Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-16 00:00:00

[PERSON] \~ звернувся до Нетішинського міського суду Хмельницької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначається, що сторони з 29.08.1976 перебувають у зареєстрованому шлюбі, однак через різні погляди на сімейні відносини, спільне проживання та ведення домашнього господарства, що призводило до постійних суперечок, відповідач вчиняє домашнє насильство відносно позивача, внаслідок чого шлюбні стосунки між сторонами було припинено. Сторони з листопада 2024 року проживають окремо, не ведуть спільного господарства та мають роздільний бюджет. Позивач вважає примирення сторін не можливим і переконаний, що подальші сімейне життя та збереження шлюбу з відповідачем суперечитимуть його інтересам. Неповнолітніх дітей сторони не мають. З огляду на вказані обставини позивач просив суд розірвати зазначений шлюб. 30.01.2025 суддею було відкрито провадження у справі та визначено її розгляд у порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с. 12). Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін від останніх не надійшло, відзиву на позов належним чином повідомлена про розгляд справи відповідач не подала, у зв`язку з чим судом була постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням докази, які містяться в матеріалах справи як окремо, так і в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, що був зареєстрований 29.08.1976 Славутським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Шепетівському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) під актовим записом № 186, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 4). Як наголошується у\~ст. 24 Сімейного кодексу України,\~шлюб має ґрунтуватися на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.ч. 3, 4\~ст. 56 СК України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування подружжя до припинення шлюбних відносин чи їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Із позовної заяви судом встановлено, що через різні погляди на сімейні відносини, спільне проживання та ведення домашнього господарства між сторонами постійно виникали суперечки, внаслідок чого шлюбні стосунки між ними було припинено. Сторони з листопада 2024 року проживають окремо, не ведуть спільного господарства та мають роздільний бюджет. Позивач вважає примирення сторін не можливим і переконаний, що подальші сімейне життя та збереження шлюбу з відповідачем суперечитимуть його інтересам. Відповідачем не надано суду доказів, які спростовують доводи позивача, а також не надано доказів, що підтверджують можливість подальшого спільного життя подружжя та збереження їх шлюбу. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1\~ст. 110 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. У ч. 3 ст. 105 СК України зазначається, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. У відповідності до\~ст. 112 СК України\~шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Оскільки судом встановлено, що сім`я сторін розпалася, позивач наполягає на розлученні, а відповідач не подала відзиву на позов, тим самим виявивши небажання вжити заходів для збереження шлюбу з позивачем, суд вважає за необхідне задовольнити позовну заяву повністю та розірвати шлюб між ними. Згідно з ч. 1\~ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України\~судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Також відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 1211,20 грн підтверджується квитанцією до платіжної інструкції від 17.01.2025 та випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України (а.с. 5, 8). Враховуючи те, що суд дійшов висновку про необхідність повного задоволення позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених останнім судових витрат зі сплати судового збору у вказаному розмірі. На підставі викладеного,

Outcome: approved