Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом та просить: - визнати недійсними результати прилюдних торгів з реалізації квартири за адресою: [ADDRESS] , які були проведені 16.11.2020 Державним підприємством «Сетам»; - визнати недійсним протокол проведення електронних торгів виданий Державним підприємством «Сетам» від 16.11.2020 N? 511702 з реалізації квартири за адресою: [ADDRESS] та акт про проведення прилюдних торгів складений Центральним відділом державної виконавчої служби у місті Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про реалізацію квартири за адресою: [ADDRESS] ; - визнати недійсним свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, серія та номер: 1180, виданий 23.12.2020, видавник приватний нотаріус Чернігівського нотаріального округу Баглай А.І.; - витребувати в порядку ч. 3 ст. 388 ЦК України з володіння [PERSON] на користь [PERSON] в інтересах якої діє мати [PERSON] нерухоме майно, а саме квартиру за адресою: [ADDRESS] . Позов обґрунтовано тим, що позивачка є матір`ю неповнолітньої [PERSON] . 22.05.2023 позивачці стало відомо, що відповідно заповіту [PERSON] посвідченого приватним нотаріусом Чернігівського нотаріального округу Амбарновою Л.М. від 01.04.2015, [PERSON] заповів належну йому на час смерті квартиру за адресою: [ADDRESS] доньці [PERSON] . [INFO] [PERSON] - помер. Після його смерті, квартира належна йому на праві власності та яка входила до спадкової маси, була відчужена громадянину [PERSON] на підставі Свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів. Отже, спадкове майно реалізовано після смерті заповідача на прилюдних торгів. Позивач вважає, що проведення прилюдних торгів порушило право доньки на спадкування, тобто отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищевказану квартиру, яке виникло з моменту відкриття спадщини, тобто з дня смерті [PERSON] . Представник відповідача [PERSON] подав відзив на позовну заяву та просив відмовити у задоволенні позову, посилаюсь на те, що правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен встановити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. В даній справі відсутнє суб`єктивне порушене право Позивача при зверненні з даним позовом, оскільки наявна непогашена заборгованість по виконавчому документу, а також нескасованого рішення суду про звернення стягнення на конкретно визначене іпотечне майно. яке знаходилися на примусовому виконанні у державного виконавця. Крім того, Верховний Суд неодноразово зауважував: "що державний виконавець здійснює лише підготовчі дії з метою проведення електронних торгів, а самі електронні торги з реалізації майна організовує і проводить організатор електронних торгів. Дії державного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення електронних торгів, мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання електронних торгів недійсними. Оскільки позивач не посилається на будь-які порушення організатором торгів норм Порядку, а обґрунтовує свої вимоги діями державного виконавця, які мають самостійний спосіб оскарження, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для визнання електронних торгів недійсними" Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 08 липня 2020 року у справі N? 201/18443/17 (провадження N? 61-530св 19). Відповідач наголошує, що Позивач не звертався до суду зі скаргою на дії виконавчої служби. Відповідач є добросовісним набувачем, оскільки спірна квартира була продана в порядку для виконання судового рішення. Позивачем безпідставно пропущено строк на звернення до суду з даним позовом протягом 3 місяців з моменту проведення електронних торгів. Задоволення даного позову, жодним чином не відновить будь-які права Позивача, оскільки виконавча служба буде зобов`язана в будь-якому випадку, звернути стягнення на вказану квартиру з метою виконання рішення суду незалежно від того хто буде власник вказаної квартири та на підставі чого, оскільки припинення іпотеки не відбулося. Позивач так і не зазначає яким саме чином відновляться його права за умови непорушення права Кредитора іпотекодержателя, на користь якого було прийнято відповідне рішення суду про примусовий продаж спірної квартири на електронних торгах. Представник позивача подав відповідь на відзив та просив позов задовольнити в повному обсязі. Позивач у судове засідання не з`явилась, представник просив позов задовольнити. Представник [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву. Відповідачі в судове засідання не з`явились, про час там місце розгляду справи сповіщались належним чином. Третя особа в судове засідання не з`явилась, про час там місце розгляду справи сповіщалась належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд доходить наступного висновку. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 28.04.2016 по справі N?750/8993/15-ц стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 11363051000 від 25.06.2008 в розмірі 30\~996 доларів США 28 центів, з яких: сума кредиту 22\~748\~ доларів США 26 центі, несплачені відсотки за користування кредитом 8\~248\~ доларів США 02 центи, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості 100823 грн. 77 коп., з яких 42492 грн. 56 коп. пеня за прострочення сплати кредиту та 58331 грн. 21 коп. пеня за прострочення сплати процентів. Звернено стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки № 30207Z160 від 25.06.2008 року, укладеного між АТ «УкрСиббанк» та [PERSON] , [PERSON] , що посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Сенюк А.В. та зареєстрований в реєстрі за №3160, а саме трикімнатна квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та належить [PERSON] на підставі свідоцтва право власності на житло, виданого виконкомом Деснянської народної ради народних депутатів 23 березня 1994 року згідно з розпорядженням і наказом від 22 березня 994 року №437, зареєстрованого 30 травня 1996 року Чернігівським міжміським бюро технічної інвентаризації та записаного в реєстрову книгу №162, за реєстраційним номером 16312 та свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.04.2009 року. Встановлено спосіб реалізації нерухомого майна, що належить [PERSON] , а саме на квартиру [ADDRESS] , шляхом проведення прилюдних торгів предмета іпотеки, у межах процедури виконавчого провадження, з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку» та встановити початкову ціну, визначеною на підставі оцінки майна здійсненої суб`єктом оціночної діяльності ТОВ з ІК «Верітекс» згідно звіту про оцінку майна від 21.01.2016 року №VX-2015-006 у розмірі 473150 грн. 00 коп. З вартості реалізації предмету іпотеки задовольнити вимоги ПАТ «УкрСиббанк» за Договором про надання споживчого кредиту №11363051000 від 25.06.2008 року в розмірі 30996,28 доларів США - заборгованість по кредиту і процентам та 100823 грн. 77 коп. пеня за несвоєчасне погашення заборгованості. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Центральним відділом державної виконавчої служби у місті Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) на виконання зазначеного рішення 26 березня 2020 року було відкрито виконавче провадження № 61587958. Згідно акту про реалізацію предмета іпотеки від 07.12.2020 на підставі Порядку реалізації арештованого мана шляхом проведення електронних торгів затвердженого наказом Міністерства юстиції №2813/5 від 29.09.2016 року ДП «Сетам» Міністерства юстиції України за адресою: м. Київ, вул. Стрілецька, 4-б, 16 листопада 2020 року проводив електронні торги (лот №448124) з реалізації предмет іпотеки, квартири [ADDRESS] . Боржник - [PERSON] , має право власності на квартиру, трикімнатна, загальною площею 62,7 кв. м., що знаходиться за адресою [ADDRESS] , на підставі іпотечного договору, серія та номер: 3160, виданий 25.06.2008, виданого: Приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Сенюк А.В. Право власності зареєстровано в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 07.05.2009 року на підставі свідоцтва на спадщину, 3-1358, 10.04.2009, Сапон Г.М., державний нотаріус Першої чернігівської державної нотаріальної контори; свідоцтво про право власності, 23.03.1994, Виконавчий комітет Деснянської районної ради, реєстраційний номер 14700867. Згідно протоколу №511702 сформованого 16.11.2020 року переможцем електронних торгів визнано [PERSON] . Початкова ціна вказана у виконавчому документі - 473150 грн. Ціна продажу нерухомого майна згідно протоколу N? 511702 проведення електронних торгів від 16.11.2020 року - 378520 грн. Сума коштів від продажу нерухомого майна, за винятком винагороди організатора електронних торгів у сумі 18926 грн., внесено на депозитний рахунок Центрального відділу державної виконавчої служби міста Чернігів у сумі 359594,00 грн. Електронні торги відбулись з дотриманням вимог Закону України «Про виконавче провадження», Закону України «Про іпотеку» Порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 29.09.2016 N? 2831/5. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 21.09.2020. Згідно копії заповіту від 01.04.2015 року посвідченого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Амбарновою Л.М., [PERSON] на випадок своєї смерті все належне йому майно заповідає [PERSON] . Як вбачається з копії спадкової справи щодо майна після смерті [PERSON] , який помер, [INFO] [PERSON] -2 березня 2021 року звернувся із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Мельник Ю.О. Крім того 12 березня 2021 року до Першої чернігівської державної нотаріальної контори надійшла претензія Акціонерного товариства «Укрсиббанк» до спадкоємців боржника. Згідно довідки Першої чернігівської державної нотаріальної контори від 14.09.2021 №1006/02-14 вбачається, що державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу N? 43/2021 щодо майна померлого [INFO] [PERSON] , який на момент смерті проживав за адресою: [ADDRESS] . Вищезазначена спадкова справа заведена за заявою про прийняття спадщини від імені сина спадкодавця, [PERSON] . Інших заяв від спадкоємців не надходило. 12 березня 2021 року зареєстрована претензійна вимога АТ «Укрсиббанк» про наявність боргу за померлим у сумі 46523,01 доларів США. Свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, а саме: на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] не видавались, у зв?язку з відсутністю документів, які посвідчують право власності на майно на ім?я спадкодавця. Згідно з ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За змістом статті 11 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець (майновий поручитель) несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов?язання в межах вартості предмета іпотеки. Перехід права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи регулюється статтею 23 Закону України «Про іпотеку», якою передбачено, що у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця, має всі його права і несе всі його обов?язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Відтак, іпотека залишається дійсною незалежно від зміни власника майна. Співвідношення зазначених положень законодавства дає змогу дійти висновку про те, що Закон України «Про іпотеку» є спеціальним законом щодо урегулювання правовідносин з приводу іпотечного майна, а положення статті 17 Закону України «Про іпотеку» містить виключний перелік підстав припинення іпотеки, аналогічний із закріпленим у статті 593 ЦК України. Підстави припинення іпотеки передбачено статтею 17 Закону України «Про іпотеку», до яких зокрема належать: припинення основного зобов?язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Приписами ст.ст. 1216, 1218 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частини другої статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Законодавством визначено, що у подібних випадках відбувається припинення одних правовідносин і виникнення інших, при цьому правовідносини за змістом і природою продовжують існувати за основними своїми характеристиками. Таким чином, у разі смерті спадкодавця спадкоємці, які прийняли спадщину, не відмовились від її прийняття, замінюють його у всіх правовідносинах, що існували на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті спадкодавця. При цьому необхідно враховувати, що спадкування - це вольовий акт (окрім деяких винятків), яким спадкоємець свідомо приймає рішення про прийняття спадщини або свідомо не користується правом відмовитися від такого прийняття спадщини, тобто безпосереднє волевиявлення або презюмується, якщо особа проживала зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини і не відмовилася від її прийняття, або, якщо законний представник неповнолітньої чи недієздатної особи не відмовився від прийняття спадщини. Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п?ята статті 1268 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України). Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що хоча отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК України є правом, а не обов`язком спадкоємця, однак відсутність у спадкоємця такого свідоцтва не може бути підставою для відмови у задоволенні вимог кредитора. Відповідно до абзацу 2 частини другої статті 1282 ЦК України у разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. У наведеній нормі права передбачається спеціальний, додатковий за своєю правовою природою, спосіб захисту цивільних прав та інтересів кредитора спадкодавця у разі, якщо спадкоємці не виконають його вимоги. До відповідних висновків дійшов Верховний Суд в своїй постанові від 2 жовтня 2019 року у справі N?636/2726/16-ц. Також, Верховний Суд зробив висновок, що застосування правила статті 1282 ЦК України не виключає можливості застосування альтернативного способу захисту, зокрема пункту 5 частини другої статті 16 ЦК України про примусове виконання обов`язку в натурі. Тлумачення ж статті 1282 ЦК України окремо від інших норм ЦК України позбавить кредитора права на захист своїх цивільних прав та інтересів у тому випадку, якщо на час його звернення до суду з відповідною позовною вимогою майно, яке було передано спадкоємцю у натурі, не збереглось. Відчуження майна з електронних торгів належить до угод купівлі-продажу і така угода може визнаватися недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, установлених ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК. Для застосування наслідків недотримання вказаних вимог, при оскарженні торгів та визнанні торгів недійсними судам необхідно встановити чи мало місце порушення вимог встановленого порядку та інших норм законодавства при проведенні торгів; чи вплинули ці порушення на результати електронних торгів; чи мало місце порушення прав і законних інтересів позивачів, які оспорюють результати торгів. Згідно постанов ВПВС від 21.11.2018 р. N?465/650/16-ц та від 23.01.2019 р. N?522/10127/14-ц, правова природа процедури реалізації майна на прилюдних торгах полягає у продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів. Ураховуючи особливості щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів - це оформлення договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто правочин. За ч. 4 ст. 656 ЦК України до договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті. Правова природа продажу майна з публічних торгів дає підстави для можливості визнання торгів недійсними за правилами визнання недійсними правочинів, зокрема за ст.ст. 203, 215 ЦК України, у разі невиконання вимог щодо процедури та/чи порядку проведення торгів, передбачених «Порядком реалізації арештованого майна», наказ МОУ від 29.09.2016 р. N?2831/5. Електронні торги породжують правові наслідки у виді виникнення права власності в переможця на придбане майно лише у випадку, коли є проведеними, що підтверджується актом виконавця, а не на стадії закінчення аукціону чи зупинення торгів. При цьому, наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Як наявність підстав для визнання оспорюваного правочину недійсним, так і порушення суб`єктивного цивільного права або інтересу особи, яка звернулася до суду, має встановлюватися саме на момент вчинення оспорюваного правочину. Недійсність правочину, договору, акта органу юридичної особи чи документа як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність правочину, договору, акта органу юридичної особи чи документу не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим (Постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 27 січня 2020 року у справі N? 761/26815/17 (провадження N? 1-16353cво18)). Тобто, для визнання судом електронних торгів недійсними необхідним є: наявність підстав для визнання прилюдних торгів недійсними (порушення правил проведення електронних торгів); встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Підставою для пред`явлення позову про визнання прилюдних торгів недійсними є наявність порушення норм закону при проведенні торгів водночас із порушенням прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює. Крім того, як зазначив Верховний Суд в своїй постанові від 07.12.2023 N? 209/2249/21 (61-15013cв23) ініціювання спору про недійсність договору не для захисту цивільних прав та інтересів, а з метою ухилення від виконання зобов?язань, є неприпустимим В даній справі сторона Позивача усілякими способами фактично намагається ухилитися від виконання не лише кредитних зобов`язань, а й фактично від виконання рішення суду, яким було звернено стягнення на іпотечне майно, що увійшло в спадкову масу. У постанові Верховного Суду України від 24 жовтня 2012 року у справі N? 6-112ц12 зроблено висновок, що дії державного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення прилюдних торгів, мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд в своїй постанові від 30.10.2023 у справі N? 278/1419/21 (61-2768cв23). Крім того, приписами 387 ЦК України передбачено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Положеннями ст. 388 ЦК України передбачено якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач це знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Частиною другою статті 388 ЦК України передбачено, що майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Добросовісний набувач не може відповідати у зв`язку із порушеннями інших осіб, допущеними в рамках процедур, спеціально призначених для запобігання шахрайства при вчиненні правочинів з нерухомим майном. Конструкція, за якої добросовісний набувач втрачає такий статус всупереч приписам статті 388 ЦК України, а, відтак, втрачає майно і сам змушений шукати способи компенсації своїх втрат, є неприйнятною та покладає на добросовісного набувача індивідуальний та надмірний тягар. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд в своїй постанові від 12 червня 2024 у справі N? 910/20528/21. Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 77\~ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст.\~80\~ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи викладене вище, оцінюючи докази в їх сукупності беручи до уваги, що електронні торги були проведені згідно чинного законодавства, [PERSON] є добросовісним набувачем, оскільки спірна квартира була продана в порядку для виконання судового рішення, яке набрало законної сили, то суд доходить висновку, що позов задоволенню не підлягає. Відповідно до ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст. 133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать і витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат по справі, відповідачем [PERSON] надано копію договору про надання правничої допомоги від 11 грудня 2023, укладеного між позивачем та адвокатом Прокоф`євим Богданом Івановичем, ордер серії СВ №1070857, детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом від 18.12.2023, квитанцію серії ААЛ №091335 про сплату 20000 грн. Враховуючи категорію складності справи та надані позивачем докази, суд дійшов висновку, що заявлена стороною позивача сума витрат за надання правничої допомоги відповідає вимогам ч. 4 ст. 137 ЦПК України. Підстав для зменшення розміру витрат судом не встановлено, у зв`язку з чим витрати на правничу допомогу в сумі 20000 грн. підлягають стягненню з позивача на користь відповідача [PERSON] . Враховуючи викладене,

Outcome: approved