Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-16 00:00:00

09.12.2024 до Балаклійського районного суду Харківської області надійшла позовна заява адвоката Турка-Романюк Аліни Сергіївни, яка діє в інтересах [PERSON] , у якій просила стягнути з відповідача заборгованість за договором оренди земельної ділянки від 08.01.2008 зі сплати орендної плати у розмірі 22573,94 грн., за договором оренди земельної ділянки від 08.10.2007 зі сплати орендної плати у розмірі 22899,96 грн., а всього 45473,90 грн.; розірвати договір оренди земельної ділянки від 08.01.2008 (з урахуванням додаткової угоди від 09.10.2014) на земельну ділянку, площею 5,7924 га, кадастровий номер 6320288000:05:000:0080; розірвати договір оренди земельної ділянки від 08.10.2007 (з урахуванням додаткової угоди від 09.10.2014) на земельну ділянку, площею 5,7924 га, кадастровий номер 6320288000:05:000:0081; та стягнути судові витрати. В обґрунтування позову зазначила, що [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, серії Р2 № 763301 від 03.04.2002, належить земельна ділянка, площею 5,7924 га, кадастровий номер 6320288000:05:000:0080, яка розташована на території Яковенківської сільської ради Балаклійського району Харківської області. 08.01.2008 між [PERSON] , як орендодавцем, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна аграрна компанія «Балінвест», як орендарем, було укладено договір оренди земельної ділянки. 09.10.2014 між [PERSON] та Відповідачем укладено додаткову угоду до Договору оренди щодо строку дії Договору та розміру орендної плати. 14.02.2017 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано право оренди на підставі укладеного Договору оренди та Додаткової угоди за Відповідачем. Крім того, [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданим 11.10.2021 приватним нотаріусом Ізюмського районного нотаріального округу Харківської області Голуб В.В., отримала у спадок після смерті [PERSON] та набула права власності на земельну ділянку, площею 5,7924 га, кадастровий номер 6320288000:05:000:0081, розташовану на території Яковенківської сільської ради Балаклійського району Харківської області. [PERSON] , спадкоємицею якого є [PERSON] , на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, серії Р2 № 763309 від 03.04.2002, належала земельна ділянка, площею 5,7924 га, кадастровий номер 6320288000:05:000:0081, яка розташована на території Яковенківської сільської ради Балаклійського району Харківської області. 08.10.2007 між [PERSON] , як орендодавцем, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна аграрна компанія «Балінвест», як орендарем, було укладено договір оренди земельної ділянки. 19.09.2016 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано право оренди на підставі Договору оренди за [PERSON] . 11.10.2021 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано право власності на Земельну ділянку за Позивачем. Відповідач порушив свої зобов`язання за Договорами оренди зі сплати орендної плати за 2022 та 2023 роки, який зобов`язаний був сплатити на користь Позивача: орендну плату за 2022 рік з урахуванням щорічної індексації у розмірі 11643,49 грн. та 11969,51 грн.; орендну плату за 2023 рік з урахуванням щорічної індексації у розмірі 10930,45 грн. та 10930,45 грн. Таким чином, у Відповідача перед Позивачем існує заборгованість за Договорами оренди зі сплати орендної плати за 2022 та 2023 роки у розмірі 45473,90 грн. Вважає, що Відповідачем істотно порушено умови Договорів оренди, а саме: Відповідачем у визначені Договорами оренди строки не сплачено на користь Позивача оренду плату за 2022 та 2023 роки, що відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК та п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК є підставою для розірвання Договору оренди за рішенням суду. Ухвалою судді Балаклійського районного суду Харківської області від 16.12.2024 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначене судове засідання по розгляду позовної заяви. 30.12.2024 через особистий кабінет у системі "Електронний суд" представник відповідача подав відзив, у якому просив відмовити у задоволенні позовної вимоги про розірвання договору оренди, не заперечував проти часткового задоволення позовної вимоги позивача про стягнення суми заборгованості зі сплати орендної плати. На обґрунтування своїх пояснень зазначив, що розірвання порушеного договору як санкція має бути максимально збалансованим, відповідати тяжкості правопорушення й застосовується у випадку систематичного порушення договору оренди земельної ділянки. Так, не можна застосовувати розірвання договору як наслідок порушення зобов`язання з огляду на неможливість використання відповідачем земельної ділянки за цільовим призначенням протягом 2022 року у зв`язку з тимчасовою окупацією с. Яковенкове (місце розташування земельної ділянки), яке перебувало під тимчасовою окупацією з 28.02.2022 по 11.09.2022. У зв`язку з цим відповідач був позбавлений можливості користуватися земельною ділянкою протягом цього періоду для отримання доходів, які є джерелом сплати орендної плати. Більш того, наслідком активних бойових дій та окупації є забруднення полів та інших територій вибухонебезпечними предметами. Оскільки земельна ділянка, що орендується, знаходиться на території с. Яковенкове, яке з 28.02.2022 було окупованим, а з 11.09.2022 є територією можливих бойових дій, вона не могла використовуватися одразу після деокупації у зв`язку із її можливим забрудненням вибухонебезпечними предметами, а тому відповідач не мав вільного безпечного доступу до об`єкту оренди. До того ж зазначив, що 23.12.2024 на електронну пошту представника відповідача був надісланий лист від ГУ ДСНС у Харківській області, до якого долучена відповідь про надання інформації (вих. № 65040-12004/65122 від 23.12.2024). Із змісту вказаної відповіді вбачається, що піротехнічними розрахунками заходи з проведення нетехнічного обстеження та розмінування на ділянках з кадастровим номером 6320288000:05:000:0080\~та 6320288000:05:000:0081 не проводилися. Таким чином, жодних обстежень на спірній земельній ділянці, а отже й розмінування/очищення деокупованої території не проводились. Аналогічні твердження також містяться у звіті старости Яковенківського старостинського округу від 15.04.2024 (розміщеного за посиланням https://balakleyamer.gov.ua/?p=20017), в якому було зазначено, що після деокупації території старостату розмінування сільськогосподарських земель не проводилось. При цьому, відсутність безпечного доступу до земельної ділянки (яка потребувала обстежень на предмет забруднення вибухонебезпечними предметами) необхідно розглядати у сукупності із стислими термінами проведення осінньої сівби (яка починається у середині вересня) та неможливістю підготуватися до неї. У зв`язку з сезонним характером використання земельної ділянки, орендар не міг одразу з 11.09.2022 повернутися до цільового використання об`єкту оренди (здійснення сівби), адже обстеження на предмет наявності вибухонебезпечних предметів на земельній ділянці не були проведені, а с. Яковенкове з дати деокупації є територією можливих бойових дій. Не проведення сівби у визначені терміни унеможливлює подальше використання земельної ділянки за цільовим призначенням до наступної посівної кампанії та отримання орендарем доходів, які є джерелом сплати орендної плати. Певні роботи з використання земельної ділянки проводяться виключно у визначені місяці. Не проведення таких робіт у відведені для цього строки матиме наслідком повне зупинення сільськогосподарського циклу, можливість розпочати який настане тільки в наступному році. Так, період тимчасової окупації с. Яковенкове, на території якого розміщена спірна земельна ділянка, з 24.02.2024 до 11.09.2024 повністю виключає можливість у відповідача здійснити весняну посівну кампанію. Зокрема, у відео зверненні від 31 березня 2022 року прем`єр-міністр України Денис Шмигаль повідомив, що у 20 областях України вже почалася посівна (https: // www. kmu. gov. ua / news / ukrayinska - harchova - promislovist - rozgortatime - novi potuzhnosti - premyer-ministr), а із публікації Міністерства аграрної політики та продовольства України від 17 червня 2022 (розміщеного на офіційному веб-сайті міністерства за посиланням https://minagro.gov.ua/news/v-ukraini-zavershena-posivna- kampaniia-2022) вбачається, що весняна посівна кампанія в Україні завершилася 16 червня 2022 року. Осіння сівба, під час якої сіють озимі культури, проводиться в середині вересня, а збирання врожаю відбувається з середини літа, тобто також у період, коли місцерозташування об`єкту оренди перебувало під тимчасовою окупацією. Більш того, саме по собі проведення посівної кампанії потребує здійснення відповідних підготовчих дій: закупівлі добрив, насіння, палива, оброблення земельної ділянки та підготовки сівалок. При цьому, с. Яковенкове було звільнено з під окупації лише 11.09.2022 та з цього моменту є територією можливих бойових дій, а наслідками такої окупації є відсутність безпечного доступу аграріїв до земельних ділянок, що потребувало б час для обстеження їх на предмет ймовірного забруднення вибухонебезпечними предметами. Вказані заходи з підготовки до проведення осінньої посівної кампанії, а також безпосереднє здійснення сівби, не могли бути вжиті орендарем у зв`язку із: 1) періодом окупації с. Яковенкове; 2) наслідками такої окупації у вигляді відсутності безпечного доступу до земельних ділянок, які потребували обстеження на предмет забруднення вибухонебезпечними предметами; 3) неможливість передбачити дату деокупації с. Яковенкове та, відповідно, підготуватися до проведення сівби. Таким чином, у зв`язку із стислими термінами проведення осінньої посівної кампанії, орендар не міг здійснити сівбу, що призвело до повного зупинення сільськогосподарського циклу. Отже, не маючи об`єктивної можливості провести весняну чи осінню посівну кампанію у 2022 році, орендар фактично залишився без доходу та не міг використовувати земельну ділянку за цільовим призначенням протягом всього періоду до наступної (в 2023-му році) посівної кампанії. Не маючи об`єктивної можливості провести весняну чи осінню посівну кампанію у 2022 році, орендар фактично залишився без доходу та не міг використовувати земельну ділянку за цільовим призначенням протягом всього періоду до наступної (в 2023-му році) посівної кампанії. Окрім цього, оброблення спірної земельної ділянки з метою захисту посівів є способом її використання, що цілком відповідає її цільовому призначенню та можливість проведення якого очікується орендарем. Хоча саме по собі не оброблення земельної ділянки, що призвело до втрати її родючості, не можна вважати підставою для звільнення відповідача від відповідальності, проте об`єктивна неможливість (зумовлена перебуванням земельної ділянки на тимчасово окупованій території та забрудненням вибухонебезпечними предметами) використання об`єкту оренди за його цільовим призначенням (здійснення посівів, догляд та обробка врожаю) дійсно виключає вину орендаря та звільняє його від сплати орендної плати. У своєму відзиві відповідач посилається на ч. 4 ст. 762 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використано ним через обставини, за які він не відповідає. Таким чином, орендар як сторона спірного договору оренди не допустив порушення умов договору, суб`єктивна сторона яких знаходилася б у сфері його впливу або контролю. За вказаних обставин, при відсутності вини орендаря у простроченні сплати орендної плати за 2022 рік, не можна вважати порушення строків сплати орендної плати систематичними, що виключає у даному випадку наявність умов для розірвання договору із заявленої позивачем підстави. Відповідно до рішення Харківської обласної ради від 14.02.2023 № 502-VIII "Про наявність обставин непереборної сили та затвердження переліку суб`єктів господарювання - юридичних осіб сільськогосподарських товаровиробників, що постраждали внаслідок обставин непереборної сили", обставини, що склалися на території Харківської області у зв`язку з російською військовою агресією проти України та стали підставою введення воєнного стану в Україні, були визнані обставинами непереборної сили з 24 лютого 2022 року до дня припинення чи скасування воєнного стану. Рішенням було затверджено перелік суб`єктів господарювання - юридичних осіб сільськогосподарських товаровиробників, що постраждали внаслідок обставин непереборної сили, до якого віднесено ТОВ "ІАК "БАЛІНВЕСТ". У пояснювальній записці до проекту зазначеного рішення вказується, що підставою його прийняття стала значна кількість звернень агропромислових підприємств, що здійснюють господарську діяльність на території Харківської області, з повідомленням про те, що належні їм земельні ділянки сільськогосподарського призначення, інше рухоме та нерухоме майно знаходилися на тимчасово окупованих територіях Харківської області, а також в районах проведення воєнних (бойових) дій. Таким чином, прострочення сплати орендної плати не можна вважати порушенням зобов`язання, що мало місце з вини орендаря, а тому до такого орендаря не можна застосовувати заходи відповідальності, передбачені ст. 611 ЦК України, серед яких і припинення зобов`язання внаслідок його розірвання. Віднесення відповідача до переліку суб`єктів господарювання - юридичних осіб сільськогосподарських товаровиробників, що постраждали внаслідок обставин непереборної сили, вказує на наявність форс-мажорних обставин (події на території Харківської області у зв`язку з російською військовою агресією та їх вплив на господарську діяльність відповідача) саме для цього суб`єкта. За вказаних обставин, враховуючи неможливість відповідача використовувати земельну ділянку за цільовим призначенням протягом 2022 року (у зв`язку із сезонним характером господарювання, тимчасовою окупацією та відсутністю безпечного доступу до об`єкту оренди за її наслідком), а також підтверджену рішенням Харківської обласної ради від 14 лютого 2023 року № 502-VIII наявність обставин непереборної сили щодо ТОВ "ІАК "БАЛІНВЕСТ" (відповідно до переліку), не можна застосовувати розірвання договору як наслідок порушення зобов`язання при відсутності вини орендаря та систематичності у простроченні сплати орендної плати. Крім того, представник відповідача не погоджується з наданим позивачем розрахунком заборгованості за сплати орендної плати, вважає, що позивачем здійснено подвійну індексацію нормативної грошової оцінки і орендної плати одночасно, що є недопустимим. 31.12.2024 представник позивача подав через систему "Електронний суд" відповідь на відзив, де зазначив, що договором оренди передбачено право орендодавця на своєчасну виплату орендної плати, в свою чергу орендар зобов`язаний своєчасно вносити орендну плату. Вважає необґрунтованими доводи відповідача щодо неможливості використання земельної ділянки у період з 28.02.2022 до 11.09.2022, оскільки сільськогосподарське виробництво (вирощування зернових, зернобобових та олійних культур) є сезонним видом господарювання і використання спірної ділянки відбувається не постійно, кожного дня, а лише з певною періодичністю, тобто навіть тоді, коли фактично відповідач нею не користувався. Зазначає, що відповідачем не надано доказів, що спірна ділянка в 2021 році не була засіяна озимою пшеницею або у 2022 ярими культурами та після 11.09.2022 не відбувалося збирання врожаю внаслідок цієї сівби. Також нічим не підтверджено, що відповідач фактично залишився без доходу на весь період до збору врожаю після наступної посівної кампанії у 2023 році. Наданий Відповідачем лист ГУ ДСНС України у Харківській області від 23.12.2024 не підтверджує забруднення орендованої земельної ділянки вибухонебезпечними предметами. Наведені вище документи, які б могли це підтверджувати, відповідачем не надавалися. Відповідачем не надано відповідні заяви подані ним до відповідних суб`єктів владних повноважень в яких би він просив визнати непридатною для використання орендовану земельну ділянку у зв`язку з потенційним її забрудненням вибухонебезпечними предметами, також не надано відповідних рішень військової адміністрації про це, зокрема, за 2022 рік, не надано доказів, які б підтверджували забруднення орендованої земельної ділянки вибухонебезпечними предметами та неможливість відповідача користуватися цієї земельною ділянкою у зв`язку з цим. З рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 16.08.2024, яке набрало законної сили, встановлено, що 01.05.2023 між ТОВ ДП "Степове" та ТОВ "ІАК "БАЛІНВЕСТ" укладено договір суборенди землі № 01/05-СЗ-23 від 01.05.2023, за умовами якого орендар ТОВ "ІАК "БАЛІНВЕСТ" передає, а суборендар ТОВ ДП "Степове" приймає земельні ділянки, виділені в натурі (на місцевості) у встановленому законом порядку, розташовані на території Харківської області, загальною площею 3 354,2665 га у строкове платне користування без змін цільового призначення. Строк дії договору до 01.02.2024, суборендна плата виплачується шляхом перерахування коштів на банківський рахунок орендаря у такому порядку: 100% суборендної плати у строк до 16.02.2024 включно. Розмір суборендної плати складав 2 347 986,55 грн. Таким чином, відповідачу було достеменно відомо, що після деокупації території Яковенківської сільської ради тобто з 11.09.2024 орендовані ним земельні ділянки загальною площею в 3 354,2665 га, не були забруднені вибухонебезпечними предметами. Вищезазначеними судовими рішеннями також спростовуються твердження відповідача, що він залишився без доходу, оскільки розмір суборендної плати за договором суборенди укладеним між відповідачем та ТОВ ДП "Степове" становить 2 347 986,55 грн. Стосовно тверджень відповідача щодо неправильності розрахунку заборгованості зі сплати орендної плати позивач зазначає, що під час здійснення вказаного вище розрахунку позивач керувався ст. 21 Закону України "Про оренду землі", де зазначено, що обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. У договорі відсутні умови, які б передбачали, що обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється без урахування індексів інфляції. Отже, обчислення розміру орендної плати за договором оренди здійснюється і з урахуванням індексів інфляції. Щодо посилання Позивача на Постанову Верховного Суду від 16.03.2020 у справі № 922/1658/19[14] на підтвердження своїх аргументів та заперечень стосовно того, що одночасна подвійна індексація орендної плати та індексація НГО землі не повинна застосовуватися позивач вважає такі міркування, аргументи та заперечення відповідача також безпідставними з огляду на не подібність цієї справи та справи № 922/1658/19. 06.01.2025 представником відповідача через систему "Електронний суд" подані заперечення, в яких він наполягає на своїх раніше наведених доводах та зауважує на тому, що 28.02.2022 до 11.09.2022 с. Яковенкове перебувало під тимчасовою окупацією, а тому відповідач був позбавлений можливості провести весняну посівну кампанію ярих зернових, бобових і олійних культур, а також не мав можливості здійснювати догляд та обробку врожаю зимових культур з метою попередження їхньої загибелі. Щодо посилання позивача на рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 16.08.2024 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29.11.2024 справі №400/5939/24, відповідач зазначив, що із встановлених судом у зазначеній справі обставин вбачається, що передача відповідачем орендованих земельних ділянок загальною площею в 3 354,2665 га в суборенду відбулася у 2023 році. Жодних доказів того що у суборенду була передана саме спірна земельна ділянка позивач не надає, із встановлених судом у даній справі обставин відома лише загальна площа переданих у суборенду земельних ділянок, а також їх місцерозташування, але не конкретні земельні ділянки з кадастровими номерами. Вказані обставини аж ніяк не спростовують доводи відповідача щодо неможливості використовувати земельні ділянки у 2022 році, а навпаки, підтверджує його твердження, що відновлення циклу сільськогосподарського виробництва можливе було лише під час наступної весняної посівної кампанії, тобто навесні 2023 року, коли й був укладений договір суборенди земельних ділянок. При цьому, відповідач не заперечує проти його обов`язку зі сплати орендної плати за 2023 рік, а лише вказує на неможливість використати об`єкт оренди за його цільовим призначенням у 2022 році внаслідок повномасштабної військової агресії та сезонного характеру використання, який потребує здійснення послідовного комплексу робіт у визначені терміни. В цілому заперечення відповідача кореспондуються з викладеними ним запереченнями у відзиві на позовну заяву. 13.02.2025 представником позивача подано клопотання про витребування у Головного управління ДПС у Миколаївській області копію договору суборенди землі №01/05-СЗ-23 від 01.05.2023 та додатків до нього, укладеного між ТОВ ІАК «Балінвест» та ТОВ ДП «Степове», оскільки сумнівається в добросовісності Відповідача, яке ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 13.02.2025 було задоволено. 18.02.2025 на виконання вказаної ухвали суду, Головним управлінням ДПС у Миколаївській області надано копію договору суборенди землі №01/05-СЗ-23 від 01.05.2023 та додатки до нього, укладеного між ТОВ ІАК «Балінвест» та ТОВ ДП «Степове». 17.03.2025 через систему "Електронний суд" представник позивача подав додаткові пояснення, де зазначив, що відповідачем не надано будь-яких доказів забруднення орендованих ним земельних ділянок, інших земельних ділянок, що примикають до орендованих земельних ділянок, під`їзних шляхів до орендованих земельних ділянок вибухонебезпечними предметами. Відповідачем не надавалися будь-які докази, які підтверджують хоча б намір у відповідний період провести дії пов`язані з обстеженням орендованих земельних ділянок та подальшого за необхідності їх очищення від вибухонебезпечних предметів. Не прямі висновки Відповідача про те, що якщо орендовані земельні ділянки знаходились в тимчасовій окупації, не можуть апріорі або автоматично вважати орендовані земельні ділянки забрудненими вибухонебезпечними предметами. Відповідач вказує, що він не міг використовувати орендовані земельні ділянки протягом всього 2022 року (у зв`язку із сезонним характером господарювання, тимчасовою окупацією та в подальшому у зв`язку з небезпекою через забруднення вибухонебезпечними предметами). Отже, Відповідач звільняється від сплати орендної плати за 2022 рік, а це виключає систематичність у несплаті орендної плати. Такі аргументи Відповідача вважає безпідставними, оскільки в Єдиному державному реєстрі судових рішень опубліковано рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 16.08.2024, яке залишено без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29.11.2024, у справі №400/5939/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Дослідне підприємство «Степове» до Головного управління ДПС у Миколаївській області, Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування рішень з питань зупинення реєстрації податкових накладних/розрахунків та зобов`язання вчинити певні дії. У вищезазначених судових рішеннях встановлено наступні обставини: 01.05.2023 між ТОВ ДП «Степове» та ТОВ «Інвестиційна аграрна компанія «Балінвест» укладено договір суборенди землі № 01/05-СЗ-23 від 01.05.2023, згідно умов якого орендар ТОВ «Інвестиційна аграрна компанія «Балінвест» передає, а суборендар ТОВ ДП «Степове» приймає у тимчасове користування земельні ділянки у строкове платне користування без змін цільового призначення. Відповідно до п. 1.3 договору, зазначені земельні ділянки виділені в натурі (на місцевості) у встановленому законом порядку, розташовані на території Харківської області. Загальна площа земельних ділянок відповідно до додатку № 1 до договору суборенди землі від 01.05.2023 року № 01/05-СЗ-23 складає 3 354,2665 га. Отже, Відповідачем в суборенду ТОВ ДП «Степове» в 2023 році було передано 3 354,2665 га земельних ділянок. За інформацією/даними української аналітичної системи YouControl загальний банк землі Відповідача станом на 09.12.2024 становить 3 396,2262 га (725 земельних ділянок), з яких 3 244,2677 га є землями приватної власності, 149,7749 га є землями комунальної власності, 2,0726 га землі, статус якої не визначено. Всі зазначені земельні ділянки знаходяться в Харківській області. З огляду на вищезазначене вбачається, що Відповідачем в суборенду ТОВ ДП «Степове» було передано майже всі земельні ділянки приватної, комунальної та державної власності, якими користується Відповідач та які зареєстровані за Відповідачем (як орендарем або власником цих земельних ділянок) в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, в тому числі, також спірні земельні ділянки. Отже, посівна компанія та збір врожаю в 2023 році на орендованих Відповідачем земельних ділянках (які з 01.05.2023 передані в суборенду), загальною площею в 3 354,2665 га, проводилися, в тому числі, і на спірних земельних ділянках. Вважає, що передумовою передачі Відповідачем орендованих земельних ділянок загальною площею в 3 354,2665 га, в тому числі, і спірних земельних ділянок в суборенду ТОВ ДП «Степове», подальшого проведення посівної кампанії та збору врожаю слугувала необхідність з`ясування та встановлення для сторін договору суборенди факту відсутності забруднення цих земельних ділянок вибухонебезпечними предметами, яка повинна була відбуватися після 11.09.2024, тобто після деокупації територій, де знаходяться спірні земельні ділянки. Інакше, зазначений у вищенаведених судових рішенням договір суборенди не був би укладений між Відповідачем, як суборендодавцем, та ТОВ ДП «Степове», як суборендарем, та подальша посівна кампанія та збір врожаю на цих земельних ділянках не відбувалася б. Вважає, якщо Відповідач після 11.09.2022 самостійно не здійснював дії пов`язані з обстеженням та за необхідності подальшим очищенням орендованих ним земельних ділянок від вибухонебезпечних предметів, то Відповідачу було достеменно відомо, що після деокупації території Яковенківської сільської ради, тобто з 11.09.2024 орендовані ним земельні ділянки загальною площею 3 354,2665 га, в тому числі, і спірні земельні ділянки, не були забруднені вибухонебезпечними предметами. Вищезазначеними судовими рішеннями та договором суборенди також спростовуються твердження Відповідача, що він залишився без доходу, оскільки розмір суборендної плати за договором суборенди укладеним між Відповідачем та ТОВ ДП «Степове» становить 2 347 986,55 грн. Вважає, що вищенаведене у своїй сукупності підтверджує недобросовісність Відповідача, як орендодавця, та дискредитує Відповідача, як товариство, яке, як вбачається зі звіту старости Яковенківського старостинського округу від 15.04.2024, вважається основним базовим господарством Яковенківського старостинського округу. Представник позивача адвокат Турка-Романюк А.С. надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала. Представник відповідача адвокат Волторніст С.І. подав заяву про розгляд справи за його відсутності, викладену у відзиві позицію щодо відмови у розірванні договору оренди земельної ділянки та зменшення розміру стягнення заборгованості підтримав. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи згідно ч. 2 ст. 247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що на підставі державного акту на право приватної власності на землю, серії Р 2 № 763301 від 03.04.2002 [PERSON] є власником земельної ділянки, площею 6,1124 га, з яких 5,7924 га ріллі, кадастровий номер 6320288000:05:000:0080, 0,3200 га пасовища, розташованої на території Яковенківської сільської ради Балаклійського району Харківської області (а.с. 23). 08.01.2008 між позивачем і ТОВ ІАК „БАЛІНВЕСТ" було укладено договір оренди земельної ділянки, відповідно до умов якого відповідачу надано в строкове платне користування на 15 років земельну ділянку загальною площею 5,7924 га, у тому числі ріллі 5,7924 га. Грошова нормативна оцінка земельної ділянки становить 57287,88 грн. Договором обумовлено внесення орендної плати до 1 березня наступного року, за який здійснюється орендна плата, у розмірі 1,5% від грошової нормативної оцінки земельної ділянки, що становить 859,32 грн у грошовій формі. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексації. Договором передбачено припинення його дії шляхом розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором (а.с. 25-26). 09.10.2014 між позивачем і ТОВ ІАК „БАЛІНВЕСТ" було укладено додаткову угоду до договору оренди від 08.01.2008, якою було збільшено строк договору на 20 років до 2034 року, встановлено орендну плату в розмірі 5% від проіндексованої нормативної грошової оцінки земельної ділянки, нарахування якої було визначено здійснити з 01.01.2014 (а.с. 29 зворот). 14.02.2017 здійснено державну реєстрацію права власності і права оренди земельної ділянки, площею 5,7924 га, кадастровий номер 6320288000:05:000:0080 (а.с. 24, 30). Крім того, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 11.10.2021 приватним нотаріусом Ізюмського районного нотаріального округу Харківської області Голуб В.В., [PERSON] є власником земельної ділянки, площею 5,7924 га, кадастровий номер 6320288000:05:000:0081, розташованої на території Яковенківської сільської ради Балаклійського району Харківської області (а.с. 43). [PERSON] ,\~спадкоємицею якого\~є [PERSON] ,\~ на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, серії Р2 № 763309 від 03.04.2002, належала земельна ділянка, площею 5,7924 га, кадастровий номер 6320288000:05:000:0081, яка розташована на території Яковенківської сільської ради Балаклійського району Харківської області (а.с. 31). 08.10.2007 між [PERSON] , спадкоємицею якого є позивач [PERSON] , і ТОВ ІАК „БАЛІНВЕСТ" було укладено договір оренди земельної ділянки, відповідно до умов якого відповідачу надано в строкове платне користування на 15 років земельну ділянку загальною площею 5,7925 га, у тому числі ріллі 5,7924 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Грошова нормативна оцінка земельної ділянки становить 57287,91 грн. Договором обумовлено внесення орендної плати до 1 березня наступного року, за який здійснюється орендна плата, у розмірі 1,5% від грошової нормативної оцінки земельної ділянки, що становить 859,32 грн у грошовій формі. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексації. Договором передбачено припинення його дії шляхом розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором (а.с. 33-35). 09.10.2014 між [PERSON] , спадкоємицею якого є позивач [PERSON] , і ТОВ ІАК „БАЛІНВЕСТ" було укладено додаткову угоду до договору оренди від 08.10.2007, якою було збільшено строк договору на 20 років до 2034 року, встановлено орендну плату в розмірі 5% від проіндексованої нормативної грошової оцінки земельної ділянки, нарахування якої було визначено здійснити з 01.01.2014 (а.с. 42). 19.09.2016 здійснено державну реєстрацію права власності і права оренди земельної ділянки, площею 5,7924 га, кадастровий номер 6320288000:05:000:0081 (а.с. 32). 11.02.2021 здійснено державну реєстрацію права власності земельної ділянки, площею 5,7924 га, кадастровий номер 6320288000:05:000:0081 (а.с. 44). Відповідно до ч. 1 ст. 12, ч. 1 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. При цьому, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України). Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків (стаття 11 ЦК України). Згідно із статтею 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Частиною першою статті 15 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату відноситься до істотних умов договору оренди землі. Відповідно до статті 409 ЦК України власник земельної ділянки має право на одержання плати за користування нею. Розмір плати, її форма, умови, порядок та строки її виплати встановлюються договором. Пунктом «в» частини першої статті 96 ЗК України визначено, що землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату. Згідно з частиною другою статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Згідно правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 (провадження № 14-53цс21) у кожному конкретному випадку істотність порушення договору треба оцінювати з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення. Поняття такої істотності закон розкриває за допомогою іншого оціночного поняття «значної міри позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору». Тобто, критерієм істотного порушення договору закон визначив розмір завданої цим порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати те, на що вона очікувала, укладаючи договір. На вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України (частина перша статті 32 Закону України «Про оренду землі»). У пункті «д» частини першої статті 141 ЗК України передбачено, що підставою припинення права користування земельною ділянкою є, зокрема, систематична несплата земельного податку або орендної плати. До відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення ЦК України, при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати застосуванню підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України. Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення договору, визначеної через іншу оціночну категорію - значну міру позбавлення того, на що особа розраховувала при укладенні договору, - відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року у справі № 912/1385/17 (провадження № 12-201гс18). Підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18). Об`єднана Палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 10 жовтня 2019 року у справі № 293/1011/16-ц (провадження № 61-29970сво18) дійшла висновку, що тлумачення пункту «д» частини першої статті 141 ЗК України, частини другої статті 651 ЦК України свідчить, що «несплата орендної плати» охоплює випадки як невиплати орендної плати у цілому, так і її виплата у розмірі меншому, ніж визначено договором (без урахування індексації, індексу інфляції тощо). Сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є підставою для розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена в подальшому заборгованість, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 617 Цивільного кодексу України передбачено можливість звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо сторона договору доведе, що таке порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили (форс-мажору). Частиною 2 статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» визначено, що форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору, зокрема, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, тощо. В зв`язку із запровадженням на території України Указом Президента України № 64 від 24 лютого 2022 року воєнного стану, Торгово-промисловою палатою України (далі - ТПП) було оприлюднено лист № 2024/02.0-7.1 від 28 лютого 2022 року, яким повідомлено, що військова агресія Російської Федерації проти України є форс-мажорною обставиною (обставиною непереборної сили). Це означає, що введення воєнного стану на території України є форс-мажором та є підставою для звільнення від відповідальності за порушення договору, але тільки в тому випадку, якщо саме ця обставина стала підставою для невиконання договірних зобов`язань. Отже, орендар повинен довести факт, що він опинився в ситуації неможливості виконання договірних зобов`язань, або ж виконання договірних зобов`язань внаслідок військової агресії було практично неможливим (через активні воєнні дії, тимчасову окупацію засміченням вибухонебезпечними предметами земельної ділянки, що є предметом договору), це допоможе уникнути відповідальності за порушення договірних зобов`язань. Відповідно до частини 1 статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відповідно до системного аналізу глави 58 ЦК України оренда земельної ділянки є різновидом найму майна, а тому загальні положення про найм (оренду) застосовуються до регулювання відносин з найму (оренди) земельної ділянки, якщо інші правила не передбачено спеціальним Законом. Положення Закону України «Про оренду землі» не забороняють застосування до відносин з оренди землі наведених загальних положень, викладених в статті 762 ЦК України (постанова Верховного Суду від 23 грудня 2019 року у справі № 399/935/16-ц (провадження № 61-304св17)). Згідно з положеннями частини шостої статті 762 ЦК України наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає. У пунктах 6.8-6.10 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08 травня 2018 року у справі № 910/7495/16 (провадження № 12-37гс18) зазначено, що норма частини шостої статті 762 ЦК України визначає в якості підстави звільнення від зобов`язання сплатити орендну плату об`єктивну безпосередню неможливість використовувати передане у найм майно (бути допущеним до приміщення, знаходитись у ньому, зберігати у приміщенні речі тощо) через обставини, за які орендар не відповідає. Обставини, зазначені у нормі частини шостої статті 762 ЦК України, повністю не охоплюються поняттям форс-мажорних обставин, адже на відміну від останніх, ознаками яких є їх об`єктивна та абсолютна дія, а також непередбачуваність, перші можуть бути спричинені, зокрема, й безпосередньо вольовою дією орендодавця, тобто обставини згідно з частиною шостою статті 762 ЦК України можуть включати обставини непереборної сили та випадку, втім не обмежуються ними. Велика Палата Верховного Суду зазначила, що відсутність у частині шостій статті 762 ЦК України вичерпного переліку обставин, які унеможливлюють використання орендарем майна, підстав виникнення таких обставин, засобів їх підтвердження свідчить про те, що підставою для застосування цієї норми є встановлення факту неможливості використання орендарем майна з незалежних від нього причин на загальних підставах, визначених процесуальним законодавством. Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 1364, якою визначено механізм формування єдиного переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією. Актуальний перелік таких територій затверджений наказом Мінреінтеграції від 22 грудня 2022 року № 309, згідно з якою с. Яковенкове Балаклійської міської територіальної громади Харківської області, на території якої розташовані спірні земельні ділянки, з 28 лютого 2022 року по 11 вересня 2022 року перебувало під тимчасовою окупацією, а наразі належить до територій можливих бойових дій. З огляду на викладене суд вважає обґрунтованими доводи відповідача про доведення ним неможливості використання об`єкту оренди з незалежних від нього причин, а саме існування форс-мажорних обставин, які перешкоджали йому виконати передбачений договором сторін обов`язок з виплати позивачу орендної плати за 2022 рік, оскільки земельні ділянки, що розташовані на території с. Яковенкове Балаклійської міської територіальної громади, в період з 28 лютого 2022 року по 11 вересня 2022 року перебували під тимчасовою окупацією та в цей період орендар був позбавлений можливості використовувати спірні земельні ділянку для отримання доходів, в 2022 році орендар не провів посівну компанію. За таких обставин суд вважає обґрунтованими доводи відповідача щодо відсутності його вини у невиконанні обов`язку щодо виплати орендної плати за 2022-2023 роки за договорами оренди земельної ділянки. Отже, суд дійшов висновку, що за відсутності вини орендаря у простроченні сплати орендної плати за 2022 рік, не можна вважати порушення строків сплати орендної плати систематичними, оскільки відповідач був позбавлений можливості користуватись земельними ділянками у період з 28 лютого 2022 року по 11 вересня 2022 року, що виключає в даному випадку наявність підстав для розірвання договору. Таким чином, підстави для задоволення вимоги [PERSON] про розірвання договорів оренди землі відсутні. Що стосується вимоги про стягнення заборгованості зі сплати орендної плати суд виходить з наступного. Відповідно до Методики нормативної грошової оцінки земель населених пунктів, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 23 березня 1995 року № 213, показник нормативної грошової оцінки ріллі, проведеної станом на 01 липня 1995 року (з урахуванням індексації), почав застосовуватися із коефіцієнтом 1,756. В свою чергу 28 лютого 2017 року набрала чинності постанова КМУ від 16 листопада 2016 року № 831, якою затверджено нову Методику нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та не внесено відповідні зміни до Методики № 213. Відповідно до цих змін п. 19-1, яким вводилося в дію використання коефіцієнта 1,756 при розрахунку нормативної грошової оцінки ріллі, було виключено із Методики № 213. А у Методиці № 831 немає згадки про застосування будь-якого коригуючого коефіцієнта до базової нормативної грошової оцінки, проведеної станом на 01 липня 1995 року. Таким чином, починаючи з 01 березня 2017 року коефіцієнт 1,756 до нормативної грошової оцінки ріллі не застосовується та жодний нормативно-правовий акт не вимагає застосування до нормативної грошової оцінки ріллі, яка проведена станом на 01 липня 1995 року, коефіцієнта 1,756. У зв`язку з чим врахування [PERSON] в розрахунку заборгованості коефіцієнта 1,756 є необґрунтованим. Так, суд враховує, що у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16 березня 2020 року у справі № 922/1658/19 зазначено, що нарахування орендної плати за спірний період із застосуванням коефіцієнтів індексації нормативної грошової оцінки земель є безпідставним, оскільки між сторонами не укладено додаткову угоду до договору оренди щодо перерахунку орендної плати з урахуванням коефіцієнту індексації нормативної грошової оцінки землі. Поряд з цим у вказаній постанові Верховний Суд акцентував, що індексація нормативної грошової оцінки не є тотожною індексації орендної плати і обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди (абзац 3 статті 21 Закону України «Про оренду землі»). Нормами статті 21 Закону України «Про оренду землі» визначено, що розмір орендної плати визначається у договорі, а її обчислення (для сплати) здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором. Законодавчо не передбачено автоматичної зміни розміру орендної плати за договором оренди землі з урахуванням щорічної індексації нормативної грошової оцінки. Хоча природа як індексації нормативної грошової оцінки, так і індексації орендної плати базується на індексі споживчих цін, обрахованих Державною службою статистики України, однак індексація нормативної грошової оцінки не є тотожною індексації орендної плати. Водночас, з урахуванням положень статті 21 Закону України «Про оренду землі» та принципу свободи договору, сторони договору оренди землі можуть передбачити саме автоматичну щорічну індексацію нормативної грошової оцінки для визначення розміру орендної плати за договором оренди землі. Проте у такому разі, зважаючи на природу індексації, одночасна подвійна індексація орендної плати та індексація нормативної грошової оцінки не повинна застосовуватися. Виходячи з наведеного, суд вважає, що оскільки встановлено порушення ТОВ умов договору оренди землі щодо сплати орендної плати, а саме за 2022-2023 роки, тому наявні підстави стягнення такої заборгованості, однак за вирахуванням часу, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає, а саме за період з 28 лютого 2022 року по 11 вересня 2022 року. За умовами договору оренди землі від 08.01.2008, з урахуванням додаткової угоди від 09.10.2014 до договору оренди земельної ділянки від 08.01.2008, на земельну ділянку, площею 5,7924 га, кадастровий номер 6320288000:05:000:0080, нормативно грошова оцінки земельної ділянки становить 57287,88 грн, а орендна плата становить 5% від проіндексованої нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Розмір орендної плати за 2022 рік, а саме 169 днів, в які орендар мав можливість використовувати земельну ділянку, складається з щорічної орендної плати в розмірі 2425,03 грн з ПДФО та військовим збором, що розрахована наступним чином: 57287,88 грн (нормативно грошова оцінка земельної ділянки, визначена в п. 4 розділу «Об`єкт оренди» Договору оренди) * 1,152 (коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель за 2008 р.) * 1,059 (коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель за 2009 р.) * 1,0 (коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель за 2010 р.) * 1,0 (коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель за 2011 р.) * 1,0 (коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель за 2012 р.) * 1,0 (коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель за 2013 р.) * 1,249 (коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель за 2014 р.) * 1,2 (коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель за 2015 р.) * 1,0 (коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель за 2016 р.) * 1,0 (коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель за 2017 р.) * 1,0 (коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель за 2018 р.) * 1,0 (коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель за 2019 р.) * 1,0 (коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель за 2020 р.) * 1,0 (коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель за 2021 р.) * 5 % (ставка орендної плати за Додатковою угодою) / 365 * 169 (кількість днів в які орендар мав можливість використовувати земельну ділянку) = 2425,03 грн; За 2023 рік 5761,26 грн з ПДФО та військовим збором, що розрахована наступним чином: 57 287,88 грн. (нормативно грошова оцінка земельної ділянки, визначена в п. 4 розділу «Об`єкт оренди» Договору оренди) * 1,152 (коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель за 2008 р.) * 1,059 (коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель за 2009 р.) * 1,0 (коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель за 2010 р.) * 1,0 (коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель за 2011 р.) * 1,0 (коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель за 2012 р.) * 1,0 (коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель за 2013 р.) * 1,249 (коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель за 2014 р.) * 1,2 (коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель за 2015 р.) * 1,0 (коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель за 2016 р.) * 1,0 (коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель за 2017 р.) * 1,0 (коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель за 2018 р.) * 1,0 (коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель за 2019 р.) * 1,0 (коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель за 2020 р.) * 1,0 (коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель за 2021 р.) * 1,1 (коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель за 2022 р.) * 5 % (ставка орендної плати за Додатковою угодою)= 5761,26 грн. Всього до сплати, за договором оренди землі від 08.01.2008, становить 8186,29 грн (2425,03+5761,26= 8186,29). За умовами договору оренди землі від 08.10.2007, з урахуванням додаткової угоди від 09.10.2014 до договору оренди земельної ділянки від 08.10.2007, на земельну ділянку, площею 5,7924 га, кадастровий номер 6320288000:05:000:0081, нормативно грошова оцінки земельної ділянки становить 57287,91 грн, а орендна плата становить 5% від проіндексованої нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Розмір орендної плати за 2022 рік, а саме 169 днів, в які орендар мав можливість використовувати земельну ділянку, складається з щорічної орендної плати в розмірі 2492,94 грн з ПДФО та військовим збором, що розрахована наступним чином: 57287,91 грн (нормативно грошова оцінка земельної ділянки, визначена в п. 4 розділу «Об`єкт оренди» Договору оренди) * 1,028 (коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель за 2007 р.) * 1,152 (коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель за 2008 р.) * 1,059 (коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель за 2009 р.) * 1,0 (коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель за 2010 р.) * 1,0 (коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель за 2011 р.) * 1,0 (коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель за 2012 р.) * 1,0 (коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель за 2013 р.) * 1,249 (коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель за 2014 р.) * 1,2 (коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель за 2015 р.) * 1,0 (коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель за 2016 р.) * 1,0 (коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель за 2017 р.) * 1,0 (коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель за 2018 р.) * 1,0 (коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель за 2019 р.) * 1,0 (коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель за 2020 р.) * 1,0 (коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель за 2021 р.) * 5 % (ставка орендної плати за Додатковою угодою) / 365 * 169 (кількість днів в які орендар мав можливість використовувати земельну ділянку) = 2492,94 грн; За 2023 рік 5922,58 грн з ПДФО та військовим збором, що розрахована наступним чином: 57 287,91 грн. (нормативно грошова оцінка земельної ділянки, визначена в п. 4 розділу «Об`єкт оренди» Договору оренди) * 1,028 (коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель за 2007 р.) * 1,152 (коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель за 2008 р.) * 1,059 (коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель за 2009 р.) * 1,0 (коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель за 2010 р.) * 1,0 (коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель за 2011 р.) * 1,0 (коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель за 2012 р.) * 1,0 (коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель за 2013 р.) * 1,249 (коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель за 2014 р.) * 1,2 (коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель за 2015 р.) * 1,0 (коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель за 2016 р.) * 1,0 (коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель за 2017 р.) * 1,0 (коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель за 2018 р.) * 1,0 (коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель за 2019 р.) * 1,0 (коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель за 2020 р.) * 1,0 (коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель за 2021 р.) * 1,1 (коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель за 2022 р.) * 5 % (ставка орендної плати за Додатковою угодою) = 5922,58 грн. Всього до сплати, за договором оренди землі від 08.10.2007, становить 8415,52 грн (2492,94+5922,58 = 8415,52). Таким чином, всього до сплати становить 16601,81 грн (8415,52+8186,29=16601,81), що і підлягає стягненню з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна аграрна компанія «Балінвест» на користь [PERSON] . Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі "Проніна проти Укра3їни", № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Частиною 1 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до частини 10 статті 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат. Як убачається з матеріалів справи, позивачем за подання до суду позовної заяви сплачено за три позовні вимоги 3633,60 грн судового збору, по 1 211,20 грн за кожну вимогу, дві з яких вимоги немайнового характеру (а.с. 1). Оскільки позовні вимоги [PERSON] задоволено частково (в частині майнової вимоги на 36,50 % та відмовлено у задоволенні немайнової вимоги), тому судовий збір за подачу позовної заяви в розмірі 442,19 грн (3633,60 грн : 3 вимоги) * 36,50%) підлягає стягненню з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна аграрна компанія «Балінвест» на користь [PERSON] . Стосовно витрат позивача на професійну правничу допомогу у сумі 12 000 грн, суд зазначає таке. За приписами ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України). Відповідно до ст. 1 ЗУ "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 ЗУ "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"). На підставі п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Судові витрати на правничу допомогу це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов`язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу. Згідно із ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2 ст. 137 ЦПК України). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). Положеннями ч. 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. 17.09.2024 між АДВОКАТСЬКИМ ОБ`ЄДНАННЯМ "УКРАЇНСЬКИЙ ДІМ ПРАВА" і [PERSON] укладено договір № 128/24 про надання правової допомоги, і угоду № 1 про встановлення гонорару від 17.09.2024, відповідно до яких вартість наданих послуг (складання позовної заяви, її подання до суду, участь у судових засіданнях та підготовка інших судових документів під час розгляді справи в суді першої інстанції) становить: 12 000 грн (а.с. 47-51). З квитанцій до платіжних інструкцій про переказ готівки № 0202610063 від 03.10.2024, № 0202610090 від 04.10.2024, № 0202610037 від 02.10.2024 вбачається, що [PERSON] сплатила АО "УКРАЇНСЬКИЙ ДІМ ПРАВА" грошові кошти у загальній сумі 12 000 гривень за надання правової допомоги за договором № 128/24 від 17.09.2024 і угодою № 1 про встановлення гонорару від 17.09.2024 (а.с. 53). Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що наявні підстави для відшкодування витрат на професійну правову допомогу, оскільки вони є фактично понесеними. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Дослідивши матеріали справи та зміст поданих позивачем документів, суд вважає співмірним наданий адвокатом обсяг послуг з їх вартістю 12 000 грн, враховуючи фактичний вид правової допомоги, складність справи, затрачений час на надання таких послуг. Внаслідок часткового задоволення позову витрати на професійну правничу допомогу на підставі п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, стягненню з відповідача підлягають витрати на правову допомогу в сумі 4381,01 гривень. Враховуючи викладене,

Outcome: partial