Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-12 00:00:00

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 12.11.2024 за підсудністю з Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Акцент Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. В позовній заяві позивач посилався на те, що за заявою Акціонерного товариства "Акцент-Банк", слідчими СВ ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області було розпочато досудове розслідування відомості про яке було внесено до ЄРДР за №12019040030002297, у відношенні [PERSON] . [PERSON] заволоділа коштами банку у розмірі 13962 грн. шляхом обману. На підставі вироку судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Марущак С.Л. провадження №1кп-932/600/21 справа №932/10120/21 [PERSON] визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення. У зв`язку з викладеним представник просив суд стягнути з відповідача вказані кошти на відшкодування матеріальної шкоди, а також судові витрати. Представник позивача надав до суду заяву, у якій просив задовольнити позов у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував, просив розглядати справу без його участі. Відповідач клопотань і відзиву на позовну заяву суду не надав, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином. Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 280, 281, 282 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов до таких висновків. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно із ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Статтями 77-80 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Судом встановлено, що перебуваючи біля банкомату № СА19Ы9314, [PERSON] зняла кредитні кошти з банківських карток № 5375235101533329, [NUMBER] на загальну суму 13962 грн. 00 коп., та розпорядилась грошовими коштами на власний розсуд. Згодом за заявою Акціонерного товариства "Акцент-Банк", слідчими СВ ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області було розпочато досудове розслідування відомості про яке було внесено до ЄРДР за №12019040030002297, у відношенні [PERSON] . На підставі вищевикладеного, [PERSON] , [INFO] обвинувачується у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 190 КК України, тобто у закінченому замаху на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно, та вчинені кримінальних проступків, а саме - у заволодінні чужим майном шляхом обману, у пособництві в підробленні офіційного документа, який видається установою, яка має право видавати такі документи, і який надає права, з метою використання його іншою особою, та у використанні завідомо підробленого документу, відповідальність за які передбачено ч.1 ст.190, ч.5 ст.27, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358, ч.4 ст.358 КК України. На підставі Вироку судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Марущак С.Л. провадження №1кп-932/600/21 справа №932/10120/21 [PERSON] визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Таким чином неправомірними діями відповідача завдано майнової шкоди позивачу, яка має бути відшкодована за рахунок відповідача. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Зобов`язання про відшкодування шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі. Відповідно до Пленум Верховного Суду України у пункті 2 Постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. З огляду на наведене та розглядаючи позов в межах заявлених позовних вимог та підстав, на які посилається позивач у позові, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню та з відповідача слід стягнути на користь позивача суму матеріального збитку у розмірі 13962 грн. 00 коп. Вирішуючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст. 133, 141 ЦПК України, з урахуванням задоволення позовних вимог, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь держави судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 3028 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved