Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-10 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Представник позивача за зустрічним позовом адвокат Розганюк Т. Є. 24.02.2025 подала до суду заяву про ухвалення додаткового рішення в цій справі, покликаючись на те, що рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 17.02.2025 відмовлено у позові [PERSON] до [PERSON] , третя особа без самостійних вимог на предмет спору: орган опіки та піклування Лисецької селищної ради, про визначення місця проживання дитини з матір`ю. Позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: орган опіки та піклування Лисецької селищної ради, про визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком задоволено. Визначено місце проживання малолітнього [PERSON] з батьком. У рамках розгляду справи відповідач поніс судові витрати, що складаються із судового збору в розмірі 1211,20 грн та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 20000 грн, що підтверджуються належними письмовими доказами. Просила ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з позивачки на користь відповідача 21211,20 грн судових витрат, заяву розглянути без її участі. Відповідачка за зустрічним позовом у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд уважає, що заява про ухвалення додаткового рішення підлягає до часткового задоволення, виходячи з таких підстав. \~ \~ \~ \~Установлено, що рішенням від 17.02.2025, повний текст якого складений 25.02.2025, Тисменицький районний суд Івано-Франківської області відмовив у задоволенні первісного позову [PERSON] про визначення місця проживання дитини з матір`ю, задоволив зустрічний позов [PERSON] про визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком та визначив місце проживання малолітнього [PERSON] з батьком. Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, повязаних із\~розглядом справи,\~належать витрати\~на професійну\~правничу допомогу(п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до частин першої четвертої ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: \~ \~ \~ \~1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; \~ \~ \~ \~2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. \~ \~ \~ \~У відповідності з вимогами п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Згідно з ч. 8 ст.\~141\~ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. \~ \~ \~ \~Європейський суд з прав людини висловив правову позицію, згідно з якою при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах), задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яких доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим (остаточне рішення ЄСПЛ від 10 січня 2010 року у справі «Дубовик проти України», рішення ЄСПЛ від 18 лютого 2010 року у справі «Гуриненко проти України»). Положення частин першої та другої статті 137 ЦПК України кореспондуються із європейськими стандартами, зокрема, пунктом 14 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо шляхів полегшення доступу до правосуддя № R (81) 7 передбачено, що за винятком особливих обставин, сторона, яка виграла справу, повинна в принципі отримувати від сторони, що програла, відшкодування зборів і витрат, включаючи гонорари адвокатів, які вона обґрунтовано понесла у звязку з розглядом. \~ \~ \~ \~Суд ураховує правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, що міститься у постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, відповідно до якого ЦПК України передбачає такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Суд установив, що позивач за зустрічним позовом сплатив судовий збір у розмірі 1211,20 грн (а.с.72) та поніс витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 20000 грн. Витрати на правничу допомогу підтверджені такими доказами: договором про надання правничої допомоги від 24.05.2024 (а.с.206-207); актом приймання-передачі наданих робіт (послуг) за договором про надання правничої допомоги, укладеним між [PERSON] та адвокатом Розганюк Т. Є., відповідно до якого вартість вивчення матеріалів первісного позову та усна консультація становить 2000 грн, складання зустрічної позовної заяви та клопотань 7500 грн, участь адвоката в судових засіданнях (гонорар обчислено у фіксованій сумі з розрахунку 1500 грн за одне засідання незалежно від його тривалості) 10500 грн, що в загальномустановить 20000 грн (а.с.208); довідкою адвоката Розганюк Т. Є. про те, що вона отримала від [PERSON] винагороду (гонорар) в розмірі 20000 грн за надання правничої допомоги (а.с.209). Суд зазначає, що підготовче засідання 01.07.2024 не проводилося, тому вартість участі адвоката в судових засіданнях становить 9000 грн (10500 - 1500), а загальний розмір витрат на правничу допомогу 18500 грн. З урахуванням викладеного суд стягує з відповідачки за зустрічним позовом на користь позивача 1211,20 грн витрат з оплати судового збору та 18500 грн витрат на професійну правничу допомогу, які є реальними і обґрунтованими, підтвердженими належними та допустимими доказами, відповідають критерію розумності їх розміру. \~ \~ \~ \~На підставі наведеного,

Outcome: approved