Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-03 00:00:00

У листопаді 2024 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування збитків (шкоди), в якому просить суд стягнути з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 243 590,00 грн та судовий збір у розмірі 2 435,90 грн. На обґрунтування позовних вимог зазначила, що 20 грудня 2020 року сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю транспортного засобу (далі - ТЗ) «Ford Escaре», держаний номерний знак (далі - д.н.з.) [NUMBER] , під керуванням відповідача [PERSON] , та ТЗ «Кіа». Автомобіль «Ford Escaре», д.н.з. [NUMBER] , належить позивачу [PERSON] на праві власності. Вказує, що водій [PERSON] , керуючи автомобілем позивача, в місті Києві на просп. Науки, 62, на нерегульованому перехресті не надав перевагу у русі ТЗ «Кіа», д.н.з. [NUMBER] , який рухався по головній дорозі. Внаслідок чого сталося зіткнення транспортних засобів, які отримали механічні пошкодження. Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 04 березня 2021 року у справі № 752/2120/21 у даній ДТП водія [PERSON] визнано винним, застосовано адміністративне стягнення. З метою визначення розміру понесених витрат, пов`язаних з ремонтом автомобіля, позивачка вказує, що звернулась до СТО ФОП [PERSON] та отримала рахунки № 2254/20/1220 від 24 грудня 2020 року на суму 193 340,00 грн, № 2254/20/12/20 від 24 грудня 2020 року на суму 50 250,00 грн. Після проведення відновлювальних ремонтних робіт було складено акти виконаних робіт № 2254/20/12/20 та № 2254/20/12/20-2 від 26 січня 2021 року. Вказується, що загальна сума збитків становить 243 590,00 грн, які підлягають стягненню з відповідача. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києві від 25 листопада 2024 року розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с. 26,27). 30 грудня 2024 року до суду надійшов відзив представника відповідача - адвоката Гайдая О.Д. (ордер, свідоцтво а.с.30, 31). За матеріалами справи представник відповідача отримав копії позовної заяви з додатками 09 грудня 2024 року (а.с.33). У відзиві вказується, що ДТП сталося з вини відповідача [PERSON] . Відповідач користувався послугами, які надає ФОП [PERSON] , зареєструвавшись у мобільному додатку Getmancar, приєднався до публічного договору оферти на короткостроковий прокат автомобіля «Ford Escaре», д.н.з. [NUMBER] , та прийняв на себе права та обов`язки користувача/наймача. Відповідно до п.п. 5.1.30 договору відповідач прийняв зобов`язання покривати за свій рахунок франшизу у розмірі 2 000,00 грн у разі пошкодження автомобіля з вини наймача. У свою чергу, ФОП [PERSON] зобов`язаний відповідно до п.п. 5.4.2. договору, як наймодавець, нести витрати на утримання автомобіля, страхування цивільної відповідальності користувачів та інші витрати, пов`язанні з експлуатацією автомобіля. Відповідно до умов договору (п.п. 20.1.2.) у разі настання ДТП з вини наймача та належного оформлення випадку пошкодження в поліції та страховій компанії, наймач виплачує наймодавцю суму франшизи, але не менше 20 000,00 грн. Дана сума в день скоєння ДТП була в безакцентному порядку стягнута оператором сервісу Getmancar з рахунку відповідача. Про настання ДТП відповідач повідомив патрульну поліцію міста Києва та службу підтримки наймодавця. Повідомляє, що відповідач приймав участь у експертній оцінці та підписав відповідний протокол за участю представників наймодавця, при цьому власник автомобіля [PERSON] не запрошувалась. Вказується, що існування договірних відносин між ФОП [PERSON] і [PERSON] жодним чином не відображено у публічному договорі оферти на короткостроковий прокат автомобіля, про що вказують договори, розміщені на офіційному сторонці сервісу Getmancar. [PERSON] , як фізична особа, яка бажає надити належний їй автомобіль в каршеринг, погоджується на умови публічної оферти надання додаткових послуг у сфері страхування автомобіля. Відповідно до п.п.3.1. цього договору виконавець, тобто юридична особа, надає послуги розміщення автомобілів у мобільному додатку Getmancar, зобов`язаний застрахувати автомобіль замовника, тобто [PERSON] , у страховій компанії на умовах КАСКО, що зазначено у заявці до договору. Також вказується, що між [PERSON] , як власником автомобіля «Ford Escaре», д.н.з. [NUMBER] , та ТДВ СК «Кредо» 10 листопада 2020 року укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР/4835857. У відповіді наведено незгоду щодо визначеного позивачкою розміру завданих збитків. Позивачкою надано копії рахунків, виставлених ФОП [PERSON] , в яких зафіксовано перелік, обсяг і вартість робіт, проте відсутній акт огляду автомобіля з описом пошкоджень. Вказується, що за таких обставин такі докази є неналежними та допустимими. Сторона відповідача просить відмовити у позові, зазначає попередній (орієнтований) розрахунок витрат на професійну правничу допомогу (а.с.35-43). Суд на підставі ч. 5 ст. 279 Цивільного процесуального Кодексу (ЦПК) України розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд здійснив розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. За правилами статті 15 та частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальний засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд, дослідивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Судом у форматі повного доступу до Державного єдиного реєстру судових рішень, досліджено постанову Голосіївського районного суду міста від 04 березня 2021 року (справа № 752/2120/21). Даною постаново встановлено, що [PERSON] 20 грудня 2020 року о 07:00, керуючи автомобілем «Ford Escaре», д.н.з [NUMBER] , який належить [PERSON] , в місті Києві на прос. Науки, 62, при виїзді з вул. Ушакова, на нерегульованому перехресті не надав перевагу у русі автомобілю «Кіа», д.н.з. [NUMBER] , який рухався по головній дорозі, що призвело до зіткнення транспортних засобів, які отримали механічні пошкодження, чим було порушено п.2.3 б, 16.11 Правил дорожнього руху України. Водія [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу (а.с. 16). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , транспортний засіб «Ford Escaре», д.н.з [NUMBER] , належить [PERSON] , дата реєстрації - 10 жовтня 2020 року, (а.с. 9). На дату ДТП цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Ford Escaре», д.н.з. [NUMBER] , була застрахована ТДВ СК «Кредо» відповідно до полісу № АР/4835857 (а.с.102). Позивачкою надано рахунки № 2254/20/12/20 від 24 грудня 2020 року на суму 193 340,00 грн, № 2254/20/12/20-2 від 24 грудня 2020 року на суму 50 250,00 грн, виданих ФОП [PERSON] . Також відповідно до актів виконаних робіт № 2254/20/12/20 від 26 січня 2021 року на суму 193 340,00 грн, № 2254/20/12/20-2 від 26 січня 2021 року на суму 50 250,00 грн, загальний розмір матеріального збитку, завданого власнику ТЗ «Ford Escaре» д.н.з. [NUMBER] , становить 243 590,00 грн (а.с.17-20). Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач посилається на те, що він зареєструвався у мобільному додатку Getmancar та приєднався до публічного договору оферти на короткостроковий прокат автомобіля «Ford Escaре», д.н.з [NUMBER] , прийнявши на себе права та обов`язки наймача; надавача послуг з прокату автомобілів вказує фізичну особу-підприємця [PERSON] (а.с. 4-58). Зокрема, відповідно до наданого стороною відповідача копії публічного договору оферти на короткостроковий прокат автомобіля (каршерінг) встановлення мобільного додатку, реєстрації в якості наймача на сайті та/або в мобільному додатку Getmanсar вважається беззастережним схваленням користувачем/наймачем умов договору у повному обсязі та наміром використовувати послуги каршерінгу, прокату автомобіля, згідно умов договору (п.п. 3.4. п. 3 договору) Підпунктом 5.1.2 п.п. 5.1 п.5 договору передбачено, що користувач та/або наймач зобов`язаний нести відповідальність за невиконання та/або неналежне виконання викладених в цьому договорі вимог і умов, а також розуміє всі наслідки своїх дій по реєстрації, користування сервісами сайту та/або в мобільному додатку Getmanсar. Відповідно до п.п. 5.1.5 п.п. 5.1 п.5 договору користувач та/або наймач зобов`язаний компенсувати розмір завданих наймодавцю збитків, що виникли в результаті порушення користувачем/наймачем будь-яких гарантій чи зобов`язань за цією угодою. Розмір збитків визначається одноосібно наймодавцем та/або за допомогою оцінки станції технічного обслуговування, експерта, та/або страхової компанії. Користувач/наймач беззастережно погоджується відшкодувати наймодавцю такі збитки. Підпунктами 5.1.23, 5.1.26 п. п. 5.1 п. 5 укладеного між сторонами договору встановлений обов`язок користувача/наймача забезпечити збереження автомобіля, майна, що перебуває у автомобілі та документів, що знаходяться у автомобілі, з моменту його прийому, а після закінчення використання автомобіля повернути його наймодавцю в належному технічному стані в порядку, передбаченому цим договором. Відповідно до п.п. 5.1.32 п. п. 5.1 п. 5 договору передбачено, що при виявленні пошкоджень наймодавцем та/або наступним наймачем, поліцією та/або іншим компетентним органом, у випадку, якщо про такі пошкодження не було повідомлено до Служби підтримки та такі пошкодження не зафіксовані поліцією, іншими компетентними органами наймач зобов`язаний повністю оплатити на користь наймодавця вартість ремонту автомобіля, що визначається оцінкою будь-якої станції технічного обслуговування на вибір наймодавця, експертом. Зі змісту п. п. 5.1.38 та п. п. 5.1.39 п. п. 5.1 п. 5 договору вбачається, обов`язок користувача/наймача негайно сповіщати службу підтримки про викрадення/розкрадання автомобіля, про будь-яке пошкодження Автомобіля, його несправності, поломки, ДТП, претензії третіх осіб щодо автомобіля та про всі обставини, в результаті яких автомобілю може бути завдано шкоди, про втрату права на управління автомобілем, про факт втрати або приведення в непридатність документів і майна, що знаходяться у автомобілі, повідомити достовірну інформацію про зазначені факти і виконувати інструкції наймодавця (служби підтримки), а також вимоги чинного законодавства. В разі ДТП, викрадення/розкрадання автомобіля, настанні іншого випадку пошкодження, наймач керується вказівками служби підтримки наймодавця і чинним договором, вживає заходів щодо збереження автомобіля, негайно (при першій фізичній можливості) самостійно повідомляє про це в службу підтримки (в першу чергу), органи поліції, оформлює і отримує (в тому числі в органах поліції) необхідні і передбачені чинним законодавством України, а також правилами страхування документи (за винятком випадків, коли службою технічної підтримки дані інші вказівки, що не суперечать чинному законодавству). Зазначені в цьому пункті документи (оригінали) наймач зобов`язується передати наймодавцю протягом 1 (одного) робочого дня з моменту їх оформлення або отримання від третіх осіб (в тому числі від посадових осіб органів державної влади. Наймачу забороняється фіксування факту ДТП без повідомлення в органи поліції, в тому числі, шляхом оформлення європротоколу з іншим учасником (учасниками) ДТП. Пунктом 16 договору визначено дії, які наймач зобов`язаний вчинити у випадку пошкодження автомобіля, зокрема зупинити та не переміщати автомобіль з місця події; зателефонувати до поліції та до служби підтримки наймодавця; оформити випадок пошкодження по приїзду екіпажу поліції та пройти медичний огляд на стан сп`яніння; передати всі документи про випадок пошкодження наймодавцю; відшкодувати вартість франшизи та інші витрати, що не відшкодовуються та/або якщо пошкодження зроблені із порушенням умов даного договору. Відповідно до пункту 20.2.1 договору, у разі заподіяння шкоди (пошкодження) каршерінговому (прокатному) автомобілю у результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталася з вини наймача або обопільної вини наймача і іншого (інших) учасника (ів) дорожньо-транспортного руху та / або відсутності винної особи, та належного оформлення випадку пошкодження в поліції, страховій компанії, інших компетентних органах, наймач виплачує наймодавцю, суму франшизи, але не менше 20 000, 00 грн, якщо інше не передбачено умовами тарифу, зменшення відповідальності та /або не спричинило додаткові витрати наймодавця. Відповідно до частини другої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з частиною першою статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (частина перша статті 629 ЦК України). Положеннями статті 787 ЦК України передбачено, що за договором прокату наймодавець, який здійснює підприємницьку діяльність з передання речей у найм, передає або зобов`язується передати рухому річ наймачеві у користування за плату на певний строк. Договір прокату є договором приєднання. Наймодавець може встановлювати типові умови договору прокату. Типові умови договору прокату не можуть порушувати прав наймачів, встановлених законом. Як вказує відповідач, ним був виконаний обов`язок щодо виплати наймодавцю обумовленої договором суми франшизи (20 000,00 грн) - у день скоєння ДТП вказана сума була стягнута з його рахунку оператором сервісу Getmanсar. На підтвердження даних обставин надано роздруківку руху коштів по картковому рахунку [PERSON] , копії квитанцій про перерахування грошових коштів на адресу термінала FDY Auto rental SSL, копії платіжних документів про перерахування грошових коштів отримувачу getmancar.com.ua (а.с. 71-88). Разом з тим, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей публічний договір оферти про прокат автомобіля (каршерінг), який доданий до позовної заяви, є саме тим договором, пропозицію укласти який від ФОП [PERSON] прийняв відповідач, що саме з цими умовами він ознайомився і погодився з ними. Крім того, роздруківка із електронної пошти відповідача (а.с. 68-70) належним доказом бути не може, оскільки з неї не можливо встановити предмет листування, його сторін, у тому числі, що саме автомобіль Ford Escaре», д.н.з [NUMBER] , належний позивачу [PERSON] , передавався останньою ФОП [PERSON] для подальшого використання у прокаті. Із вказаних підстав не можуть бути також достатніми та достовірними доказами перерахування грошових коштів відповідачем за договором публічної оферти про прокат автомобіля (каршерінг) ФОП [PERSON] надані відповідачем [PERSON] копії квитанції та банківська виписка, оскільки з них не вбачається перерахування грошових сум саме на рахунок ФОП [PERSON] за вказаним вище договором. Обґрунтовуючи розмір суми, яку позивач просить стягнути з відповідача, позивач надав рахунки № 2254/20/12/20 від 24 грудня 2020 року на суму 193 340,00 грн, № 2254/20/12/20-2 від 24 грудня 2020 року на суму 50 250,00 грн, виданих ФОП [PERSON] . А також надав акти виконаних робіт № 2254/20/12/20 від 26 січня 2021 року на суму 193 340,00 грн, № 2254/20/12/20-2 від 26 січня 2021 року на суму 50 250,00 грн, відповідно до яких визначено вартість робіт з ремонту ТЗ «Ford Escaре», д.н.з. [NUMBER] , на загальну суму 243 590,00 грн. Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» визначено правові засади здійснення оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні, її державного та громадського регулювання, забезпечення створення системи незалежної оцінки майна з метою захисту законних інтересів держави та інших суб`єктів правовідносин у питаннях оцінки майна, майнових прав та використання її результатів. Згідно ст. 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» проведення оцінки майна є обов`язковим у випадках визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом. Сума матеріального збитку, заподіяного потерпілим особам повинна бути підтверджена таким засобом доказування, як Звіт про оцінку майна (актом оцінки майна), який за змістом має відповідати вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». Право на практичну діяльність за відповідними напрямами оцінки майна та спеціалізаціями в межах цих напрямків надається суб`єктам оціночної діяльності після отримання відповідних сертифікатів, які видає Фонд державного майна України, що передбачено Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». Оцінювачем такої шкоди може бути компетентний суб`єкт оціночної діяльності в контексті вимог ст.ст. 5, 6 Закону «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» №2658-111, якого внесено до Державного реєстру оцінювачів, що веде Фонд державного майна України. Згідно із ч.ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом, підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За загальним правилом та з огляду на положення статті 1192 ЦК України розмір збитків визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Вартість відповідальністю ремонту розраховується відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24.11.2003 № 142/5/2092. Згідно з пунктом 2.4. Методики вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Відповідно до пункту 8.3. Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини в трати товарної вартості. Отже, за змістом вказаних положень законодавства величина втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків). Виходячи з аналізу зазначених норм, визначення розміру матеріального збитку повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема, звітом (актом) про оцінку майна, який повинен відповідати вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395 (з відповідним змінами). Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду в справі №753/21177/16-цвід 19 вересня 2018 року. Однак, позивачем не надано суду жодного належного та допустимого доказу, у відповідності до ст.7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» (звіт про оцінку, акт оцінки майна) в якості підтвердження розміру заподіяної шкоди. При цьому, надані позивачем рахунки, акти виконаних робіт, не можуть бути належним доказом, оскільки за наданими доказами не можливо встановити дійсний розмір збитків, завданих позивачу. Крім того, матеріали справи не містять доказів того, що транспортний засіб ТЗ «Ford Escaре», д.н.з. [NUMBER] , потребував саме таких відновлювальних робіт, вказаних в актах виконаних робіт, внаслідок отриманих пошкоджень під час дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 20 грудня 2020 року при зіткненні з автомобілем «Кіа», д.н.з. [NUMBER] . Судом також встановлено, що на дату ДТП цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Ford Escaре», д.н.з. [NUMBER] , була застрахована ТДВ СК «Кредо» відповідно до полісу № АР/4835857. Так, відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентує, зокрема Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV. Згідно зі статтею 999 ЦК України до відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Саме на забезпечення таких зобов`язань було ухвалено вищевказаний закон, яким визначено як засади, так і процедури отримання потерпілими особами за наслідками ДТП відшкодування заподіяної шкоди. Згідно зі ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до ст. 5 указаного закону об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих унаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. У разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із законом у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладення обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 вказаного Закону) (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц, провадження № 14-316цс18, з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17, провадження № 14-95цс20). У постанові від 22 лютого 2022 року у справі № 201/16373/16-ц (провадження № 14-27цс21) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик, та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми, а у випадку, зазначеному у пункті 80 цієї постанови - винною особою. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 зазначила, що внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом №1961-IV виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених Законом № 1961-IV випадках - МТСБУ), та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за Законом №1961-IV не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ). Однак позивачем [PERSON] не надано суду документів, що вона зверталась до страхової компанії, в якій було застраховано пошкоджений автомобіль, із заявою про виплату страхового відшкодування та отримала відповідне страхове відшкодування у межах страхового ліміту або отримала відмову у такій виплаті. Вказані обставини дають суду підстави дійти висновку, що вимоги про відшкодування відповідачем матеріальної шкоди саме в повному розмірі не засновані на законі. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що позивачем не доказано суду належними та допустимими доказами, як суму завданих позивачу збитків внаслідок вищевказаної ДТП, так і наявність підстав для звернення до відповідача із вимогами про відшкодування завданих збитків. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, на підставі положення ч.2 ст. 141 ЦПК України судові витрати у разі відмови у позові суд покладаються на позивача. Враховуючи наведене,

Outcome: dismissed