Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-04 00:00:00

У жовтні 2024 року до суду надійшла вказана позовна заява про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, а саме на 1/2 частку квартири [ADDRESS] . Позов обґрунтовано тим, що позивачка є донькою [PERSON] , яка померла [INFO] . Після смерті матері відкрилася спадщина, яка складається з частки квартири [ADDRESS] , яка належала матері позивачки, а також з частки квартири [ADDRESS] , яку мати позивачки успадкувала після смерті свого чоловіка, батька позивачки, [PERSON] , який помер [INFO] . При зверненні позивачки до нотаріуса з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом їй було відмовлено в частині отримання свідоцтва на частку, яка належала батьку позивачки у зв`язку з тим, що право власності на цю частку не зареєстровано. У зв`язку із зазначеним позивачка була вимушена звернутися до суду із вказаним позовом. Ухвалою суду від 25 жовтня 2024 року провадження у справі відкрито та постановлено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження. Сторони у судове засідання не з`явилися, подали заяви про розгляд справи без їх участі, позивач просив позовні вимоги задовольнити, відповідач не заперечував проти задоволення позовних вимог. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд прийшов наступних висновків. Судом встановлено, що [INFO] , померла [PERSON] , [INFO] , а також [INFO] помер [PERSON] , [INFO] . Вказане підтверджується копіями відповідних свідоцтв про смерть останніх. Згідно копії свідоцтва про народження, померла [PERSON] та померлий [PERSON] приходяться матір`ю та батьком позивачці. При житті померлі батьки позивачки мали на праві приватної власності по 1/2 частці квартири [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності на житло від 21.12.1993 року. Згідно копії довідки від 29.02.2024 року, померла [PERSON] з 03.08.1992 року до своєї смерті була зареєстрована та проживала в [ADDRESS] , а також з 19.02.1976 року та по час смерті, а саме [INFO] з нею був зареєстрований та проживав [PERSON] , [INFO] . Відповідно копії спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , позивачка подавала до нотаріальних органів заяву про отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , та успадкувала частку квартири, яка належала на праві власності її матері. Однак, на частку квартири, яка належала її батьку їй було відмовлено, оскільки право власності на цю частку не було зареєстровано за матір`ю. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч.2 ст.1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 3 ст. 46 цього Кодексу). Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ч.1,5 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її; Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Виходячи зі змісту ст.392 ЦК України, право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Беручи до уваги вищевикладені обставини по справі, звертаючи увагу на зазначені норми чинного законодавства, суд приходить до висновку, що [PERSON] прийняла спадщину після померлого чоловіка [PERSON] , але не переоформила її нотаріально та не зареєструвала право власності, у зв`язку із чим позивачці було відмовлено нотаріусом. З огляду на приписи ст. 1268 ЦК України спадщина після [PERSON] належала [PERSON] з моменту відкриття спадщини, тобто з дня смерті [PERSON] . Окрім позивачки спадкоємці відсутні, а отже, враховуючи, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, який має застосовуватися якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд вважає, що вимоги позивачки підлягають задоволенню. За таких обставин, підсумовуючи зазначене вище, зважаючи на досліджені по справі докази та звертаючи увагу на відсутність жодних заперечень з боку відповідача, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved