Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-04 00:00:00

\~ \~ \~ \~ АТ «ОТП Банк» звернулось до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь банку заборгованість за кредитними договорами на загальну суму 18771,56 грн., а саме за № 3000010438 від 30.05.2023 в розмірі 17034,79 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту 12049,83 грн., заборгованість за відсотками 4984,96 грн., за № 2022383823 від 11.01.2019 в розмірі 1736,77 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту 348,50 грн., заборгованість за відсотками 55,58 грн., заборгованість за простроченим тілом кредиту 651,50 грн., заборгованість за простроченими відсотками 681,19 грн., відшкодувати судові витрати. В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що 30.05.2023 між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладено в електронній формі Кредитний договір № 2000010438 шляхом підписання Удосконаленим електронним підписом Клієнта, на підставі якого банк надав позичальнику в користування кредитні кошти зі сплатою відсотків в розмірі 40% річних строком до 30.05.2024. Позичальник своїх зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувала, внаслідок чого станом на 12.07.2024 утворилась заборгованість в розмірі 17034,79 грн. Крім того, 11.01.2019 між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 2022383823, за умовами якого остання отримала два типи кредиту, а саме кредит на придбання товару на строк до 11.03.2020 та кредитну лінію із встановленим розміром кредитного ліміту на строк три роки з правом пролонгації. Свої зобов`язання позичальник [PERSON] не виконувала належним чином, внаслідок чого станом на 23.07.2024 заборгованість позичальника перед банком становить 1736,77 грн. Ухвалою суду від 31.12.2024 року провадження у справі відкрито та призначено розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В позовній заяві представника позивача АТ «ОТП Банк» Лісова В.Ю. просить проводити розгляд справи за її відсутності та ухвалення рішення на підставі наявних у справі доказів, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, повідомлялась про дату, час та місце судового засідання у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомила, відзиву на позовну заяву не подавала. За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, давши добутому правової оцінки, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 30.05.2023 між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладено в електронній формі Кредитний договір № 2000010438 шляхом підписання Удосконаленим електронним підписом Клієнта, на підставі якого банк надав позичальнику [PERSON] в користування кредитні кошти шляхом зарахування кредитних коштів на поточний/картковий рахунок позичальника зі сплатою відсотків в розмірі 40% річних строком до 30.05.2024; повернення кредиту та сплата відсотків мала відбуватися шляхом сплати ануїтетних платежів, тобто щомісяця рівними частинами протягом всього строку дії кредитного договору Позичальник [PERSON] своїх зобов`язання за кредитним договором протягом строку його дії належним чином не виконувала, внаслідок чого станом на 12.07.2024 утворилась заборгованість в розмірі 17034,79 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту 12049,83 грн., заборгованість за відсотками 4984,96 грн. Крім того, 11.01.2019 між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 2022383823, за умовами якого остання отримала два типи кредиту, а саме кредит в розмірі 9991,90 грн. із цільовим використанням - на придбання товару, 350 грн. на сплату додаткових послуг банку, 979,12 грн. послуги зі страхування, а всього 11320,12 грн. на строк до 11.03.2020, а також кредитну лінію із встановленим розміром кредитного ліміту на строк три роки з правом пролонгації. Свої зобов`язання позичальник [PERSON] не виконувала належним чином, внаслідок чого станом на 23.07.2024 заборгованість позичальника перед банком становить 1736,77 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту 348,50 грн., заборгованість за відсотками 55,58 грн., заборгованість за простроченим тілом кредиту 651,50 грн., заборгованість за простроченими відсотками 681,19 грн., Доказів повернення відповідачем кредиту та сплати процентів за користування кредитними грошима у повному обсязі матеріали справи не містять. За змістом статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (частина 4 статті 203 ЦК України). Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Приписами ч. 1\~ст. 530 ЦК України\~визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У пункті 5 частини 1 статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» (далі Закону) зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною 6 статті 11 Закону України «Про електрону комерцію». Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частиною 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 524/5556/19 від 12.01.2021 року дійшов такого висновку: «Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачем за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами». Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачені відсотки. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За таких обставин суд доходить висновку, що заявлені позовні вимоги АТ «ОТП Банк» обґрунтовані та підлягають задоволенню з урахуванням досліджених у судовому засіданні доказів. Питання щодо розподілу судових витрат вирішується відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved