Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-11 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом до відповідача позбавлення батьківських прав, зазначивши, що з відповідачем по справі позивач перебувала у шлюбі в період з 09.08.2013 року по 04.07.2017 року. Від цього шлюбу сторони мають неповнолітню дитину, [PERSON] , [INFO] , яка після припинення шлюбних стосунків мешкає разом із позивачкою. На даний час позивач разом із чоловіком, [PERSON] , повністю утримує свою доньку, забезпечує її всім необхідним для проживання, купує їй продукти харчування, одяг, взуття, ліки. Батько в утриманні спільної доньки участі не приймає. Відповідач не має навіть уявлення в якій школі навчається його дитина, чим займаються у позашкільний час. Між ним та донькою взагалі немає ніяких стосунків та зв`язку, вони по суті чужі люди. Зорина не відчуває від батька емоційної підтримки. З моменту розірвання шлюбу між сторонами відповідач зовсім не піклується про фізичний і духовний розвиток спільної дитини, не спілкується із донькою взагалі. Позивач була змушена звернутися до суду із заявою про стягнення аліментів на утримання дитини, але досі стягнень не отримала. Станом 25.07.2024 року на заборгованість відповідача по аліментах складає 262 800 грн. 50 коп. На даний час позивач [PERSON] перебуває у новому шлюбі із 21.04.2023 року із [PERSON] , [INFO] , який має намір вдочеріти її доньку [PERSON] . Позивач вважає, що удочеріння [PERSON] цілком відповідає її інтересам та відбудеться на її користь. Між [PERSON] склалися теплі, відверті та довірчі стосунки із вітчимом. Відповідачем [PERSON] свідомо обрано такі життєві умови, за якими його участь у вихованні доньки є мінімальною та недостатньою, що в свою чергу свідчить про його ухилення від виконання батьківських обов`язків. На даний час відповідач [PERSON] матеріальну допомогу позивачці та доньці не надає, із дитиною зовсім не спілкується, на зв`язок із ними не виходить. У зв`язку з викладеним позивач просила суд позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 31 жовтня 2024 року було відкрито провадження по справі. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили суд їх задовольнити, надали суду пояснення, аналогічні викладеним у позові. Відповідач до суду не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причину неявки суд не повідомив. Представник третьої особи до суду не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Суд, вислухавши пояснення позивача та її представника, свідків [PERSON] , [PERSON] , дослідивши докази в їх сукупності, вважає, позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про шлюб, виданим 09.08.2013 Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції батьки дитини, [PERSON] і [PERSON] зареєстрували шлюб, про, що складено відповідний актовий запис № 836. Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до заочного рішення Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 22.06.2017 року шлюб між сторонами розірвано. Згідно заочного рішення Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 19.10.2016 року з [PERSON] стягнено на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої доньки, [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше за 30% прожиткового мінімуму для дітей її віку, починаючи від 19.09.2016 і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів ВП № [NUMBER], виданої державним виконавцем Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Лісовим О.О., заборгованість зі сплати аліментів [PERSON] станом на 31.01.2025 становить 288138,75 грн. Відповідно до повідомлення Дніпровської гімназії № 13 Дніпровської міської ради від 21.08.2024 № 01-07/105 [PERSON] , [INFO] , є ученицею 5-Б класу. Дитина була зарахована до складу здобувачів освіти навчального закладу до 1 -го класу за заявою матері [PERSON] . Батько, [PERSON] , жодного разу до школи не приходив, навчанням дитини не цікавився. Згідно з довідкою Комунального некомерційного підприємства «Дніпровський центр первинної медико-санітарної допомоги №1» Дніпровської міської ради від 24.01.2025 [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку в закладі охорони здоров`я у сімейного лікаря з 2020 року. Мати, [PERSON] постійно виконує рекомендації лікаря щодо обстеження, профілактики та лікування в повному обсязі. Батько [PERSON] , жодного разу не з`являвся, здоров`ям дитини не цікавився. Відповідно до пошукового ресурсу, який є копією офіційної бази МВС України станом на 18.12.2024 [PERSON] , [INFO] , знаходиться у розшуку з 22.12.2020 року. Згідно з п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст.165 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Із роз`яснень, викладених у п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року за № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» вбачається, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті споріднення з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини. У рішенні від 16 липня 2015 року справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) ЄСПЛ зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має передувати виважена та ґрунтовна підготовка, збір необхідної доказової бази, адже більшість чинників, які є підставою для прийняття позитивних рішень у вказаній категорії справ, мають оціночний характер, залежать від конкретних обставин справи та особистості учасників цих правовідносин. При вирішенні такої категорії спорів судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особистості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків. Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину вже несе в собі негативний вплив на свідомість дитини, та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини. Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 11 вересня 2020 року у справі № 357/12295/18, від 29 квітня 2020 року у справі № 522/10703/18, від 13 квітня 2020 року у справі N 760/468/18, від 11 березня 2020 року у справі № 638/16622/17, від 02 жовтня 2019 року у справі № 461/7387/16-ц, від 08 травня 2019 року у справі № 409/1865/17-ц. Вирішуючи даний спір, суд враховує висновок Органу опіки та піклування в особі Центральної адміністрації Дніпровської міської ради від 20.02.2025 року № 73-р про доцільність та відповідність інтересам дитини позбавлення батьківських прав відповідача відносно [PERSON] , [INFO] , оскільки оцінюючи докази у зазначеній справі, суд дійшов висновку про свідоме ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до дитини, він взагалі не приймає участі у вихованні доньки, її не відвідує та не спілкується з нею, ухиляється від утримання дитини. Судом під час розгляду справи не встановлено, що відповідачу чинилися перешкоди належним чином виконувати свої батьківські обов`язки, або що відповідач не виконує батьківські обов`язки з поважних причин, тому, з урахуванням інтересів дитини суд вважає, що батько дитини свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків, а тому вимогу щодо позбавлення останнього батьківських прав підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судові витрати по справі, що складаються з судового збору в розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved