Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду з даною позовною заявою, мотивуючи її тим, що 03.07.2008 року між нею та [PERSON] було укладено шлюбу, який зареєстровано у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві, що підтверджується актовим записом № 938. У даному шлюбі у подружжя народилася донька: [PERSON] , [INFO] . Вказує, що шлюб між нею та Відповідачем розірвано 08.09.2020 року. Позивачка зазначає, що дитина проживає разом з нею та утримується повністю за її рахунок з народження і понині. Так як її власний будинок згорів (з вини сусіда) 15.10.2021 року, вона змушена винаймати житло для проживання, що ніяк фінансово не відобразилось на житті дитини. За місцем реєстрації дитини (у квартирі Відповідача, в якій він не проживає) Відповідач не дозволив проживати їй з дитиною ні на яких умовах, що під час війни вважає зі сторони Відповідача максимально аморальним до власної дитини. Наразі, позивачка з донькою мають статус ВПО (внутрішньо переміщена особа) від 12.04.2022 року за номером 2106-5000999334, та винаймає житло в місті Ужгород. Також позивачка зазначає, що дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Такий належний рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум. Вказує, що такий рівень вона забезпечує в повному обсязі протягом дев`яти років дитини, а так як Відповідач, який є здоровим та працездатним, вирішив долучитися до виховання дитини, тому просить притягнути його до сплати аліментів у розмірі - 18 000 грн. Даний розмір аліментів позивачка обґрунтовує тим, що відповідач працює у приватному підприємстві «Пультова охорона Шеріф», на посаді керівника і має постійний дохід у розмірі більше 100 000, 00 грн. (зі слів Відповідача та його близьких). У зв`язку з вищевикладеним, позивачка просить суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання їх малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 18000 грн., щомісяця, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. 08.01.2025 року від представника відповідача [PERSON] - адвоката Бухтоярова Р.О. надійшов відзив у якому останній просив відмовити у задоволенні позову з підстав викладених у такому. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовну заяву підтримала повністю. Зазначила, що відповідач не бажає платити аліменти, оскільки не підтримує з дитиною жодних відносин. Відповідач купив машину і квартиру, однак доказів цього вона не має. Вважає, що останній хоче уникнути відповідальності. Просила позов задоволити у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] адвокат Бухтояров Р.О. в судовому засіданні зазначив, що його довіритель готовий сплачувати аліменти, у розмірі частки від свого доходу. Батько зобов`язаний утримувати свою дитину, однак інших доходів крім заробітної плати у нього немає. В середньому заробітна плата його довірителя складає 17\~500 грн. на місяць. Останні місяці його довіритель отримав заробітну плату у розмірі 20\~000 грн. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно дослідивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 03.07.2008 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюбу, який зареєстровано у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві, про що зроблено відповідний актовий запис - № 938. (копія свідоцтва про шлюб наявна у матеріалах справи). У даному шлюбі у подружжя народилася донька: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження №2258 від 05.08.2015 року. Встановлено, що шлюб між сторонами розірвано 08.09.2020 року, що підтверджується копією рішення Деснянського районного суду м. Києва від 08.09.2020 по справі № 754/9890/19. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. У статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини). Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (ч.1 та ч.2 ст.184 СК України). Згідно ст.182 ЦПК України та роз`яснень, що містяться в п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 р. №3, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні встановлено та підтверджено сторонами, що позивачка з донькою мають статус ВПО (внутрішньо переміщена особа) від 12.04.2022 року за номером 2106-5000999334 та проживають разом в орендованому житлі за адресою: [ADDRESS] . Також встановлено, що відповідач по справі [PERSON] дитиною повноцінно не цікавиться та не забезпечує належним чином її матеріальний добробут. Так, як слідує з дослідженого судом відзиву, представник відповідача стверджує, що його довіритель щомісяця добровільно сплачує на утримання дитини не менше 5000 грн., однак доказів цього суду не надано. Вказані обставини однозначно свідчать про недостатню участь батька у належному утриманні дитини. Поряд з цим, твердження позивачки про те, що відповідач має дохід у розмірі 100\~000 грн. не підтверджено жодним належним доказом по справі. З дослідженої в судовому засіданні довідки про доходи [PERSON] від 19.12.2024 року встановлено, що останній офіційно працевлаштований і має середньомісячний дохід у розмірі 17\~000 грн. При визначенні розміру аліментів суд враховує відсутність у відповідача інших дітей чи непрацездатних батьків, матеріальне становище відповідача та позивача. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст. 13 УПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як слідує зі змісту заявлених позивачкою вимог, остання самостійно визначила спосіб захисту та звернувся до суду з вимогами про стягнення з відповідача аліментів саме у твердій грошовій сумі, що в силу наведених вище норм є правом та вибором позивача. Положеннями ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналізуючи в сукупності всі зібрані та досліджені судом обставини, приймаючи до уваги те, що обов`язок щодо утримання неповнолітніх дітей покладено на обох батьків, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до часткового задоволення та слід стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі 8 000 грн., щомісячно, з врахуванням індексації відповідно до закону, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, оскільки на думку суду, саме даний розмір аліментів, буде достатній для належного матеріального забезпечення потреби дитини, і такий розмір аліментів відповідач взмозі сплачувати. При цьому, оскільки позивач пред`явив позов 11.12.2024 року, то в силу вимог ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти слід стягувати саме із цієї дати, а на підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, слід допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць. У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved