Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-16 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] звернулися в суд із позовом до Теребовлянської міської ради, про визнання права власності на житловий будинок садибного типу, з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться по [ADDRESS] . В обґрунтування вимог позивачі вказують, що житловий будинок садибного типу, з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться по [ADDRESS] належав до колгоспного двору, що складається із 4 членів: дружина [PERSON] , донька [PERSON] , онучка [PERSON] , головою якого був [PERSON] . [PERSON] померла [INFO] . Після її смерті відкрилася спадщина за законом на належну йому частку житлового будинку, яку прийняв чоловік [PERSON] в порядку передбаченому передбаченому ст. 549 ЦУ УРСР. За життя [PERSON] склав заповіт, яким заповів житловий будинок та усе належне йому майно позивачці [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина за заповітом на належне йому майно, в тому числі і на житловий будинок, яку прийняла донька [PERSON] у встановленому законом порядку. Постановою приватного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу Гордєєвої Л.І., [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] на житловий будинок, з господарськими будівлями та спорудами, у зв"язку з тим, що не визначено частки майна, що підлягає успадкуванню. Посилаючись на наведене позивачі, просять задовольнити позов. Позивачі в підготовче судове засідання до суду не з`явилися, просили розглядати справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримують. Представник відповідача Теребовлянської міської ради просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги визнав та не заперечує проти його задоволення позову, про що надав до канцелярії суду письмову заяву. Відповідно до вимог ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем За вказаних обставин, з підстав передбачених ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося Суд, розглянувши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини. Відповідно до довідки виданої виконкомом Теребовлянською міською радою від 30.01.2025 №16/14-08/145, житловий будинок, який знаходиться по [ADDRESS] належав колгоспному двору, та станом на 15.04.1991 року у домогосподарстві були зареєстровані: дружина [PERSON] , донька [PERSON] , онучка [PERSON] , головою якого був [PERSON] . Відповідно до пунктів 4 та 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України до цивільних відносин, які виникли до набрання чинності вказаного Закону (до 1 січня 2004 року), застосовуються норми, що діяли раніше У п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 із змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Відповідно до ст.ст. 120-121, ст. 123 ЦК УРСР ( в редакції 1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Володіння, користування та розпорядження майном колгоспного двору здійснюється тільки за згодою всіх членів двору. При поділі майна колгоспного двору розмір часток членів колгоспного двору визнається рівними. Таким чином, із вищевказаного вбачається, що кожному із членів колишнього колгоспного двору що по [ADDRESS] , які проживали в ньому належало на праві спільної сумісної власності по 1/4 житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим Кобиловолоцькою сільською радою Теребовлянського району Тернопільської області 08.10.2001. Після її смерті відкрилася спадщина за законом на належну йому частку житлового будинку, яку прийняв чоловік [PERSON] в порядку передбаченому передбаченому ст. 549 ЦУ УРСР. Пунктом 1 Постанови №7 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР. При спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частині, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю (ст. 529 ЦК УРСР в редакції 1963 року) Як вбачається із заповіту, посвідченого секретарем Кобиловолоцької сільської ради від 21.07.2020 року, [PERSON] заповів належний йому житловий будинок, який знаходиться в с. Кобиловолоки Теребовлянського району Тернопільської області та усе належне йому майно [PERSON] , заповіт зареєстровано у реєстрі за №81. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим виконавчим комітетом Кобиловолоцької сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області 24.07.2020, актовий запис №19. Після його смерті відкрилася спадщина за заповітом на належні йому частки житлового будинку, яку прийняла [PERSON] у встановленому законом порядку. Постановою приватного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу Гордєвої Л.І. від 03.02.2025 року за №27/02-31, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок садибного типу, з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться по [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , у зв"язку з тим, що не визначено частки майна, що підлягає успадкуванню. Спадкоємці, які мають право на обов"язкову частку у спадковому майні згідно ст. 1241 ЦК України - відсутні. Суд, розглянувши справу, дослідивши та оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступного Згідно з вимогами ч. 1 ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з нормами ст. 1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до вимог ч.1ст.1233ЦПК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Як вбачаєтьсяз вимог ч.1 ст.1235ЦПК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин Відповідно довимог ч.1ст.1261 ЦПК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. В силу вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За вказаних вище обставин, суд, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі, беручи до уваги те, що згідно норм матеріального права частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, вважає, що позовні вимоги [PERSON] , [PERSON] до Теребовлянської міської ради, третя особа приватний нотаріус Тернопільського районного нотаріального округу Гордєєва Л.І. про визнаня права власності на спадкове майно є обґрунтованими і такими, що не порушують прав інших осіб та підлягають до задоволення у повному обсязі. А тому слід визнати за [PERSON] право власності на 3/4 частки житлового будинку садибного типу, з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться по [ADDRESS] , з яких: 1/4 частка - як члена колишнього колгоспного двору, 2/4 частка в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Визнати за [PERSON] право власності на 1/4 частку житлового будинку садибного типу, з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться по [ADDRESS] , на яку вона має право як члена колишнього колгоспного двору .

Outcome: approved