Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-03 00:00:00

02.01.2025 до Володарського районного суду Київської області надійшла зазначена заява, в якій [PERSON] посилаючись на обставини викладенні у заяві, зазначаючи, що інакшим шляхом окрім як судовим встановити факт належності йому правовстановлюючих документів неможливо та на ст. ст. 293, 315, 319 ЦПК України, просить суд: встановити факт належності йому - [PERSON] , [INFO] , правовстановлюючого документа, а саме: -трудової книжки серії [NUMBER] від 12.07.1977; -архівної довідки від 17.09.2019 № 203-06-06 виданої Володарським районним Комунальним підприємством «Трудовий архів»; -свідоцтва про навчання № [NUMBER] від 05.06.1979. 07.01.2025 суд відкрив провадження у справі та призначив справу до судового розгляду на 07.02.2025. 07.02.2025 судовий розгляд справи не відбувся та був відкладений на 04.03.2025, у зв`язку з перебуванням головуючої судді на навчанні в НШСУ ( а.с. 50). Про відкриття провадження та про час і місце розгляду справи заявник та заінтересована особа належним чином повідомлені, про що свідчать повідомлення про поштові відправлення, заінтересована особа отримала ухвалу про відкриття провадження та судові повістки в електронному кабінеті ( а.с. 44, 45, 46, 51, 52). Заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України у Рівненській області просили суд судовий розгляд справи провести за відсутності їхнього представника про що 09.01.2025 та 12.02.2025 подали заяви в підсистемі ЄСІТС «Електронний суд» ( а.с. 48, 53). Заявник у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, своєю заявою просив суд розгляд справи проводити без його участі та задовольнити його заяву ( а.с. 55). Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви. Судом встановлено, що 22.10.2024 [PERSON] звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України про призначення пенсії по досягненню пенсійного віку згідно зі ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області рішенням № 104750001662 від 20.11.2024 заявнику відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». За результатами розгляду документів до страхового стажу заявнику не зараховано період роботи за трудовою книжкою серії [NUMBER] від 12.07.1966 та архівною довідкою виданою Володарським районним КП «Трудовий архів», період навчання за свідоцтвом про навчання № [NUMBER] від 05.06.1979, оскільки по батькові російською « [PERSON] » не відповідає даним паспорта російською « [PERSON] » ( а.с.37). Згідно з Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній п. 26 затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993р. № 637, якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, що підтверджує трудовий стаж, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвище особи за паспортом або свідоцтвом про народження, факт приналежності цього документа даній особі може бути встановлено у судовому порядку. Через існуючі розбіжності заявник позбавлений можливості реалізувати своє право на призначення пенсії. Судом досліджено надані заявником письмові докази та встановлено, зокрема: -з свідоцтва про народження заповненого російською мовою вбачається, що [INFO] народився « [PERSON] » (а.с.11); -з паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого Володарським РВГУ МВС України у Київській області 09 серпня 1997 року вбачається, що заявник записаний як [PERSON] , російською мовою « [PERSON] » (а.с.5-8); -з картки платника податків вбачається, що вона видана 18.10.2019 на ім`я « [PERSON] » (а.с.9); -з трудової книжки серії [NUMBER] , яка заповнена російською мовою, вбачається, що видана вона 12 липня 1977 року, на ім`я « [PERSON] » (а.с. 12-32); -з архівної довідки № 203-06-06 від 17.09.2019 встановлено, що згідно книг обліку по оплаті праці працівників колгоспу «Дружба», що зберігаються у документах архівного фонду Спілки селян «Дружба», с. Зрайки, Володарського району, Київської області є відомості що « [PERSON] » дійсно працював в колгоспі «Дружба» с. Зрайки Володарського району Київської області в певний період часу і ним була вироблена кількість людино/днів і нарахована заробітна плата ( а.с. 33-34); -з свідоцтва про навчання № [NUMBER] від 05.06.1979 заповненого російською мовою, вбачається, що видане воно на ім`я « [PERSON] » ( а.с.35). Заявник у своїй заяві про встановлення факту належності правовстановлюючого документа вказав, що встановлення факту належності йому трудової книжки, архівної довідки та свідоцтва про навчання надасть право на включення певних періодів навчання та роботи до страхового стажу необхідного для призначення пенсії по віку. Відповідно до ч. 2 ст.315 ЦПК України у судовому засіданні можуть бути встановленні факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з експертним висновком Українського бюро лінгвістичних експертиз Національної академії наук України від 13 грудня 2024 року № 056/2034-m, чоловіча форма по батькові [PERSON] ( паспорт) та [PERSON] (архівна довідка), рос. [PERSON] ( свідоцтво про народження, трудова книжка, свідоцтво про навчання авто навчального комбінату, автомобільна школа) попри розбіжності у документах, наданих для експертизи, а також в інших документах зазначеної особи є ідентичними. Розбіжності виникли внаслідок фіксації в офіційних документах імені по батькові від фонетичних варіантів особового імені Нестор/розм. Нестер/рос. Нестер ( а.с. 38). Заявник не має можливості в інший, передбачений законом спосіб внести відповідні зміни свого по батькові до трудової книжки, архівної довідки та свідоцтва про навчання оскільки навчальний заклад та організація, яка видавала трудову книжку на даний час не існують. За змістом ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 1 ст. 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Як роз`яснено в п. 12 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Суд на підставі п. 6 ст. 273 ЦПК України може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. З урахуванням викладених обставин та беручи до уваги експертний висновок Українського бюро лінгвістичних експертиз Національної академії наук України від 13.12.2024 року № 056/2034-m, суд доходить висновку про можливість встановлення факту належності правовстановлюючих документів заявнику, а саме трудової книжки, архівної довідки та свідоцтва про навчання, оскільки наведені факти дають можливість повною мірою реалізувати заявнику право на зарахування страхового стажу для призначення пенсії. На підставі викладеного,

Outcome: approved