захворювання серця. В умовах Сумського СІЗО йому надавалась невідкладна медична допомога у зв`язку з серцевими нападами. З 01 січня 2024 року набрав чинності Закон України від 09 листопада 2023 року № 3460-ІХ «Про Державний бюджет України на 2024 рік», яким встановлено, що мінімальна заробітна плата становитиме: - з 01 квітня 2024 року - 8000 грн. У погодинному розмірі: з 01 квітня - 48 грн. Розрахунок морального відшкодування: 10 місяців помножити на 8000,00 грн /мінімальна заробітна плата/ в потрійному розмірі = 240000,00 гривень, 21 день помножити на 48 грн. /мінімальна заробітна плата за 1год./ в потрійному розмірі дорівнює 3024 грн. Розмір морального відшкодування за час утримання позивача в СІЗО становить 243024 грн. 17 місяців 9 днів (період незаконного переслідування) мінус 10 місяців 21 день (утримання в умовах СІЗО) = 6 місяців 18 днів; 6 місяців помножити на 8000 (мінімальна заробітна плата) = 48 000 грн. 18 днів помножити на 48 грн. = 864 грн.; 48000грн.+864грн. = 48864 грн, таким чином розмір морального відшкодування має становити: 243024 грн. + 48864грн. = 291888 грн. Вважає, що при визначенні розміру морального відшкодування суд повинен враховувати, що він є особою похилого віку, із-за позбавлення волі значно погіршився стан здоров`я, тривалий час переживав приниження та страждання, доводячи свою невинуватість в інкримінованому йому злочині. Відшкодування моральної шкоди за час утримання в Сумському СІЗО необхідно рахувати в трьократному розмірі, так як на той час йому виповнилося 70 років, фактично він зазнав значних моральних страждань та вже не зможе їх відновити, так як в селі всі говорять, що він відкупився від вбивства та в самому слідчому ізоляторі над ним насміхалися, говорили чому він не вбив жінку. У зв`язку з незаконним кримінальним переслідуванням він зазнав інтенсивної психотравмуючої дії, яка порушила нормальний звичайний життєвий стан, призвела до душевних страждань. Переживання цієї ситуації супроводжувалися низкою інтенсивних негативних емоцій, тривоги, хвилювання, образи, приниження, сорому, гніву, тривалої емоційної напруги, невизначеності, необхідності виправдовуватися та доводити свою невинність. Перебування під слідством та судом об`єктивно не може не завдавати шкоди особі, щодо якої здійснюється кримінальне переслідування. Враховуючи той факт, що його обвинувачення не знайшло свого підтвердження в суді, мають місце достатні підстави стверджувати про завдання моральних страждань органами Національної поліції та прокуратури. При цьому із врахуванням ступеня тяжкості кримінального правопорушення, яке було йому інкриміновано, проходження справою всіх судових інстанцій, йому має бути відшкодована завдана моральна шкода. 03 грудня 2024 року від відповідача Державної казначейської служби України надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що розмір відшкодування моральної шкоди повинен визначатись з урахуванням вимог розумності та справедливості такого відшкодування, яке має бути не більш ніж достатнім для поміркованого задоволення звичайних потреб потерпілої особи і не повинно призводити до надмірного збагачення за рахунок Держави. Разом з тим, позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження завданої моральної шкоди у розмірі 291888,00 гривень. Відповідно до статті 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" розмір мінімальної заробітної плати, який застосовується як розрахункова величина для обчислення виплат за рішеннями суду, визначено на рівні 1600 гривень. Сума відшкодування моральної шкоди є завищеною та необґрунтованою. Крім того, відповідно до чинного законодавства України казначейство виступає від власного імені, самостійно відповідає за власними зобов`язаннями і є окремим учасником цивільних відносин. На момент відкриття провадження у справі ані Державна казначейська служба України як самостійний суб`єкт правовідносин, ані її працівники не вчиняли жодних незаконних дій та не допускали протиправної бездіяльності по відношенню до позивача, що могло б порушити його законні права та інтереси. Тому вважає позовні вимоги безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення. Також просить виключити Державну казначейську службу України із числа відповідачів /а.с. 87-88/. 06 грудня 2024 року від відповідача Сумської обласної прокуратури надійшов відзив на позовну заяву, в якому вказано, що спричинення моральних страждань позивачем обґрунтовано тим, що упродовж 1 року 5 місяців 9 днів, з них 10 місяців 21 день перебування від вартою, тривало його кримінальне переслідування у кримінальному провадженні № 12022200460000362, в якому його було виправдано за недоведеністю вини та відсутністю в діяннях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України. На спростування наведених у позові доводів вказує, що у провадженні слідчого відділу Охтирського РВП ГУНП в Сумській області перебувало кримінальне провадження за ч.1 ст.115 КК України /ЄРДР №12022200460000362 від 04 серпня 2022 року/ за фактом умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині. У межах цього кримінального провадження [PERSON] 13 вересня 2022 року повідомлено про підозру за ч. 1 ст. 115 КК України. Ухвалою Шишацького районного суду Полтавської області від 13 вересня 2022 року застосовано до [PERSON] запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який 03 серпня 2023 року змінено на цілодобовий домашній арешт. За наслідками досудового розслідування у зазначеному кримінальному провадженні прокурором 22 лютого 2023 року затверджено обвинувальний акт стосовно [PERSON] за ч.1 ст. 115 КК України, який скерований для розгляду до суду. Вироком Охтирського міськрайонного суду від 11 вересня 2023 року, залишеним без змін ухвалою Харківського апеляційного суду від 22 лютого 2024 року, [PERSON] визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України та виправдано у зв?язку з недоведеністю його вини та відсутністю в діяннях складу кримінального правопорушення, а також скасовано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту. Постановою Верховного Суду від 16 жовтня 2024 року зазначені судові рішення залишені без змін, а касаційну скаргу прокурора - без задоволення. З питань відшкодування моральної шкоди, завданої органом досудового слідства внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності вважає, що з урахуванням положень та вимог Закону позивач має право на відшкодування моральної шкоди, однак визначений ним розмір у сумі 291888 грн є необґрунтовано завищеним. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачу моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого вона при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. 3 огляду на викладене, з метою повного та всебічного дослідження всіх обставин справи з?ясуванню підлягають питання щодо того, якими саме діями та рішеннями органів досудового слідства завдано моральної шкоди [PERSON] , характер та ступінь його моральних і фізичних страждань, втрат немайнового характеру, які він зазнав унаслідок вказаних дій та рішень, а також наявність причинно-наслідкового зв`язку між цими діями та фактично завданою шкодою. У своєму позові [PERSON] негативними наслідками протиправних діянь та наявністю підстав для відшкодування моральної шкоди визначає порушення психологічного комфорту та перебування у стані постійної напруги, страху, стресу, а також інші негативні явища, які призвели до погіршення стану здоров`я. Ці твердження не доведено позивачем належними та допустимими\~доказами. Крім того, необхідно врахувати, що ч. 2 ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет на 2024 рік» від 09 листопада 2023 року № 3460-ІХ визначено, що розмір мінімальної заробітної плати, який застосовується як розрахункова величина для обчислення виплат за рішеннями суду встановлено на рівні 1600 грн. Визначений позивачем розмір моральної шкоди за кожен місяць перебування під слідством та судом із урахуванням мінімальної заробітної плати у розмірі 8000 грн, у тому числі у потрійному розмірі за час перебування під вартою /291888,00 грн/, є завищеним, суперечить положенням чинного законодавства та призведе до незаконного збагачення за рахунок коштів державного бюджету, що не відповідає принципам розумності та справедливості. У зв`язку з викладеним, позовні вимоги позивача про відшкодування йому моральної шкоди, у визначених ним розмірах, є необґрунтованими і задоволенню не підлягають / а.с. 96-101/. 09 січня 2025 ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області закрите підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, вказаних в позовній заяві, просив позов задовольнити. Представники відповідачів зазначили, що позовні вимоги є завищеними з підстав викладених у поданих ними відзивах на позов. Представник Державної Казначейської служби України додатково вказала на те, що їхня установа не може бути належним відповідачем, оскільки у їхніх діях чи бездіяльності відсутній будь-яких причинно-наслідковий зв`язок із можливою заподіяною шкодою позивачу. Суд, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, дійшов такого висновку. Установлено, що 04 серпня 2022 року органом досудового розслідування внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження за № 12022200460000362 / а.с. 37/. 13 вересня 2022 року [PERSON] у цьому кримінальному провадженні прокурором Охтирської окружної прокуратури Сумської області повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України /а.с. 35/. 21 лютого 2022 року [PERSON] у цьому кримінальному провадженні прокурором Охтирської окружної прокуратури Сумської області повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України /а.с. 33-35/. 22 лютого 2022 року Охтирською окружною прокуратурою Сумської області затверджено обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та скеровано його до суду /а.с. 26-32/. Ухвалою слідчого судді Шишацького районного суду Сумської області від 13 вересня 2022 року підозрюваному у вчиненні злочину, передбаченому ч. 1 ст. 115 КК України, [PERSON] у кримінальному провадженні № 12022200460000362 від 04 серпня 2022 року застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів до 11 листопада 2022 року / а.с. 24-25/. З довідки про звільнення серії Б № 11227 слідує, що [PERSON] тримався під вартою ДУ «Сумський слідчий ізолятор» на підставі ухвали Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 14 червня 2023 року з 13 вересня 2022 року до 03 серпня 2023 року, звільнений на підставі ухвали Охтирського міськрайонного суду від 03 серпня 2023 року про зміну запобіжного заходу на домашній арешт / а.с. 23/. Вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 11 вересня 2023 року [PERSON] визнано невинуватим та виправдано за ч. 1 ст. 115 КК України в зв`язку з недоведеністю його винуватості /а.с. 13-22/. 22 лютого 2024 року ухвалою Харківського апеляційного суду апеляційні скарги прокурора та потерпілої залишено без змін, виправдувальний вирок Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 11 вересня 2023 року відносно [PERSON] залишено без змін /а.с. 38-58/. Постановою Верховного Суду від 16 жовтня 2024 року залишено без змін вирок Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 11 вересня 2023 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 22 лютого 2024 року, а касаційну скаргу прокурора без задоволення /а.с. 7-12/. З паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 09 лютого 2000 року Охтирським МРВ УМВС України в Сумській області, слідує, що [PERSON] народився [INFO] в м. Горлівка Донецької області, його зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] /а.с. 59/. В судовому засіданні представник позивача вказав, що в ході проведення досудового розслідування було порушено право на захист [PERSON] через проведення слідчим слідчих дій без участі адвоката і на підтвердження цього факту надав свій запит начальнику ізолятора тимчасового тримання № 6 ГУНП в Сумській області від 26 вересня 2022 року та відповідь на нього, з якої слідує, що 21 вересня 2022 року на підставі заявки слідчого від 20 вересня 2022 року з [PERSON] було проведено слідчі дії без участі захисника / а.с. 152-153/. Суд вважає, що в цьому випадку є порушення підозрюваного [PERSON] права на захист, оскільки відповідно до ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 1 ст. 115 КК України, у вчиненні якого обвинувачувався [PERSON] , є особливо тяжким, тому участь захисника є обов`язковою / ч. 1 ст. 52 КПК України/. На доведення факту погіршення стану здоров`я позивачем суду доказів не надано. Згідно зі ст.ст. 15, 16\~ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до п. 9 ч. 2 ст.\~16\~ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Згідно з п. 1 ст.\~6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Відповідно до ст.\~19\~Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно зі ст.\~55\~Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень (ст. 56 Конституції України). Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені ст. 1176 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст.\~1176\~ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Згідно зі ст.\~23\~ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст.\~1173\~ЦК України шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями чи дією органу державної влади відшкодовується державою незалежно від вини цього органу. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.\~1\~Закону України\~«Про порядок\~відшкодування шкоди,\~завданої громадянинові\~незаконними діями\~органів,\~що здійснюють\~оперативно-розшукову\~діяльність,\~органів досудового\~розслідування,\~прокуратури і\~суду» підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. Згідно з ч. 2 ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» у випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.\~2\~Закону України\~«Про порядок\~відшкодування шкоди,\~завданої громадянинові\~незаконними діями\~органів,\~що здійснюють\~оперативно-розшукову\~діяльність,\~органів досудового\~розслідування,\~прокуратури і\~суду» право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку постановлення виправдувального вироку суду. Згідно з п. 5 ст.\~3\~Закону України\~«Про порядок\~відшкодування шкоди,\~завданої громадянинові\~незаконними діями\~органів,\~що здійснюють\~оперативно-розшукову\~діяльність,\~органів досудового\~розслідування,\~прокуратури і\~суду» у наведених в статті 1 Закону випадках громадянинові підлягає відшкодуванню моральна шкода. Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру (ч.ч. 5 та 6 ст. 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»). Згідно з частинами 2, 3 ст.\~13\~Закону України\~«Про порядок\~відшкодування шкоди,\~завданої громадянинові\~незаконними діями\~органів,\~що здійснюють\~оперативно-розшукову\~діяльність,\~органів досудового\~розслідування,\~прокуратури і\~суду» розмір відшкодування моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Наведене дає підстави для висновку, що у випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні до мінімального розміру заробітної плати, суд при вирішенні питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати, що є чинним на час розгляду справи, при цьому визначений законом розмір відшкодування є тим мінімальним розміром, що гарантований державою, а суд, враховуючи обставини конкретної справи, вправі застосувати й більший розмір відшкодування. З урахуванням засад виваженості, розумності та справедливості суд може збільшити розмір відшкодування, обмеження максимального розміру моральної шкоди Законом України\~«Про порядок\~відшкодування шкоди,\~завданої громадянинові\~незаконними діями\~органів,\~що здійснюють\~оперативно-розшукову\~діяльність,\~органів досудового\~розслідування,\~прокуратури і\~суду» не передбачено. Схожий правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі №686/23731/15-ц зроблено висновок, що законодавець визначив мінімальний розмір відшкодування моральної шкоди, виходячи з установленого законодавством розміру заробітної плати на момент розгляду справи судом, за кожен місяць перебування під слідством та судом. Тобто цей розмір у будь-якому випадку не може бути зменшено, оскільки він є гарантованим мінімумом. Але визначення розміру відшкодування залежить від таких чинників, як характер і обсяг страждань (фізичного болю, душевних і психічних страждань тощо), яких зазнав позивач, можливості відновлення немайнових втрат, їх тривалість, тяжкість вимушених змін у його життєвих і суспільних стосунках, ступінь зниження престижу, репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, і сама можливість такого відновлення у необхідному чи повному обсязі. Тобто суд повинен з`ясувати усі доводи позивача щодо обґрунтування ним як обставин завдання, так і розміру моральної шкоди, дослідити надані докази, оцінити їх та визначити конкретний розмір моральної шкоди, зважаючи на засади верховенства права, вимоги розумності, виваженості і справедливості. Відповідні правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 квітня 2019 року у справі №236/893/17, Верховного Суду у постановах від 04 грудня 2019 року у справі №468/901/17, від 18 грудня 2019 року у справі №199/8734/17, від 21 жовтня 2020 року у справі №754/8730/19, від 03 березня 2021 року у справі №638/509/19, від 09 лютого 2022 року у справі № 757/6203/21-ц. Відповідно до ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76\~ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За змістом п. 14 ч. 1 ст. 3\~КПК України притягнення до кримінальної відповідальності - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення. В пунктах 1.1, 1.2 Рішення Конституційного Суду України від 27.10.1999 у справі №1-15/99 зазначено що кримінальна відповідальність настає з моменту набрання законної сили обвинувальним вироком суду. Притягнення до кримінальної відповідальності, як стадія кримінального переслідування, починається з моменту пред`явлення особі обвинувачення у вчиненні злочину. Таким чином, період перебування під слідством та судом у спірних правовідносинах має бути обрахований за час, починаючи з моменту вручення особі письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення до набрання остаточного рішення суду у справі законної сили. Такі висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 13.08.2020 року у справі № 607/10144/18. Враховуючи викладене,\~період під\~слідством та\~судом [PERSON] \~має бути\~обрахований з\~моменту вручення\~останньому повідомлення\~про підозру\~у вчиненні\~кримінального правопорушення,\~тобто з\~13\~вересня 2022\~року до\~22\~лютого 2024\~року (дати залишення Харківським апеляційним судом без змін вироку Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 11 вересня 2023 року). Період перебування позивача під слідством та судом становить 1 рік 5 місяців 9 днів або 17 місяців 9 днів, з яких перебував під вартою 10 місяців 21 день. Таким чином, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для відшкодування позивачу шкоди відповідно до положень Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». Оцінюючи доводи кожної із сторін щодо розміру компенсації моральної шкоди, яка може бути стягнута на користь позивача, суд виходить з такого. Відповідно до ч. 1 ст.\~10\~Закону України\~«Про оплату\~праці» розмір мінімальної заробітної плати встановлюється Верховною Радою України за поданням Кабінету Міністрів України не рідше одного разу на рік у законі про Державний бюджет України з урахуванням вироблених шляхом переговорів пропозицій спільного представницького органу об`єднань профспілок і спільного представницького органу об`єднань організацій роботодавців на національному рівні. Статтею 8\~Закону України\~«Про Державний\~бюджет України\~на 2025\~рік» установлено з 1 січня 2024 року мінімальну заробітну плату: у місячному розмірі: з 1 січня - 8000 гривень; у погодинному розмірі: з 1 січня - 48 гривень. Визначено розмір мінімальної заробітної плати, який застосовується як розрахункова величина для обчислення виплат за рішеннями суду, на рівні 1600 гривень. Разом з цим суд зауважує, що ані Бюджетним кодексом України, ані Кодексом законів про працю України, ані Законом України «Про оплату праці», ані Законом України\~«Про порядок\~відшкодування шкоди,\~завданої громадянинові\~незаконними діями\~органів,\~що здійснюють\~оперативно-розшукову\~діяльність,\~органів досудового\~розслідування,\~прокуратури і\~суду» не передбачено можливість запровадження законом України про Державний бюджет України на відповідний рік окремого виду мінімальної заробітної плати, який застосовується як розрахункова величина для обчислення виплат за рішеннями суду. Конституційний Суд України у своїх Рішеннях від 9 липня 2007 року №6-рп/2007, від 22 травня 2008 року №10-рп/2008, від 27 лютого 2020 року №3-р/2020, від 28 серпня 2020 року №10-р/2020 неодноразово наголосив на тому, що предмет регулювання Бюджетного кодексу України, так само як і предмет регулювання законів України про Державний бюджет України на кожний рік, є спеціальним, обумовленим положеннями пункту 1 частини другої статті 92 Основного Закону України, а тому вказаними актами законодавства не можна вносити зміни до інших законів України, зупиняти їх дію чи скасовувати їх, а також встановлювати інше (додаткове) законодавче регулювання відносин, відмінне від того, що є предметом спеціального регулювання іншими законами України, а скасування чи зміна законом про Державний бюджет України обсягу прав і гарантій та законодавчого регулювання, передбачених у спеціальних законах, суперечить статті 6, частині другій статті 19, статті 130 Конституції України. Отже, ст.\~8\~Закону України\~«Про Державний\~бюджет України\~на 2025\~рік» в частині визначення розміру мінімальної заробітної плати, який застосовується як розрахункова величина для обчислення виплат за рішеннями суду, на рівні 1600 грн, не підлягає застосуванню при вирішенні спору у цій справі.

Outcome: partial