Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-13 00:00:00

[PERSON] звернувся в\~суд з\~позовом до Долинської\~міської ради\~Калуського району\~Івано-Франківської\~області та [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ТзОВ «Долинарембудсервіс» та [PERSON] , в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення Долинської міської ради № 2334-33/2023 «Про розгляд звернення гр. [PERSON] с.Мала Тур`я», яким міська рада надала [PERSON] дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 0,25 га, з цільовим призначенням для обслуговування виробничого приміщення по [ADDRESS] за рахунок земель запасу в оренду, а також покласти на відповідача [PERSON] судові витрати по справі. Свої вимоги мотивував тим, що відповідач [PERSON] подав позов, який розглядається Долинським районним судом, де він стверджує, що має у власності зареєстроване нерухоме майно, що знаходиться в майновому комплексі по [ADDRESS] . Однак, як вбачається з ухвали Господарського суду Івано-Франківської області від 29.09.2006 року, постанов Господарського суду Івано-Франківської області від 21.06.2007 року та від 19.08.2008 року, постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 30.11.2006 року, а також рішення реєстраторів нерухомого майна Івано-Франківського обласного бюро технічної інвентаризації від 01.08.2005 року, від 19.10.2006 року та від 30.07.2007 року, за [PERSON] не зареєстровано жодного нерухомого майна. Крім того, відповідач [PERSON] стверджує, що розробив проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 0,25 га, для обслуговування виробничого приміщення по [ADDRESS] на підставі рішення Долинської міської ради № 2334-33/2023 від 18.07.2023 року «Про розгляд звернення гр. [PERSON] с.Мала Тур`я». Однак, Держгеокадастр відмовив [PERSON] у державній реєстрації вказаної земельної ділянки з тих підстав, що її площа на 99,6721 % співпадає з ділянкою, кадастровий номер: 2622010100:01:012:0018, площею 1,8994 га, що знаходиться по [ADDRESS] , з цільовим призначенням для обслуговування майнового комплексу. Отже, з цього вбачається, що [PERSON] намагається отримати земельну ділянку, яка призначена для обслуговування майнового комплексу, що належить ТзОВ «Долинарембудсервіс», [PERSON] та [PERSON] , про що було прийнято рішення Долинською міською радою № 2335-33/2023 від 18.07.2023 року «Про розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в [ADDRESS] ». Таким чином, оспорюваним рішенням порушено право його, ТзОВ «Долинарембудсервіс» та [PERSON] на отримання у власність земельної ділянки, кадастровий номер: 2622010100:01:012:0018, що знаходиться по [ADDRESS] , для обслуговування майнового комплексу, що й стало причиною для звернення до суду з даним позовом. Відповідач Долинська міська рада в особі міського голови І.Диріва подала відзив на позовну заяву (а.с. 15-16), в якому просили відмовити [PERSON] в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, вказавши, що зі змісту позовної заяви вбачається, що наявний спір про право на об`єкт нерухомого майна між [PERSON] та [PERSON] . Позивач стверджує, що [PERSON] намагається отримати земельну ділянку ТзОВ «Долинарембудсервіс», [PERSON] та власне його самого. Однак, позовна вимога про скасування рішення Долинської міської ради в даному випадку не є ефективним способом захисту порушеного права, оскільки таке задоволення не призведе до повного відновлення порушених прав позивача. Підставою прийняття Долинською міською радою оспорюваного рішення № 2334-33/2023 від 18.07.2023 року була заява [PERSON] від 26.04.2023 року про надання в оренду земельної ділянки із земель, що перебувають у комунальній власності. [PERSON] подано всі необхідні документи для надання відповідної адміністративної послуги, зокрема, документи, що посвідчують право власності на об`єкт нерухомого майна, тому заявлений позов є безпідставним. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю «Долинарембудсервіс» подало до суду письмові пояснення (а.с. 96), в яких зазначили, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки [PERSON] разом з ТзОВ «Долинарембудсервіс» та [PERSON] є співвласниками майнового комплексу, що знаходиться в [ADDRESS] , а оспорюваним рішенням Долинської міської ради [PERSON] надано дозвіл на розробку проекту землеустрою за адресою іншою, ніж та, на яку виготовлено проект, тобто [PERSON] зазіхає на земельну ділянку, яка впритул прилягає до адмінбудівлі майнового комплексу. В судовому засіданні представник позивача згідно ордера на надання правничої (правової) допомоги серії АТ № 1056192 від 12.12.2023 року (а.с. 3) адвокат Малетин А.Я., який згідно ордера на надання правничої (правової) допомоги серії АТ № 1042028 від 10.12.2023 року (а.с. 117) також представляє інтереси третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ТзОВ «Долинарембудсервіс», позовні вимоги підтримав та просив їх задоволити з підстав, викладених в позовній заяві. Додатково зазначив, що на спірній земельній ділянці знаходяться приміщення, що належать на праві власності [PERSON] , ТзОВ «Долинарембудсервіс» та [PERSON] . Жодного відношення до майнового комплексу [PERSON] не має. Рішення Долинської міської ради № 2334-33/2023 від 18.07.2023 року порушує права всіх співвласників, що є підставою для задоволення позову. В судовому засіданні представник відповідача Долинської міської ради згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № 501773429781 від 12.09.2023 року (а.с. 82-83) Креховецький І.М. просив відмовити [PERSON] в задоволенні позову, обгрунтувавши свої заперечення аргументами, викладеними у відзиві на позов. Додатково вказав, що [PERSON] подав всі необхідні документи для надання йому дозволу на розробку проекту землеустрою. Такий дозвіл можна скасувати лише в разі порушення його процедури. Обраний позивачем спосіб захисту не є ефективним, оскільки жодним чином не доведено факт порушення його права оспорюваним рішенням. Представник відповідача згідно ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АТ № 1018599 від 20.11.2023 року (а.с. 13) адвокат Парфан Т.Д. також просив відмовити у задоволенні позову з тих підстав, що [PERSON] є власником нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] . Жодних доказів того, що оспорюваним рішенням сесії міської ради порушено якійсь його права, позивач суду не надав. На тій же сесії міської ради надали дозвіл також всім іншим співвласникам майнового комплексу на виготовлення проекту землеустрою земельних ділянок, тому право позивача жодним чином порушено не було. За таких обставин заявлений позов є безпідставним і в його задоволенні слід відмовити. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ТзОВ «Долинарембудсервіс» Сабадаш С.В. в судовому засіданні підтримала пояснення представника [PERSON] та додатково вказала, що надаючи [PERSON] дозвіл на розробку проекту землеустрою, Долинська міська рада грубо порушила права товариства на земельну ділянку, що є підставою для задоволення позову. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача [PERSON] в судовому засіданні вимоги позивача підтримала та просила позов задоволити. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши та оцінивши всі здобуті й перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлений позов до задоволення не підлягає, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 2\~ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією\~та законами України. Частиною 1 ст. 144 Конституції України\~передбачено, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території. Право комунальної власності - право територіальної громади володіти, доцільно, економно, ефективно користуватися і розпоряджатися на свій розсуд і в своїх інтересах майном, що належить їй, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування (ч. 1 ст. 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»). Відповідно до п.п. 30,34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»,\~виключно на пленарних засіданнях, зокрема, міської ради, поряд з іншим, вирішуються питання прийняття рішень щодо відчуження відповідно до закону комунального майна та вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин. Згідно ч.ч. 1,5\~ст. 60 вказаного Закону, територіальним громадам сіл,\~селищ,\~міст,\~районів у\~містах належить, зокрема, право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, землю. Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду. Аналіз вказаних норм Закону свідчить, що Долинська міська рада Калуського району Івано-Франківської області є органом місцевого самоврядування, який наділений повноваженнями, зокрема, у сфері регулювання земельних відносин і розпорядження комунальним майном. Правовідносини у сфері забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель врегульовано\~Земельним кодексом України. Відповідно до ч.ч. 1, 2\~ст. 116 ЗК України,\~громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб (ч. 1\~ст. 122 ЗК України). Відповідно до положень ч. 2\~ст. 123 даного Кодексу,\~особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених\~статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки. У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Частиною 3\~зазначеної статті\~передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Таким чином, згідно положень\~ст. 123 ЗК України\~за результатами розгляду клопотання особи про надання земельної ділянки у користування за проектом землеустрою щодо її відведення орган місцевого самоврядування вправі прийняти одне правомірне рішення: про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за умови відсутності підстав для відмови в наданні дозволу або про відмову в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за умови невідповідності місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Отже,\~Земельним кодексом України\~визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Відповідно до норм\~ст. 79-1 ЗК України, формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється: - у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; - шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; - шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; - шляхом інвентаризації земель у випадках, передбачених законом; - за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв). Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі. З наведених вище приписів\~ст. 79-1 ЗК України\~зрозуміло, що метою надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок є формування земельної ділянки, яке полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється, зокрема, у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Надання дозволу на розробку проекту землеустрою має на меті лише формування земельної ділянки як окремого об`єкта. При цьому, не суттєво за чиїм замовленням такий проект буде розроблено. Закон не виключає ситуації, коли проекти одночасно розробляються різними замовниками. В цій ситуації важливим є інше - під час розробки проекту, серед іншого, визначаються (узгоджуються) межі земельної ділянки та з`ясовується наявність правових та фактичних перешкод для надання її у власність/користування, зокрема спірність прав щодо ділянки чи її меж. Ці обставини повинні враховуватися органом, що розпоряджається землями, під час затвердження проекту та надання земельної ділянки у власність, а не на стадії надання дозволу на розробку проекту землеустрою. При цьому надання дозволу на розробку проекту відведення не свідчить, що проект радою буде затверджено. Якщо буде виявлено обставини, що за законом є підставами для відмови у затвердженні проекту, рада може прийняти відповідне рішення (про відмову в затвердженні проекту землеустрою). Разом з тим, Конституційний суд України у п. 5 рішення від 16.04.2009 року № 7-рп/2009 у справі № 1-9/2009 чітко встановив, що в\~Конституції України\~закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність (стаття 3). Органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами (стаття 74 Закону). Таким чином, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є «гарантією стабільності суспільних відносин» між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення. Ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання. Органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До ненормативних належать акти, які передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб`єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію фактом їхнього виконання. У зв`язку з прийняттям цих рішень виникають правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, у тому числі отримання державного акта на право власності на земельну ділянку, укладення договору оренди землі. Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з рішення Долинської міської ради Калуського району Івано-Франківської області № 2334-33/2023 від 18.07.2023 року (а.с. 22), відповідачу [PERSON] надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,2500 га для обслуговування виробничого приміщення по [ADDRESS] за рахунок земель міської ради, в оренду. Посилаючись на незаконність оспорюваного рішення, позивач [PERSON] та його представник адвокат Малетин А.Я. вказують на те, що [PERSON] розробив проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 0,25 га, для обслуговування виробничого приміщення по [ADDRESS] на підставі рішення Долинської міської ради № 2334-33/2023 від 18.07.2023 року, однак Держгеокадастр відмовив [PERSON] у державній реєстрації вказаної земельної ділянки з тих підстав, що її площа на 99,6721 % співпадає з ділянкою, кадастровий номер: 2622010100:01:012:0018, площею 1,8994 га, що знаходиться по [ADDRESS] , з цільовим призначенням для обслуговування майнового комплексу позивачем, ТзОВ «Долинарембудсервіс» та [PERSON] , згідно чого було прийнято рішення Долинською міською радою № 2335-33/2023 від 18.07.2023 року «Про розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки [ADDRESS] ». Однак, виходячи із змісту поняття «дозвіл на розроблення проекту землеустрою», суд дійшов висновку, що приймаючи оскаржуване рішення, відповідач Долинська міська рада як суб`єкт владних повноважень діяв обґрунтовано, з урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення № 2334-33/2023 від 18.07.2023 року, яке є одним з підготовчих етапів і обов`язковою передумовою до розгляду уповноваженим органом місцевого самоврядування питання щодо передачі землі для зацікавленої особи, однак зовсім не гарантує їй подальше отримання. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] вказали, що рішення Долинської міської ради про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки має лише рекомендаційний характер. Таким чином, отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її власність. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 25.02.2020 року в справі № 723/1964/14-а та від 08.08.2019 року в справі № 806/2253/15. Крім того, суд зазначає що оскаржуване рішення міської ради про надання [PERSON] дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не встановлювало будь-яких обмежень щодо реалізації позивачем та третіми особами їхнього права звернутися до Долинської міської ради про надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки, що вони й вчинили. Таке відповідає висновкам Верховного Суду щодо застосування норм\~Земельного кодексу України, висловленим в постановах від 21 серпня 2018 року у справі № 295/14795/16-а, від 19 червня 2018 року у справі № 750/8511/17, від 05 березня 2019 року у справі № 360/2334/17, від 28 лютого 2020 року у справі № 461/1257/17, від 15 березня 2021 року у справі № 441/701/17 та від 15 вересня 2021 року у справі № 740/4635/16-а. За таких обставин, аналізуючи надані сторонами на підтвердження та заперечення позовних вимог докази в їх сукупності, суд дійшов до переконання, що позивач не довів належними та допустимими доказами порушення будь-якого свого права оскаржуваним рішенням органу місцевого самоврядування Долинської міської ради № 2334-33/2023 «Про розгляд звернення гр. [PERSON] с.Мала Тур`я», яким міська рада надала [PERSON] дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею близько 0,25 га, з цільовим призначенням для обслуговування виробничого приміщення по [ADDRESS] за рахунок земель запасу в оренду, оскільки дане рішення міської ради є актом одноразової дії дозвільного характеру, що вичерпує себе фактом прийняття і само по собі не тягне порушення будь-чиїх прав, тому є законним, а вимога про його скасування є безпідставною і не підлягає до задоволення. На підставі\~викладеного,\~ст.ст.\~19,144\~Конституції України,\~ст.ст.\~1,26,60\~Закону України\~«Про місцеве\~самоврядування в\~Україні»,\~ст.ст.\~79-1,166,122,123\~Земельного кодексу\~України,\~

Outcome: dismissed