Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-04 00:00:00

Представник позивача ПАТ «ДТЗ» звернулась до суду з вищевказаною позовною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що від 13 серпня 2015 року Публічним акціонерним товариством «Дніпропетровський трубний завод» (ПАТ «ДТЗ») - правонаступник «ВАТ «Дніпропетровський трубний завод», було надано у тимчасове платне користування [PERSON] жилу кімнату № [NUMBER] в гуртожитку, розташованому за адресою: [ADDRESS] , в якій також була прописана член його сім`ї [PERSON] . Гуртожиток, в якому мешкають відповідачі, був власністю ПАТ «ДТЗ» до 31 грудня 2023 року. Станом на 01 листопада 2024 року відповідачі мають заборгованість перед позивачем зі сплати за комунальні послуги у розмірі 78 373,69 грн. На неодноразові повідомлення добровільно погасити заборгованість, відповідачі ніяк не реагували, заборгованість не сплачували. Оскільки строк позовної давності, встановлений законодавством України, не дозволяє позивачу вимагати сплати повної суми боргу в судовому порядку, тому здійснено розрахунок заборгованості за спожиті комунальні послуги за період з 01 листопада 2021 року по 31 грудня 2023 року, а загальна сума заборгованості за комунальні послуги з 01 серпня 2021 року по 31 грудня 2023 року, складає 29 701,15 грн. На підставі вищезазначеного, представник позивача звернулась до суду з цією позовною заявою в якій просила стягнути солідарно з відповідачів на користь ПАТ «ДТЗ» 29\~701,15 грн., а також судові витрати. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 січня 2025 року позовну заяву було прийнято до провадження та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін. Представник позивача надала до суду заяву в якій просила справу розглядати без участі їх представника та не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, на підставі ст. ст. 128, 130 ЦПК України повідомлялися належним чином про день, час та місце розгляду справи, також виклик відповідачів здійснювався шляхом оприлюднення повідомлення про виклик до суду на офіційному веб-сайті Ленінського районного суду м. Дніпропетровська, однак заперечень проти позову суду не представили, відзив не надали. 05 березня 2025 року ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська було вирішено питання про заочний розгляд справи. За таких обставин, суд розглянув справу у відсутності учасників справи за правилами спрощеного позовного провадження з можливістю ухвалення заочного рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України, оскільки відповідачі належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, не з`явилися в судове засідання без повідомлення причин, відзиву не подали. При цьому, представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши письмові матеріали справи, дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши надані докази та виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню з таких підстав. Положеннями ч. 1 ст.\~13\~ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що на підставі ордера на жилу площу в гуртожитку №1363 від 13 серпня 2015 року ПАТ «Дніпропетровський трубний завод» було надано у тимчасове платне користування [PERSON] , а також члену його сім`ї, а саме: [PERSON] , жилу кімнату № [NUMBER] , у гуртожитку за адресою: [ADDRESS] (а. с. 12). Матеріалами справи підтверджено, що згідно з довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №112/24 від 08 листопада 2024 року, ліквідатора ПАТ «ДТЗ» Павлової Ю.М., за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] та члени його сім`ї: дружина [PERSON] і син [PERSON] , [INFO] (а. с. 16). В матеріалах справи наявна вимога про сплату боргу від 22 липня 2024 року, адресована [PERSON] , про сплату заборгованості за користування приміщенням кімнатою [ADDRESS] , що належить ПАТ «Дніпропетровський трубний завод» (а. с. 14-15). В матеріалах\~справи наявні\~розрахунок заборгованості\~відповідачів та\~довідка про\~заборгованість по\~особовому рахунку\~№ [NUMBER] \~основного квартиронаймача\~ [PERSON] ,\~що мешкає\~за адресою:\~ [ADDRESS] ,\~зі змісту\~якої вбачається\~існування заборгованості за електроенергію і централізоване водопостачання та водовідведення: за період з листопада по грудень 2021 року 3\~206,82 грн.; за 2022 рік 16\~299,68 грн.; за 2023 рік 10\~194,65 грн., а загалом нарахована заборгованість складає 29\~701,15 грн., а також наявні довідка про кількість мешканців гуртожитку і розрахунок заборгованості відповідачів (а. с. 17-19). Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 130 ЖК України встановлено, що порядок користування жилою площею в гуртожитках визначається законодавством України. Нормами статті 131 ЖК України передбачено, що Примірне положення про користування гуртожитками затверджується Кабінетом Міністрів України після консультацій з громадськістю, що проводяться відповідно до законодавства. Відповідно до Примірного положення про користування гуртожитками органи державної влади, органи місцевого самоврядування, власники гуртожитків після консультацій з громадськістю (громадськими об`єднаннями, створеними з метою захисту інтересів мешканців гуртожитків) за погодженням з профспілками (за наявності) затверджують положення про користування гуртожитками, що перебувають у їхній власності, управлінні, розпорядженні, користуванні. На підставі першого підабзацу абз. 1 п. 11 «Примірного положення про користування гуртожитками», затвердженого Постановою КМУ № 498 від 20 червня 2018 року, наймачі, які користуються жилою площею в гуртожитку, зобов`язані своєчасно сплачувати за проживання в гуртожитку у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Статтею 541 ЦК України передбачено, що солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема, у разі неподільності предмета зобов`язання. Згідно зі ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 статті 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У відповідності до ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання Пунктом 10\~постанови КМУ\~«Про затвердження\~Правил надання\~послуг з\~централізованого опалення,\~постачання холодної\~та гарячої\~води і\~водовідведення та\~типового договору\~про надання\~послуг з\~централізованого опалення,\~постачання холодної\~та гарячої\~води і\~водовідведення» №630 від 21 липня 2005 року визначено, що споживач зобов`язаний вносити щомісячну плату за надані послуги згідно встановлених тарифів. Згідно із п. 35 Правил надання послуг з постачання теплової енергії і типові договори про надання послуг з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 21 серпня 2019 року, розрахунковим періодом для оплати спожитої послуги є календарний місяць. Оплата послуги здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, якщо інший порядок та строки не визначені договором. Відповідно до п. 15 ч. 2 ст.7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII від 09 листопада 2017 року, який введено в дію 01 травня 2019 року, індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону, споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними. Крім цього, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року по справі №712/8916/17 висловлена правова позиція, відповідно до якої факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 26 вересня 2018 року в справі №750/12850/16-ц та від 06 листопада 2019 року в справі №642/2858/16. Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд зазначає, що відповідачами не надано суду жодних доказів, які б спростовували факт існування заявленої позивачем до стягнення заборгованості. Враховуючи вищевикладене, з урахуванням в сукупності всіх досліджених письмових доказів, наявних у матеріалах справи, суд вважає, що позивачем доведено обґрунтованість позовних вимог, а тому суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню також судовий збір у сумі 3 028 грн., тобто по 1 514 грн. з кожного, оскільки судовий збір віднесений до складу судових витрат, які не є зобов`язанням в розумінні ст. 509 ЦК України та відсутні підстави для стягнення їх на підставі ст. 543 ЦК України в солідарному порядку.

Outcome: approved