Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-16 00:00:00

13 жовтня 2023 року, позивач КОМУНАЛЬНЕ НЕКОМЕРЦІЙНЕ ПІДПРИЄМСТВО «ЗАПОРІЗЬКА ОБЛАСНА КЛІНІЧНА ЛІКАРНЯ» ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСНОЇ РАДИ звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з [PERSON] суми заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг за період з 01 вересня 2020 року по 01 березня 2022 року в сумі 44\~431 гривні 08 копійок та, крім того, судового збору в розмірі 2 684,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено наступне. 18 червня 2020 року між Комунальним некомерційним підприємством «Запорізька обласна клінічна лікарня» Запорізької обласної ради (Балансоутримувач), та [PERSON] (Наймач), далі за текстом - Відповдач, було укладено Договір № 46 найму приміщення у пансіонаті КНІ «ЗОКЛ» ЗОР. Відповідно до п.1.1. умов цього Договору найму, Балансоутримувач надає Наймачу (членам його родини) площу в Пансіонаті КНП «ЗОКЛ» ЗОР для проживання, а Наймач (члени його родини) зобов?язуються сплачувати у встановленому договором порядку плату за проживання у Пансіонаті. Пунктом 1.2. умов цього Договору сторони погодили, що Балансоутримувач надає Наймачу у тимчасове користування приміщення у Пансіонаті (ліжко - місце в кімнаті) кімната [ADDRESS] . Починаючи з 01.09.2020 року та по 01.03.2022 року у Відповідача виникла заборгованість по сплаті грошових коштів з житлово-комунальних послуг за Договором в розмірі 44 431,08 грн. Також, Позивач неодноразово попереджував Відповідача про наявність боргу та необхідність його негайного погашення, проте, Відповідач письмові та усні попередження та вимоги ігнорує по сьогоднішній день та до адміністрації підприємства не з`являється, сплачувати заборгованість не має наміру. У зв?язку з тим, що Відповідач ухиляється від виконання своїх договірних обов?язків в частині сплати коштів з житлово-комунальних послуг, КНП «ЗОКЛ» ЗОР змушене звернутися до суду з даною позовною заявою. Заочним рішенням Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 29 січня 2024 року позовні вимоги задоволено. Ухвалою Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 15 травня 2024 року скасовано заочне рішення від 29 січня 2024 року та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 26 червня 2024 року через систему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву. Відповідно до якого вважає, що позовні вимоги КНП «Запорізька обласна клінічна лікарня» не підлягають задоволенню, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам справи та не засновані на законі. Відповідач не обґрунтував суму, яку просить стягнути з [PERSON] . З позовної заяви вбачається, що позовні вимоги ґрунтуються на Договорі найму, наданому позивачем, та твердженнях позивача про наявну заборгованість по сплаті відповідних платежів. Під час проживання у пансіонаті КНІ «ЗОКЛ» ЗОР [PERSON] сплачував комунальні послуги за усною домовленістю з власником житла, про що надав квитанції про оплату. Будь-яких письмових договорів при вселенні не укладалось. [PERSON] не має заборгованості перед КНП «Запорізька обласна клінічна лікарня». В серпні 2021 року [PERSON] виселився з гуртожитку і з вказаного часу не проживав в ньому, винаймав інше житло, сплачував комунальні послуги за іншою адресою, де мешкає до цього часу. У позові зазначено: «Позивач неодноразово попереджував Відповідача про наявність боргу та необхідність його негайного погашення, проте, Відповідач письмові та усні попередження та вимоги ігнорує по сьогоднішній день та до адміністрації підприємства не з`являється, сплачувати заборгованість не має наміру.» Вказане не відповідає дійсності. [PERSON] не отримував від позивача жодних попереджень, ні письмових, ні усних. Позивач не надав суду доказів таких попереджень. [PERSON] з 01.08.2021 року не проживав у приміщенні, яке належить позивачу, з серпня 2021 року, виселився з приміщення, здав кімнату та ключі від неї. У кімнаті № 27 гуртожитку, де проживав [PERSON] с дружиною, вони не були зареєстровані. У вказаній кімнаті були зареєстровані чотири інші невідомі особи, про яких має бути відомо позивачу. З вказаного можна зробити висновки, що платежі нараховувались на чотирьох зареєстрованих у кімнаті осіб. Документи про виселення [PERSON] не складались, оскільки на час виселення не було в наявності договору найму, який на вимогу позивача був підписаний пізніше, після виселення. На підставі викладеного, просить відмовити КНП «Запорізька обласна клінічна лікарня» у задоволенні позову. 17 липня 2024 року від представника позивача через систему «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив. В якому зазначено, що договір найму приміщення у пансіонаті КНП «ЗОКЛ» ЗОР №46 від 18.06.2020р. доданий до позову, як доказ існування договірних відносин. Як вже зазначалося у позовній заяві, відповідно до ст. 525, 526 ЦКУ зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 204 ЦКУ правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Стосовно договору найму приміщення у пансіонаті КНП «ЗОКЛ» ЗОР №46 від 18.06.2020р. не стоїть питання в його дійсності, оскільки вимоги, визначені в ст. 203 ЦКУ додержані. А отже він чинний в редакції, що надана до суду та обов`язковий для виконання його Сторонами. У пункті 76 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18) зазначено, що: «не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Якщо дії сторін свідчать про те, що договір фактично був укладений, суд має розглянути по суті питання щодо відповідності цього договору вимогам закону та залежно від встановлених обставин вирішити питання щодо наслідків його часткового чи повного виконання сторонами. У такому разі визнання вказаного договору укладеним не буде належним способом захисту». Як вбачається з відзиву на позовну заяву Відповідача, останній підтверджує, що жив в зазначеному приміщенні деякий час. Ключі від кімнати 27 за адресою м. Запоріжжя Оріхівське шосе 10 були повернуті Позивачу в лютому 2022р. Раніше цього строку Відповідач ніяких активних дій, що підтверджували б його намір розірвати договір не вчиняв, зокрема не віддавав ключі Позивачу. Таким чином доступу до зазначеного приміщення у представників Позивача до лютого 2022р. не було і крім того, в зазначеній кімнаті знаходились особисті речі Відповідача. Позивач не міг користуватися зазначеним приміщенням, оскільки такі дії Позивача були б неправомірні. Відповідач ніяких дій, що підтверджували його намір розірвати договір не вчиняв, зокрема не віддавав ключі Позивачу. З огляду на зазначене всі платежі були нараховані правомірно. Саме договір був підставою для нарахування платежів, а не реєстрація місця проживання в зазначеній кімнаті. На підставі вищезазначеного Позивач підтримує свої позовні вимоги в повному обсязі. 12 березня 2025 року від представника відповідача адвоката Железняк Л.В. надійшло клопотання про доручення доказів, а саме: копії квитанції. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі і просила задовольнити з підстав зазначених у позові та відповіді на відзив. У судовому засіданні представник відповідача заперечувала, щодо задоволення позовних вимог. Підтримала доводи зазначені у відзиві на позовну заяву. Суд, вивчивши позовні вимоги позивача, вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, перевіривши наявні в матеріалах справи докази, приходить до наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997\~року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 76,81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 18 червня 2020 року між Комунальним некомерційним підприємством «Запорізька обласна клінічна лікарня» Запорізької обласної ради (Балансоутримувач), та [PERSON] (Наймач) було укладено Договір № 46 найму приміщення у пансіонаті КНІ «ЗОКЛ» ЗОР./а.с.5-6/ Відповідно до п.1.1. умов цього Договору найму, Балансоутримувач надає Наймачу (членам його родини) площу в Пансіонаті КНП «ЗОКЛ» ЗОР для проживання, а Наймач (члени його родини) зобов?язуються сплачувати у встановленому договором порядку плату за проживання у Пансіонаті. Пунктом 1.2. умов цього Договору сторони погодили, що Балансоутримувач надає Наймачу у тимчасове користування приміщення у Пансіонаті (ліжко - місце в кімнаті) кімната [ADDRESS] . Згідно з п.1.4. Договору передбачено, що приміщення, яке надається для проживання являє собою: одна кімната загальною (жилою площею) 32,3 кв.м. Пунктом 2.2.1. Договору передбачено, що Балансоутримувач має право вимагати своєчасної оплати згідно виставлених рахунків. Відповідно до п.2.3.1. Договору наймач зобов`язується своєчасно, до 20 числа місяця наступного за розрахунковим, вносити плату за користування приміщенням Пансіонату згідно наданих рахунків. Згідно п.3.1. Договору передбачено, що вартість проживання у Пансіонаті складається з плати з житлово - комунальних послуг (послуг з управління Пансіонатом, послуги з постачання теплової енергії, гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, постачання та розподілу природного газу, електричної енергії, послуги з поводження з побутовими відходами) та інших витрат, необхідних для забезпечення створення належних умов для проживання (утримання майна [PERSON] ). Пунктом 3.2. Договору визначено, що розмір платежів встановлюється на підставі фактичних видатків лікарні на утримання Пансіонату та згідно наданих постачальниками комунальних послуг рахунків. Відповідно до п.3.3. Договору передбачено, що оплата рахунків повинна здійснюватися Наймачем Пансіонату не пізніше 20-го числа місяця наступного за розрахунковим. Пунктом 4.1. Договору передбачено, що договір вступає в силу з моменту його підписання і діє до його розірвання. Згідно з п.5.2. Договору сторони погодили, що спори, що виникають між сторонами при виконанні договору, вирішуються відповідно до законодавства України у судовому порядку. Факт розірвання договору найму приміщення у пансіонаті КНП «ЗОКЛ» ЗОР № 46 від 18 червня 2020 року підтверджується, актом від 28 лютого 2022 року про передачу ключів від кімнати №27. З 01.09.2020 року та по 01.03.2022 року у Відповідача виникла заборгованість по сплаті грошових коштів з житлово-комунальних послуг за Договором в розмірі 44 431,08 грн. [PERSON] на підтвердження часткового погашення заборгованості надано квитанції: - платіжна інструкція № 66Н7-АА7Т-АА89-5К9Н від 21 грудня 2019 року на суму 1\~270 гривень; - платіжна інструкція № КАР8-55А7-М5ХТ-06Н2 від 08 травня 2020 року на суму 1000 гривень; - квитанція від 23 листопада 2020 року на суму 4 000 гривень; - платіжна інструкція № АМ7Н-726Х-3Х30-Е3ВЕ від 30 грудня 2020 року на суму 3000 гривень; - платіжна інструкція № 3Т2М-2551-23АА-01МЕ від 05 березня 2021 року на суму 500 гривень; - платіжна інструкція № 6286-РЕ6С-А3НР-РС08 від 30 травня 2021 року на суму 200 гривень; - платіжна інструкція № 3218-472Н-761Х-СР1Н від 08 вересня 2021 року на суму 400 гривень; Однак, судом не приймаються до уваги платіжні інструкції № 66Н7-АА7Т-АА89-5К9Н від 21 грудня 2019 року на суму 1\~270 гривень та № КАР8-55А7-М5ХТ-06Н2 від 08 травня 2020 року на суму 1000 гривень, оскільки вони не входять в період заборгованості. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно із ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно із ст. 810 ЦК України, за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. До договору найму житла, крім найму житла, що є об`єктом права державної або комунальної власності, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом. Згідно із ч. 3 ст. 815 ЦК України, наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за житло. Наймач зобов`язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги, що заборгованість відповідача по оплаті за спожиті ними комунальні послуги та найм житлового приміщення за період з 01 вересня 2020 року по 01 березня 2022 року, частково була ним погашена, то сума заборгованості становить 37 \~431,08 гривень (44 431,08 грн 8400 грн), то суд вважає, що позові вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволено на 84,24 %, тому з відповідача підлягає стягнення судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 2 261,14 гривень. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial