Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-09 00:00:00

03 лютого 2025 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулось до Міжгірського районного суду Закарпатської області з позовом до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що відповідно до укладеного кредитного договору № б/н від 30.03.2021 позичальник [PERSON] отримала у АТ КБ «ПриватБанк» кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. В порушення умов укладеного кредитного Договору, станом на 30.12.2024 відповідачка [PERSON] має заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 38140,58 гривень, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту в сумі 35530,18 грн, заборгованості за простроченими відсотками 2610,40 грн., яку просить стягнути в судовому порядку. Позивач зазначає, що до теперішнього часу відповідачкою заборгованість за кредитним договором № б/н від 30.03.2021 у добровільному порядку не погашена, тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів з даним позовом до суду, в якому просить стягнути з відповідачки [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 30.03.2021. Ухвалою суду від 05.02.2025 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідно до вимог частини 5 статті 279 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) сторони в судове засідання не викликалися, проте відповідачу було встановлено строк в п`ятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження на подачу відзиву на позовну заяву. Відповідно до частини 5 статті 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотань про виклик сторін у судове засідання не надходило. Відзиву від відповідача не надійшло. Згідно з частиною 8 статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Оскільки зі змісту позовної заяви не вбачається заперечень проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Повно та всебічно розглянувши надані позивачем документи та матеріали на обґрунтування заявлених ним вимог, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються заявлені позовні вимоги, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 13, 43, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом; учасники сторін зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно положень ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що відповідно до укладеного 30 березня 2021 року кредитного договору № б/н позичальник [PERSON] отримала на споживчі цілі в банківський установі - АТ КБ «ПриватБанк» кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Згідно умов укладеного договору, кредитний Договір складається із: заяви позичальника, Заявою про приєднання до Умов та Правил надання послуг, Правил користування платіжною карткою та тарифами банку. В порушення умов договору відповідачка [PERSON] взяті на себе зобов`язання своєчасно не виконувала, передбачені умовами договору платежі для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами, відповідно до умов Договору, своєчасно не вносила, у зв`язку з чим за кредитним договором № б/н від 30.03.2021 утворилася заборгованість. При цьому з наданої позивачем виписки за договором № б\\н від 30.03.2021 вбачається, що [PERSON] користувалася кредитною карткою ««Універсальна» № [NUMBER] , з яких здійснювала платежі та грошові перекази, внаслідок чого у відповідачки виникла заборгованість перед АТ КБ "ПРИВАТБАНК" у сумі 38140,58 грн. Згідно наданого позивачем розрахунку суми заборгованості за кредитним договором №б/н від 30.03.2021 та банківської виписки за договором № б/н за період 01.03.2021-30.12.2024, відповідачка [PERSON] станом на 30.12.2024 має заборгованість у загальному розмірі 38140,58 гривень, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту в сумі 35530,18 грн., заборгованості за простроченими відсотками 2610,40 грн. Доказів, що підтверджують сплату суми заборгованості чи спростовують розрахунки позивача, станом на час розгляду справи відповідачкою суду не надано, відзив на позов відповідачкою не подано. В порядку досудового врегулювання спір між сторонами не вирішений. Відповідно до ст.3 ЦК України однією із засад цивільного законодавства є свобода договору. Частиною 2 ст.6 ЦК України передбачено, що сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. У відповідності до ч.1,2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що укладений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою. Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Тобто, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Саме такі висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі №342/180/17. Відповідно до п.2.1.1.6.1. Договору сторони узгодили, що в разі затримання Клієнтом сплати частини кредиту та/або процентів, які підлягають сплаті в порядку, передбаченому п.2.1.1.3.1. Договору, щонайменше має на один календарний місяць, Банк має право вимагати повернення кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, відсотки за фактичний строк його користування, в повному обсязі, виконати інші зобов`язання за Договором, в тому числі щодо сплати пені, в повному обсязі. У разі незгоди зі змінами «Умов та правил надання банківських послуг» або «Тарифів» право надати Банку заяву про розірвання Договору, виконавши умови п.2.1.1.6.5. Договору. Згідно п.2.1.1.3.1. Договору Виникнення простроченої заборгованості відбувається у разі несплати Мінімального платежу до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено трати за рахунок кредитного ліміту, зобов`язання Клієнта вважаються простроченими. Прострочене тіло кредиту це частина використаного кредитного ліміту або вся сума використаного кредитного ліміту, що на конкретну дату мало бути погашено Відповідачем, але не погашено, або погашено частково не у повному обсязі. Прострочені відсотки - це нараховані відсотки за користування кредитним лімітом, які на конкретну дату мали бути погашені Відповідачем, але не погашені, або погашені частково не у повному обсязі. Проаналізувавши встановлені фактичні обставини у справі, оцінивши представлені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на Законі, доведені наявними у справі доказами, тому підлягають задоволенню у повному обсязі. Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що фактично отримані та використані позичальником [PERSON] кредитні кошти в добровільному порядку позивачу АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також [PERSON] вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів та заборгованості за простроченими відсотками. Викладені висновки узгоджуються з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у Постанові від 03.07.2019 року, у цивільній справі № 342/180/17. Відповідачка\~ [PERSON] здійснювала користування кредитними коштами, про що свідчить\~виписка по картці,\~проте в\~порушення умов договору взяті на себе зобов`язання не виконувала, передбачені умовами договору платежі для погашення заборгованості за Кредитом та відсотками своєчасно не вносила. Приймаючи до\~уваги невиконання\~зобов`язань відповідачкою\~ [PERSON] \~за Кредитним\~договором б/н\~від 30.03.2021,\~суд\~уважає,\~що позовні\~вимоги про\~стягнення заборгованості\~ \~підлягають \~ \~задоволенню \~ у\~ \~ повному\~ \~ обсязі,\~ \~в \~загальній \~сумі38140,58 гривень,\~згідно розрахунку заборгованості за вказаним кредитним договором станом на 30.12.2024, доданим позивачем до позову та який відповідачкою не оспорений. Крім того, відповідно до положень ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню судові витрати, понесені позивачем по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 08.01.2025 року, яке є в матеріалах справи.

Outcome: approved