Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-16 00:00:00

03.02.2025 до Петриківського районного суду Дніпропетровської області через підсистему «Електронний суд» надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» (далі - позивач) до [PERSON] (далі - відповідач), в якій позивач просить суд: - стягнути з відповідача заборгованість за Договором № 6359997 від 07.02.2022 у розмірі 20850,00 грн. Також просить стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9000,00 грн. Позовна заява подана директором ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» Сердійчук Ярослава Ярославівна. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 07.02.2022 між ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "МІЛОАН" та відповідачем укладено Договір № 6359997. Сума кредиту становить 15 000 гривень, строк кредитування 90 днів. Договір підписаний за допомогою електронного підпису одноразового ідентифікатора. На підставі договору факторингу №25-07/24 укладеного 25.07.2024 ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "МІЛОАН" відступило на користь позивача права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №6359997. Однак відповідач належним чином не виконує свої зобов`язання по договору, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яку банк і просить стягнути. Ухвалою суду від 11.02.2025 відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи. На офіційну адресу відповідача, направлено копію ухвали про відкриття провадження у справі, який повернувся 27.02.2025 до суду з відміткою «вручено особисто». Відповідач правом на подання відзиву не скористався. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд встановив такі обставини. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частина 3 ст. 12 ЦПК України визначає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 07.02.2022 відповідач звернулась з Анкетою-заявою про отримання кредиту у сумі 20 000 грн, але їй погодили кредит у сумі 15 000 грн таким чином 07.02.2022 між ТОВ «Мілоан» та відповідачем було укладено кредитний договір про споживчий кредит № 6359997. Згідно умов укладеного кредитного договору відповідач отримав у кредит грошові кошти у розмірі 15 000 грн строком на 90 дні, пільговий період 30 днів та завершується 09.03.2022, та поточного періоду який складає 60 днів та завершується 08.05.2022. Відповідно до п. 1.5.1 даного договору комісія за надання кредиту: 1050.00 грн., яка нараховується за ставкою 7.00 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту. Згідно п. 1.5.2 даного договору проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду: 9000.00 грн., які нараховуються за ставкою 2.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду. Відповідно до п. 2.1 даного договору кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти [NUMBER] , перерахування даних коштів підтверджується довідкою наданою ТОВ «ФК ЕЛАЄНС» відповідно до якої ТОВ «МІЛОАН» перерахувало кошти в сумі 15 000 грн за кредитним договором № 63599997, 07.02.2022 на номер карти [NUMBER] , банк карти отримувача MONOBANK. Відповідно до довідки про ідентифікацію наданої ТОВ «Мілоан» [PERSON] , [INFO] РНОКПП [NUMBER] з якою укладено договір № 6359997 від 07.02.2022 ідентифікована ТОВ «МІЛОАН». Одноразовий ідентифікатор [NUMBER] дата відправки ідентифікатора позичальнику 07.02.2022, номер телефону [NUMBER] . Із матеріалів справи вбачається, що 07.02.2022 відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором [NUMBER] підписана заявку, яка є невід`ємною частиною пропозиції про укладення кредитного договору, з якою позичальник ознайомився 07.02.2022. Також, під час укладення вищевказаного кредитного договору, відповідачем 07.02.2022 підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором [NUMBER] додаток до анкети позичальника , Паспорт споживчого кредиту, в якому викладені умови надання позивачем ТОВ «Мілоан» кредитних коштів відповідачу. 25.07.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» як фактором та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» як клієнтом було укладено Договір факторингу № 25-07/2024, у відповідності до умов якого ТОВ «Мілоан» передає (відступає) ТОВ «Факторинг Партнерс» за плату своє право грошової вимоги до боржників, строк виконання зобов`язань за якою настав, або яке виникне в майбутньому, а ТОВ «Факторинг Партнерс», здійснивши фінансування в порядку, передбаченому цим договором, приймає право грошової вимоги до боржників, що належить ТОВ «Мілоан», і стає новим кредитором за договорами про споживчий кредит, раніше укладеними між клієнтом та боржниками. 26.07.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» було підписано Акт приймання-передачі Реєстру боржників для друку до договору факторингу № 25-07/2024 від 25.07.2024. Згідно з Реєстром боржників від 26 липня 2024 року до Договору факторингу № 25-07/2024 від 25.07.2024, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» перейшло право вимоги за Договором про споживчий кредит № 6359997 від 07.02.2022, укладеним з відповідачем, загальна сума заборгованості 20 850 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту) 15000,00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 4 800 грн; заборгованість за комісіями 1 050 грн. З копії платіжної інструкції №448090004 від 26.07.2024 року слідує, що ТОВ «Мілоан» отримала від ТОВ «Факторинг Партнерс» 2574925,00 гривень як оплату за договором факторингу №25-07/2024 від 25.07.2024. Таким чином позивач наділено правом вимоги до відповідача за договором №6359997. Як вбачається з довідки розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором 6359997 від 07.02.2022 складеної ТОВ «Факторинг Партнерс» період з 25.07.2024-20.01.2025, новий кредитор не нараховував штрафних санкцій за користуванням кредитом. При цьому, доказів погашення відповідачем вищевказаної заборгованості позивачу ТОВ «Факторинг Партнерс», матеріали справи не містять. Відповідно до статей 205, 207 ЦК Україна, договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді. Згідно ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору . Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді. Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі №732/670/19, від 23.03.2020 у справі №404/502/18, від 07.10.2020 №127/33824/19. Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Таким чином, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі Відповідача для укладення такого Договору, на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а згідно із ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Із змісту ст. 611 ЦК України випливає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки. Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України. Згідно із ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Отже, позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. Щодо вирішення питання про стягнення судових витрат, суд зазначає таке. Позивачем сплачено судовий збір за подання даного позову до суду у сумі 2 422,40 грн, що підтверджено платіжною інструкцією № 0492090076 від 30.01.2025. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За наведеного, з відповідача на користь позивача належить стягнути понесені ним і документально підтверджені судові витрати в сумі 2 422,40 грн. Розглядаючи вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу, суд виходить із такого. На підтвердження витрат на правову допомогу позивачем надано: заявку ТОВ «Факторинг Партнерс» від 02.07.2024 про надання юридичної допомоги № 138; витягом з акту №1 про надання юридичної допомоги від 27.12.2024; копію договору № 02-07/2024 від 02.07.2024 про надання правової допомоги між клієнтом ТОВ «Факторинг Партнерс» та адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс»; прайс-лист АО «Лігал Ассістанс». Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо), що передбачено ч. 8 ст. 141 ЦПК України. Таким чином, вказаними документами підтверджується, що дійсно позивачем були понесені витрата на правничу допомогу. Однак, виокремлення позивачем «надання усної консультації з вивченням документів» як самостійного виду адвокатської послуги є необґрунтованим та охоплюється діями адвоката з «підготовки позовної заяви», а тому визначення оплати за ці послуги на суму 3000 грн не відповідає фактично наданим обсягом юридичної допомоги та має бути виключено із загальної вартості наданих позивачу послуг правничої допомоги. Однак, суд, при розподілі витрат на професійну правничу допомогу, враховує, що справа є незначної складності, в даній категорії справ наявна узгоджена та усталена судова практика, через що позовні заяви у даних справах є майже типовими та фактично шаблонними, існує відпрацьована адвокатська практика у даній категорії справ, а обсяг досліджених доказів є невеликим, а тому суд вважає за необхідне зменшити суму стягнення з відповідача на користь позивача до 3 000 грн витрат на правову допомогу. Саме такий розмір витрат є об`єктивним, співмірним з виконаною адвокатом роботою у цій справі. За наведеного, з відповідача на користь позивача належить стягнути суму витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000 грн - за складання позовної заяви. Інших витрат сторонами не заявлено.

Outcome: approved