Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-09 00:00:00

[PERSON] є власником магазину, що розташований за адресою: [ADDRESS] та нежитлового приміщення за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. 01.01.2019 між ТОВ «Донецькі енергетичні послуги» та [PERSON] було укладено договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 5451 (далі Договір) за вказаним адресами. Постачання електричної енергії відповідно умов Договору між Позивачем та Відповідачем не є комунальною послугою в розумінні ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VIII, а є правовідносинами в площині договору купівлі-продажу товару. Зазначений Договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії виключно побутовим та малим непобутовим споживачам постачальником універсальних послуг (Постачальник) та укладений сторонами, з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України, шляхом приєднання Споживача до цього Договору. Правове регулювання правовідносин, пов`язаних з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії регулюються зокрема Законом України "Про ринок електричної енергії" від 13.04.2017 № 2019-VIII та Правилами роздрібного ринку електричної енергії", затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 312 від 14.03.2018р (далі ПРРЕЕ). Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі НКРЕКП) від 14.06.2018 № 429, ТОВ «Донецькі енергетичні послуги» видано ліцензію з постачання електричної енергії споживачам. ТОВ «Донецькі енергетичні послуги», яке створене у результаті здійснення заходів з відокремлення функції з розподілу електричної енергії від функцій постачання електричної енергії, з 01.01.2019р. виконує функції постачальника універсальних послуг, протягом періоду визначеного абзацом четвертим пункту 13 розділу XVII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ринок електричної енергії» (далі Закон). Згідно п. 93 статті 1 Закону універсальна послуга - постачання електричної енергії побутовим та малим непобутовим споживачам, що гарантує їхні права бути забезпеченими електричною енергією визначеної якості на умовах, визначених відповідно до цього Закону, на всій території України. Відповідно до частини 1 статті 63 Закону універсальні послуги надаються постачальником таких послуг виключно побутовим та малим непобутовим споживачам. Постачальник універсальних послуг не може відмовити побутовому та малому непобутовому споживачу, які знаходяться на території здійснення його діяльності, в укладенні договору постачання електричної енергії. Згідно з п.п. 1.1., пункту 1 ПРРЕЕ, малий непобутовий споживач - споживач, який не є побутовим споживачем і купує електричну енергію для власного споживання, електроустановки якого приєднані до електричних мереж з договірною потужністю до 50 кВт; побутовий споживач - індивідуальний побутовий споживач (фізична особа, яка використовує електричну енергію для забезпечення власних побутових потреб, що не включають професійну та/або господарську діяльність) або колективний побутовий споживач (юридична особа, створена шляхом об`єднання фізичних осіб - побутових споживачів, яка розраховується за електричну енергію за показами загального розрахункового засобу обліку в обсязі електричної енергії, спожитої для забезпечення власних побутових потреб таких фізичних осіб, що не включають професійну та/або господарську діяльність); побутові потреби - споживання (використання) електричної енергії для задоволення умов постійного або тимчасового проживання та/або перебування фізичних осіб на об`єкті побутового споживача, включаючи прибудинкову (присадибну територію) у тому числі для індивідуального будівництва (реконструкції) об`єктів приватного домогосподарства, крім нотаріальної, підприємницької, господарської та незалежної професійної діяльності, зокрема діяльності дата-центрів, центрів обробки даних, зі створення віртуальних активів (майнінгу) та надання платних послуг тощо. Згідно п.3.1.9. ПРРЕЕ споживання електричної енергії без укладення відповідних договорів на роздрібному ринку не допускається. Абзацом п`ятим пункту 13 розділу XVII Закону встановлено, що фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії. Згідно до п.7 постанови НКРЕКП №312 від 14.03.2018, договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається шляхом приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, опублікованого в засобах масової інформації та на веб-сайті постачальника, шляхом оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги, або фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії (за умови надання рахунка постачальником універсальної послуги), або підписання заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. На офіційному сайті Позивача https://www.dn.yasno.com.ua/ розміщено публічний договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг та комерційні пропозиції до нього. Отже, [PERSON] , користуючись вказаним нежитловими приміщеннями та маючи намір споживати електричну енергію не для побутових потреб, 01.01.2019 року приєднався до умов публічного договору як малий непобутовий споживач, шляхом сплати рахунку Постачальника до умов публічного договору на умовах комерційної пропозиції «Універсальна» постачальника універсальних послуг ТОВ «Донецькі енергетичні послуги» для малих непобутових споживачів (далі - Комерційна пропозиція). Відповідно до п. 2.1 Договору Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами Договору. У відповідності до п.5.1. Договору Споживач розраховується з Постачальником за електричну енергію за цінами (тарифами), що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною Споживачем комерційною пропозицією. Пункт 5.8 Договору визначає, що розрахунковим періодом за Договором є календарний місяць. Відповідно до п.5 Комерційної пропозиції до Договору розрахунок (оплата) за фактично спожиту електричну енергію має здійснюватися Споживачем у строк не більше 5 робочих днів після закінчення розрахункового періоду, незалежно від отримання рахунку. Судом встановлено, що для розрахунків між сторонами договору, Відповідачу відкрито особовий рахунок № [NUMBER] , до якого включено об`єкт на постачання електричної енергії нежитлові приміщення. Постачання електричної енергії здійснювалось за відповідними адресами на умовах Договору про постачання електричної енергії споживачу постачальником універсальних послуг №5451. Позивачем сформовано рахунки на оплату фактично спожитої електричної енергії відповідно до даних комерційного обліку, які надавалися оператором системи розподілу АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» у відповідності до вимог п. 4.3, 4.12, пп. 31 п. 5.1.2 ПРРЕЕ, та глави 9.14 Розділу IХ, глави 12.4 Розділу ХІІ Кодексу комерційного обліку електричної енергії, затвердженого постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 311. Копії рахунків та АПП додатково направлено на електронну адресу Споживача, що зазначена Споживачем як контактна у сервісі «Особистий кабінет». Таким чином, за розрахункові періоди червень 2024, липень 2024 нараховано 28 433,81 грн, а сплачено 0,00 грн, що відображено в розрахунку суми боргу за спожиту електроенергію. Станом на день ухвалення рішення, суду не надано доказів, що заборгованість за Договором за вказаний період сплачена, а відтак вона становить 28 433,81 грн. Враховуючи викладене, позовні вимоги про стягнення з [PERSON] боргу за договором №5451 від 01.01.2019 на користь ТОВ «Донецькі енергетичні послуги» підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про стягнення 3% річних суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, боржник (Споживач), який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора (Постачальник) зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно п.4.17. ПРРЕЕ за несвоєчасну оплату передбачених договором (комерційною пропозицією) платежів понад обумовлений термін споживач сплачує неустойку (пеню) та інші платежі згідно з законодавством та договором. У пункті 7.1 Комерційної пропозиції зазначено, що за внесення платежів, передбачених умовами Договору, з порушенням термінів, визначених цією комерційною пропозицією, Споживач сплачує Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати, нарахованої протягом всього періоду прострочення зобов`язання, та 3% річних від суми боргу. Сума боргу сплачується Споживачем з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Однак, відповідно до п.15 ст.14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 2011-XII від 20.12.1991 (в редакції, яка діяла на момент виникнення правовідносин) військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля. Особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про\~мобілізацію\~(крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення\~воєнного стану\~в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій (абзац тринадцятий частини першої статті 1\~Закону України «Про оборону України»). 17 березня 2014 року, після оприлюднення Указу Президента України від 17.03.2014 №\~303/2014 «Про часткову мобілізацію», в Україні розпочав діяти особливий період. Четверта фаза збройної агресії розпочалася 24 лютого 2022 року повномасштабним вторгненням агресора на суверенну територію України, у зв`язку з чим, Указом Президента України «Про ведення воєнного стану в України» №64/2022 від 24.02.2022 \~в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Станом на 10.03.2025 строк дії воєнного стану продовжено. Президент України рішення про переведення державних інституцій на функціонування в умовах мирного часу не приймав. В даній справі судом встановлено, що 07.06.2023 [PERSON] отримав статус «учасник бойових дій» та йому було видане відповідне посвідчення, що підтверджується його копією. Крім того, з довідки ВЧ [NUMBER] від 12.10.2024 судом встановлено, що [PERSON] перебуває на військовій службі. В період з 05.05.2023 по 18.06.2023, 03.07.2023 по 23.12.2023, 11.01.2024 по 25.01.2024 з 01.02.2024 по 12.04.2024 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України. (довідка №1557/5490 від 12.10.2024). Приписами ст.5\~ЗУ «Про\~статус ветеранів\~війни,\~гарантії їх\~соціального захисту»\~№ 3551-XII від 22.10.1993 (в редакції, яка діяла на момент надання [PERSON] статусу учасника бойових дій) визначено, що учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час*.______* Перелік підрозділів, що входили до складу діючої армії, та інших формувань визначається Кабінетом Міністрів України. Отже, судом встановлено, що [PERSON] є військовослужбовцем під час дії особливого періоду, який брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, та перебував безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що підстав для стягнення з [PERSON] 3% річних не має, а відтак у задоволенні вказаних позовних вимог слід відмовити. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2\~422,40 грн., що підтверджується платіжною інструкцією від 31.05.2024. Таким чином, з відповідача [PERSON] на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 2\~406,41 грн, який є пропорційним розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial