Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-11 00:00:00

В грудні 2024 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-гарант», [PERSON] шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позовні вимоги мотивує тим, що 31 серпня 2021 року о 21 год. 50 хв. у Закарпатській обл. на автодорозі М-06 Київ-Чоп, 761 + 900 м сталось ДТП за участю транспортного засобу «ОреІ Vіvаго» з номерним знаком [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та транспортного засобу Мегsеdеs-Вепz з номерним знаком [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] . Внаслідок ДТП [PERSON] , власнику автомобіля Мегsеdеs-Вепz з номерним знаком [NUMBER] , завдано матеріальних збитків. Постановою Мукачівського міськрайонного суду від 08.11.2021 року у справі 303/7015/21 провадження відносно [PERSON] про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення. Згідно із постановою Закарпатського апеляційного суду від 26.06.2023 року по справі № 303/7015/21 постанову Мукачівського міськрайонного суду від 08.11.2021 року скасовано, визнано [PERSON] винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та закрито провадження у зв`язку зі закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП. Станом на день подання позовної заяви жодних коштів від Товариства з\~додатковою відповідальністю\~Страхова компанія\~«Альфа-гарант» в якості виплати страхового відшкодування позивачем не отримано. Враховуючи наведене, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просить стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-гарант» на користь [PERSON] невиплачену частину страхового відшкодування у розмірі 54 756 грн. 56 коп., інфляційні втрати 26 175 грн. 03 коп., пеня 18 930 грн. 77 коп. та 3% річних у розмірі 4 932 грн. 96 коп. та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] різницю між фактичним розміром шкоди та виплатою страхового відшкодування в розмірі 70 321 грн. 27 коп. Крім того, просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] франшизу у розмірі 2000 грн. 00 коп. та моральну шкоду у розмірі 10 000 грн. 00 коп. Ухвалою суду від 10.12.2024 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін. Учасники справи, заперечень щодо можливості судового розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін не висловили, тому з урахуванням положень частини п`ятої\~ст. 279 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглянув справу на підставі наявних у ній матеріалів. 07.01.2025 року Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-гарант» подала пояснення по справі, в яких частково заперечила щодо позову. Зазначила, що позовні вимоги визнає частково, а саме у розмірі 34 724,95 грн., оскільки такий розмір страхового відшкодування визначений на підставі належного документа, а саме аварійного сертифікату № 26-D/94/7, складеного аварійним комісаром, на дату проведення розрахунку матеріального збитку. Щодо заявлених позовних вимог у частині штрафних санкцій категорично не погоджується, оскільки такі є безпідставні та необґрунтовані, оскільки вини страховика у порушенні порядку та строку виплат страхового відшкодування не має. Тому що право на виплату страхового відшкодування у позивача виникло 26.02.2023 року на підставі постанови Закарпатського апеляційного суду. Відтак позовні вимоги визнає частково, а саме в розмірі 34\~724,95 грн. Відповідач [PERSON] подав відзив, в якому зазначив, що позов не визнає, вважає такий безпідставний, висновок експерта № 21/24 від 12.12.2024 року не є належним та допустимим доказом у справі. Зазначає, що розмір завданої майнової школи не перевищує ліміту відповідальності страховика, а тому підстав для стягнення шкоди з нього не має. Дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, суд приходить до такого висновку. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Відповідно до ч. 1\~ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 3\~ст.\~12\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 31 серпня 2021 року о 21 год. 50 хв. у Закарпатській обл. на автодорозі М-06 Київ-Чоп, 761 + 900 м сталася ДТП за участю транспортного засобу «ОреІ Vіvаго» з номерним знаком [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та транспортного засобу Мегsеdеs-Вепz МL-320 з номерним знаком [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] . Внаслідок ДТП [PERSON] , власнику автомобіля Мегsеdеs-Вепz з номерним знаком [NUMBER] , завдано матеріальних збитків (а.с. 16-22). Постановою Мукачівського міськрайонного суду від 08.11.2021 року у справі 303/7015/21 провадження відносно [PERSON] про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення. Згідно із постановою Закарпатського апеляційного суду від 26.06.2023 року по справі № 303/7015/21 постанову Мукачівського міськрайонного суду від 08.11.2021 року скасовано, визнано [PERSON] винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та закрито провадження у зв`язку зі закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП (а.с. 16-22). Згідно з ч. 6\~ст. 82 ЦПК України\~постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, що набрала законної сили є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. В зв`язку з наведеним, вина відповідача в скоєні правопорушення встановлена та не підлягає доказуванню. Внаслідок ДТП транспортний засіб Мегsеdеs-Вепz д.н.з. [NUMBER] отримав механічні\~пошкодження з\~матеріальними збитками. Згідно із висновком експерта № 21/24 від 12.12.2024 року вартість відновлювального ремонту, завданого власнику автомобіля марки Мегsеdеs-Вепz, д.н.з. [NUMBER] з урахуванням фізичного зносу на момент ДТП, яка сталась 31.08.2021 року, становить 56\~756,56 грн (а.с. 69-82). Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відповідно до ст. 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Таким чином, обов`язок з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування покладається на страховика. Заперечуючи проти позову, представник ТОВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант», зазначила, що позовні вимоги визнає частково, а саме у розмірі 34 724,95 грн., оскільки такий розмір страхового відшкодування визначений на підставі належного документа, а саме аварійного сертифікату № 26-D/94/7, складеного аварійним комісаром, на дату проведення розрахунку матеріального збитку. Однак, частково заперечуючи щодо позовних вимог, відповідних доказів долучено не було, а тому потерпілий самостійно обрав експерта для визначення розміру шкоди. Відтак, у такому разі страховик зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати щодо відшкодування вартості пошкодженого транспортного засобу Згідно з частинами першою-третьою\~статті 22 ЦК України\~особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. Відповідно до частини першої\~статті 990 ЦК України\~страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Порядок та умови здійснення страхового відшкодування за договорами (полісами) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів регламентується\~Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~(далі - Закон). Відповідно до пункту 22.1\~статті 22 Закону\~при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим\~законом\~порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до поліса № АР/7550771, транспортний засіб «ОреІ Vіvаго» д.н.з. [NUMBER] , який належить [PERSON] застрахований, розмір шкоди заподіяної майну становить 130 000,00 грн., розмір франшизи становить 2000 грн. ( а.с.25). Відповідно до\~статті 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною першою\~статті 77 ЦПК України\~передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з частиною другою\~статті 78 ЦПК України\~обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини перша, шоста\~статті 81 ЦПК України). Верховний Суд у постанові від 19 вересня 2018 року у справі № 753/21177/16-ц (провадження № 61-28918св18) дійшов висновку, що «визначення розміру матеріального збитку при настанні страхового випадку повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема, звітом (актом) про оцінку майна, який повинен відповідати вимогам\~Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність»\~та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395 (з відповідним змінами). Таким чином, заперечуючи проти позову, страховиком не надано до суду доказів, що спростовують вимоги позивача та поданий останнім звіт про оцінку майна від 12.12.2024 року № 21/24, проведений станом на час вчинення ДТП. Доказів щодо неправомірних дій позивача під час визначення розміру страхового відшкодування у матеріалах справи відсутні. Разом з тим, страховиком не надав належних та допустимих доказів щодо визначеного позивачем розміру матеріального збитку, а отже не довів, що розмір матеріального збитку визначено неправильно. Під час розгляду справи представник ТОВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» із клопотанням про проведення судової автотехнічної експертизи до суду не звертався. Відтак, враховуючи, що завдана шкода не перевищує ліміт відповідальності згідно полісу, а тому із врахуванням вказаної суми з відповідача ТОВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» слід стягнути суму страхового відшкодування в межах ліміту відповідальності в сумі 54 756,56 гривень (56 756,56 грн. - 2000 грн (розмір франшизи). Згідно з пунктом 12.1\~статті 12 Закону\~страхове відшкодування зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту, а відтак така підлягає стягненню з [PERSON] . Вирішуючи позовну вимогу в частині стягнення із відповідача [PERSON] суми страхового відшкодування в розмірі 70 321,27 гривень, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в цій частині, оскільки відповідальність в межах ліміту, визначеного в полісі повинен нести страховик. Відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди\~в межах страхової суми.\~Обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди\~в межах такої різниці. Велика Палата Верховного Суду в постановах від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18) (пункт 59), від 03 жовтня 2018 року у справі №760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18) неодноразово звертала увагу на те, що\~у справах про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної страхувальником за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у межах ліміту страхового відшкодування належним відповідачем буде страховик.\~Принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у\~статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень\~статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно, якщо такої різниці немає та шкода покрита в повному обсязі страховою виплатою, в такому випадку в цій справі відсутні підстави для покладення відповідальності на страхувальника». У разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом (стаття 992 ЦК України). У постанові від 20 листопада 2019 року по справі № 760/500/16-ц Верховний Суд наголошував, що позивач має довести вину страховика у прострочці виплати страхового відшкодування. При безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу страхувальника зобов`язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття\~526, частина друга статті\~625 ЦК України). З урахуванням зазначених норм матеріального права, позивач мав довести вину страховика у невиплаті йому страхового відшкодування у тому розмірі, який він вважав необхідним для повного відшкодування шкоди і який було встановлено рішенням суду. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача ТОВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант», інфляційних втрат, пені та 3% річних, суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог в цій частині, оскільки матеріали справи не місять доказів, що позивач звертався до відповідачів про відшкодування шкоди, і такому було відмовлено. Оскільки як вбачається з матеріалів справи право вимоги в такого настало 26.06.2023 року з дня винесення постанови Закарпатського апеляційного суду, якою постанову Мукачівського міськрайонного суду від 08.11.2021 року скасовано, визнано [PERSON] винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та закрито провадження у зв`язку зі закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП. Відтак, неправомірних дій представника страховика під час виплати страхового відшкодування у матеріалах справи відсутні, а тому обставини позивачем в цій частині не доведено. Щодо стягнення моральної шкоди, суд зазначає наступне. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (частини перша, друга\~статті 23 ЦК України). Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина третя\~статті 23 ЦК України). Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Тлумачення вказаних норм свідчить, що за загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом-моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. Відтак, судом встановлено, що згідно з постанови Закарпатського апеляційного суду від 26.06.2023 року по справі № 303/7015/21, постанову Мукачівського міськрайонного суду від 08.11.2021 року скасовано, визнано [PERSON] винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та закрито провадження у зв`язку зі закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП. Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, деякі форми нематеріальної шкоди, включаючи моральні страждання, за самою їхньою природою не завжди можна підтвердити конкретними доказами (рішення у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі проти Сполученого Королівства» (Abdulaziz, Cabales and Balkandali v. the United Kingdom) від 28 травня 1985 року, серія А, № 94, п.96), але це не заважає суду присуджувати грошову компенсацію, якщо у нього є розумні підстави вважати, що заявник зазнав моральної травми, яка потребує такого відшкодування. В рішенні ЄСПЛ від 28 травня 1985 року у справі "Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі", зазначається, що "з огляду на її природу, стверджувана моральна шкода не завжди може бути предметом чіткого доведення. Проте розумно припустити, що особи, які…зіткнулися з проблемами...можуть зазнати страждань і тривоги". Звідси випливає, що фактичною основою для висновку про наявність негативних наслідків у немайновій сфері потерпілої особи у більшості ситуацій може бути як таке розумне припущення про природність їх виникнення за подібних обставин. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. З урахуванням засад розумності, виваженості та справедливості суд вважає частково обґрунтованим розмір моральної шкоди, який підлягає стягненню на користь позивача з відповідача [PERSON] в розмірі 3000 гривень, оскільки автомобіль позивача був пошкодженим, внаслідок чого останній був позбавлений можливості користуватись ним та витрачати свій час на ремонт автомобіля, а також звертатись до суду\~за захистом своїх прав, що для позивача є не буденним. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачів підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: approved