Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-11 00:00:00

У провадженні\~ Рівненського\~міського суду\~перебуває справа\~за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права особистої приватної власності. Згідно уточненої позовної заяви просила визнати за [PERSON] право особистої приватної власнос: на кв. [ADDRESS] . Свою вимогу обґрунтовує тим, що [INFO] [PERSON] , прізвище змінено з [PERSON] внаслідок укладення шлюбу, за договором купівлі - продажу набула право власності на кв. [ADDRESS] . Вказана квартира придбана нею під час перебування в шлюбі з відповідачем з 1999 року. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Спірна квартира повністю придбана за рахунок особистих коштів позивача, які вона отримала в подарунок від матері та сестри в розмірі 26 644,50грн. та 26 555,50 грн. - в кредит. Відповідач ознайомлений про вказані обставини та не може їх заперечувати, оскільки відповідно до рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 03 квітня 2013 року шлюбні стосунки між сторонами припинені ще в 2003 році. З того часу вони разом не проживали та спільне господарство не вели, а від так і відсутній спільний сімейний бюджет. При цьому від відповідача будь - яких капіталовкладень на купівлю або реєстрацію чи подальше утримання і збереження майна не надходило. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася. Представник позивачки адвокат Ільїн В.А., який діє згідно ордеру серія ВК №1127800 від 13.05.2024 подав до суду заяву про розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримує повністю, судові витрати просить не стягувати. Не заперечив проти ухвалення рішення у підготовчому засіданні. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився. Через представника адвоката Припешнюка С.П. подав до суду нотаріально посвідчену приватним нотаріусом м.Екатеринбургу Прокушевою К.О., зареєстровану в реєстрі за № 66/183-н/66-2024-9-246, перекладену з російської на українську мову дипломованим перекладачем Кондратюк Н.В., від 20.11. 2024 заяву згідно якої позовні вимоги колишньої дружини [PERSON] до нього визнав повністю і не заперечив проти їх задоволення. Розгляд справи просив проводити у його відсутність. згідно заяви №4436/25-вх. від 24.01.25) . \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Представник відповідача [PERSON] адвокат Припешнюк С.П., який діє згідно ордеру Серія ВК № 1158103 від 23.01.2025, до початку підготовчого засідання подав заяву ( № 14801/25-вх. від 12.03.2025) згідно якої просив проводити підготовче засідання у його відсутність. Позов визнає, не заперечив проти його задоволення, та ухвалення рішення у підготочому засіданні. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Поданою до суду письмовою заявою відповідач [PERSON] визнав пред`явлений до нього позов, що дає право суду в підготовчому засіданні ухвалити рішення. 17.05.2024р. позовна заява [PERSON] залишалася без руху. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ На виконання ухвали суду позивачем було подано до суду належним чином оформлену позовну заяву та докази на обґрунтування позовних вимог. Ухвалою суду від 01.07.2024 року прийнято позовну заяву [PERSON] до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у справі, справу призначено до підготовчого судового засідання з участю сторін.\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Дослідивши надані докази, та оцінивши їх в сукупності, суд прийшов до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини: і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. ст. 319-321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майно на власний розсуд, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема і з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Судом встановлено, що в період з 20.08.1999 року по 03.04.2013 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Рівненського міського суду від 03.04.2013 року. \~З оглянутого судом договору купівлі-продажу \~вбачається , що [PERSON] придбала квартиру [ADDRESS] , вартістю \~53200,00 грн., договір посвідчений \~приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Онофрейчук С.Й. 01.09.2004 року за р.№ \~4876. Квартира \~зареєстрована на праві приватної власності на [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №4614037 від 02.09.2004р. Отже, квартира була придбана у період шлюбу. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на нерухоме майно №379447070 від 21.05.2024 підтверджується, що за [PERSON] зареєстровано у приватну власність 1/1 квартири за адресою [ADDRESS] . Свідоцтвом про шлюб підтверджується, що прізвище позивачки змінено з « [PERSON] » на\~ « [PERSON] » після укладення шлюбу з [PERSON] , зареєстрованого 11.01.2020 року Рівненським міськрайонним відділом ДРАЦС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) , актовий запис № 40. У ст.60 СК закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і ст.368 ЦК. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована, й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Згідно Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007 року "Про практику застосування законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним, та поділ спільного майна подружжя", визначено, що належність майна до спільної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але і спільністю участі подружжя коштами або працею у набутті майна. Тому, сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для надання такому майну статусу спільної сумісної власності подружжя, тому застосовуючи ст. 60 СК України та визначаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт його набуття під час шлюбу, але і той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Відповідно до ч.3 ст.57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй/йому особисто. Позивач стверджує, що спірна квартира повністю придбана за рахунок її особистих коштів , які вона отримала в подарунок від матері та сестри в розмірі 26 644,50 грн. та 26 555,50 грн. - в кредит. Відповідач на вказані обставини заперечень не подав, а судом доказів на спростування даного твердження, не встановлено. Таким чином, суд вважає, що квартира [ADDRESS] , придбана за період перебуванню сторін у шлюбі, проте за власні кошти позивачки, а відтак є особистою власністю позивача. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в порядку ст. 81 ЦПК України письмові докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку що позовні вимоги доведені належними, достовірними доказами, відтак, позовна заява підлягає до задоволення. У інший спосіб врегулювати право власності на нерухоме майно неможливо, задоволення позову не порушує будь-чиї права на нерухоме майно. На підставі викладеного,

Outcome: approved