Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-03 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина на період його навчання. В обгрунтування позову зазначила, що перебувала з відповідачем у шлюбі та мають з відповідачем спільну дитину \~\~ [PERSON] , [INFO] . Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 28.12.2015 шлюб було розірвано та цим же рішенням з відповідача стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісяця до досягнення повноліття. Син на\~даний час\~є здобувачем\~освіти у\~вищому учбовому\~закладі за\~денною формою\~навчання,\~проживає із\~позивачем та\~перебуває на\~її повному\~утриманні. У зв`язку з скрутним матеріальним становищем та необхідністю забезпечувати потреби сина,\~пов`язані з\~його навчанням,\~позивач просить\~стягнути з\~відповідача аліменти\~на утримання\~повнолітнього сина\~на період\~його навчання.\~ Ухвалою суду від 29.01.2025 розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідач надав відзив на позов, у якому проти його задоволення заперечив. Зазначив, що позивачем не надано жодного доказу на підтвердження факту спільного проживання із сином, оскільки надані нею Довідка та Витяг містять відомості про реєстрацію за вказаною в них адресою станом відповідно на 27.01.2021 та на 05.12.2023, а не на час звернення з позовом до суду. Також не надано доказів на підтвердження факту знаходження ситна на повному матеріальному утриманні позивача. Проведення оплати за навчання сина 23.08.2024 та 20.01.2025, на думку відповідача, здійснювалося за рахунок аліментів, які він сплачував. Також відповідач стверджує, що у добровільному порядку сплачує кошти на утримання сина. Так, у відповідності до ч. 1 ст. 187 Сімейного кодексу України 09.01.2025 він подав заяву за місцем роботи про відрахування аліментів на користь сина на його рахунок у банківській установі в розмірі 1/6 частини його доходу. Вважає, що відрахування на підставі його заяви коштів із заробітної плати забезпечить не лише оплату його навчання, а й даватиме йому можливість самостійно нести поточні витрати на власні потреби. В задоволенні позову просить відмовити. До відзиву надав копії заяви про відрахування аліментів на адресу АТ «Будіндустрія» від 09.01.2025 з реквізитами банківського рахунку сина та відміткою про реєстрацію та листа за підписом директора АТ «Будіндустрія» від 03.02.2025 № 155/БІ-24 про надання довідки банківської установи з реквізитами отримувача аліментів. У судовому засіданні 04.03.2025 позивач підтримала свої позовні вимоги, а також заявила клопотання про долучення до матеріалів справи доказів на спростування наданої відповідачем у своєму відзиві на позов інформації, яке судом задоволено. Також вказала, що відповідач із сином не спілкується та йому добровільно не допомагає. Відповідач у судовому засіданні заперечив проти задоволення позову, вказавши, що з часу розлучення з позивачем, постійно сплачував аліменти на утримання сина. Після досягнення ним 18 років, зустрічався з сином, який надав йому номер рахунку банківської карти для перерахування коштів. Указаний рахунок відповідач надав за місцем своєї роботи для щомісячного перерахування 1/6 частини свого заробітку на сплату аліментів. Також відповідач вказав, що заперечує проти стягнення аліментів на користь позивача, проте згоден перераховувати ці кошти безпосередньо на банківський рахунок сина, щоб він міг самостійно ними розпорядитися. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 04.09.2004 (а.с. 17-18). Від шлюбу мають мають неповнолітню дитину сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 8). Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 28.12.2015 шлюб між сторонами було розірвано та цим же рішенням з відповідача стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ним повноліття (а.с. 19, 19 зворот). На даний час [PERSON] досяг повноліття, проте проживає разом з позивачем, про що вказує позивач та що підтверджується фактом реєстрації за однією адресою із позивачем (а.с. 6, 12, 46). Факт спільного проживання позивача та її сина за адресою: [ADDRESS] також підтверджується актом про встановлення факту проживання від 03.03.2025, складеним головою правління ОСББ «Кошового, 35» Сергеєнком В.О. в присутності свідків [PERSON] та [PERSON] (а.с. 47). Згідно з довідкою за підписом директора Навчально-наукового інституту бізнесу, економіки та адміністрування Національного Університету «Чернігівська політехніка» від 10.01.2025 № 2760, [PERSON] навчається на І курсі у вищевказаному інституті за денною формою навчання. Термін навчання - з 01.09.2024 по 30.06.2028 (а.с. 13). Відповідно до довідки про доходи відповідача, виданої АТ «Будіндустрія», за період з липня по грудень 2024 року загальна сума його доходів без урахування аліментів склала 179\~091 грн. Крім цього з нього утримано за цей же період 46\~105,72 грн аліментів (а.с. 38). Згідно із свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , позивач є також матір`ю [PERSON] , народженої [INFO] (а.с. 50). Згідно із свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , відповідач є також батьком [PERSON] , народженому [INFO] (а.с. 37). У своїй позовні заяві позивач вказує, що оскільки син навчається на денній формі навчання, то не має можливості працевлаштуватися. Син знаходиться на повному утриманні позивача. Відповідач не надає матеріальної допомоги сину, після того як сину виповнилося 18 років. Натомість відповідач офіційно працює, має постійний доход та можливість сплачувати аліменти. Положеннями ч. ч. 1, 3 ст. 199 Сімейного кодексу України (далі - СК України) визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Тож стягнення із батьків аліментів на утримання повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, є одним із механізмів забезпечення реалізації особою права на освіту, який узгоджується із соціальною спрямованістю держави та моральними засадами суспільства. Верховний Суд у постанові від 17.04.2019 у справі № 644/3610/16 (провадження № 61-12782св18) зробив висновок про те, що Сімейним Кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків, брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. У постанові від 16 лютого 2022 року у справі № 381/2423/20 (провадження № 61-17937св21) Верховний Суд виснував, що стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, потрібних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (ст. 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст. ст. 199, 200, 201 цього Кодексу). Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, існує незалежно від форми навчання. При визначенні розміру аліментів потрібно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. У відповідності до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За приписами ч. 1\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Позивач надала до суду належні та допустимі докази на підтвердження своїх позовних вимог, натомість відповідач, заперечуючи проти задоволення позову, доказів, які б спростовували твердження позивача до суду не надав. Суд вважає встановленим той факт, що у зв`язку з навчанням [PERSON] потребує матеріальної допомоги, яку мають надавати як позивач, так і відповідач. Вирішуючи питання щодо спроможності відповідача надавати матеріальну допомогу на повнолітнього сина, який продовжує навчатися, суд не встановив наявності обставин, які б перешкоджали йому у виконанні його батьківських обов`язків стосовно повнолітнього сина та враховує, що відповідач має стабільний дохід, що вбачається з довідки про доходи, виданої АТ «Будіндустрія». Вирішуючи питання щодо розміру аліментів суд враховує, що позивачка не надала суду детальний розрахунок потреб коштів на утримання дитини під час її навчання, окрім договору, що підтверджує вартість навчання. При цьому сам факт такого навчання суд пов`язує з необхідністю надання батьками матеріальної допомоги дитині. Також суд враховує, що у відповідача на даний час нова сім`я та малолітня дитина, яка теж перебуває на його утриманні та потребує матеріального забезпечення. Виходячи з засад розумності та справедливості, суд доходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання повнолітнього сина до закінчення навчання чи до досягнення ним двадцятитрьохрічного віку у розмірі 1/5 частини з усіх видів його заробітку. Суд також зазначає, що згідно із ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника аліментів або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно з ч. 1 ст. 430 Цивільного процесуального кодексу України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 та п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України під час ухвалення судового рішення суд вирішує питання про розподіл судових витрат. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. На підставі ч. ч. 2, 6 ст. 141 ЦПК України, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору у даній категорії справ, з відповідача на користь держави підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 1211 грн 20 коп.

Outcome: partial