Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-04 00:00:00

23.12.2024 року позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на час навчання повнолітньої дитини. Свої вимоги мотивує тим, що вона з 28.08.2004 року перерубувала у шлюбі з [PERSON] , який рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20.01.2012 року було розірвано. Від даного шлюбу у подружжя народилась донька [PERSON] , [INFO] . [INFO] донька [PERSON] досягла повноліття, але на даний час вона продовжує навчання на першому курсі Національного авіаційного університету, на факультеті аеронавігації, на бюджетній основі, форма навчання - денна, період навчання з 01.09.2024 року по 30.06.2028 року. У зв`язку з навчанням донька потребує матеріальної допомоги, оскільки потрібно нести витрати, пов`язані з проїздом, харчуванням, а також для придбання необхідного приладдя для навчання. [PERSON] працює в ТОВ «Птахокомплекс «Дніпровський», отримує стабільний дохід, інших аліментних зобов`язань не має, а тому має можливість надавати грошову допомогу на утримання доньки на період її навчання. Позивачці важко самостійно забезпечити всі потреби дитини. Враховуючи викладене вище, [PERSON] просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на період навчання їх повнолітньої доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісяця, починаючи з дня подання позовної заяви і до припинення навчання, тобто до 30.06.2028 року, а також стягнути з відповідача на її користь судові витрати. Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24.12.2024 року відкрито провадження та постановлено розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, відповідачеві роз`яснено його право подати відзив на позовну заяву (а.с.13-14). Позивач належним чином повідомлялась про розгляд справи в суді, шляхом направлення копії ухвали про відкриття провадження на адресу її реєстрації. Додаткових заяв або клопотань на адресу суду не направила. Відповідач повідомлявся про розгляд справи належним чином, шляхом направлення на адресу його реєстрації копії ухвали про відкриття провадження та копії позову з додатками, про що свідчить поштовий конверт (а.с.17), який повернувся на адресу суду, як не вручений, за закінченням терміну зберігання. Своїм правом на підготовку відзиву на позовну заяву не скористався. Ухвала про відкриття провадження у відповідності до ч. 8 ст. 128, ч. 1 ст. 131 ЦПК України, вважається доставленою. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, та у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву. Розгляд справи\~проводиться без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами, що передбачено ч. 2 ст. 247 ЦПК України. На підставі ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Як встановлено судом, [PERSON] народилась [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 20.12.2006 року Придніпровською сільською радою Нікопольського району (а.с.4). Батьками в свідоцтві про народження зазначені [PERSON] та [PERSON] . Батьки [PERSON] розлучились в 2012 році, що підтверджується рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20.01.2012 року, згідно якого позивачка змінила прізвище [PERSON] на дошлюбне - [PERSON] (а.с.5). [INFO] [PERSON] досягла повноліття. Але, згідно довідки №22/0389 від 11.09.2024 року, вона продовжує навчання на першому курсі Національного авіаційного університету, на факультеті аеронавігації, на бюджетній основі, форма навчання денна, період навчання з 01.09.2024 року по 30.06.2028 року (а.с.6). Свої вимоги позивачка мотивує тим, що їй важко самостійно забезпечити всі потреби доньки, оскільки навчається вона на денній формі, а тому не має змоги працювати. Крім того зазначає, що відповідач офіційно працевлаштований, отримує стабільний дохід, не має інших аліментних зобов`язань, а тому має змогу надавати матеріальну допомогу своїй дитині на період навчання. Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України (далі СК України), якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітню дочку, сина, які продовжують навчатись після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку який перевищує 18 років, але є меншим за 23 роки; продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно з ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~ст.182\~цього Кодексу. Враховуючи той факт, що [PERSON] продовжує навчання на денній формі, не має змоги працевлаштуватись, та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги батька, суд приходить до висновку, що існують правові підстави для задоволення позову. Крім того, обставин, які б вказували на неможливість відповідача надавати таку допомогу судом не встановлено, ним самим не зазначено, а отже суд погоджується із заявленим позивачкою в позові розміром аліментів. При цьому суд зазначає, що визначення такого розміру аліментів передбачене вимогами чинного законодавства для забезпечення поліпшення майнового становища дитини, а законні права та інтереси відповідача не порушуються та не погіршують його матеріальне становище, оскільки він є працездатним, працевлаштований та має стабільний дохід. Згідно ч.1 ст. 191 СК України аліменти стягуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п.1.ч.1 ст.430 ЦПК України стягнення аліментів\~ у\~межах суми\~платежу за\~один місяць допускається до негайного виконання. Розподіл судових витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з вимогами ст. 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. При розподілі судових витрат враховуються: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до правової позиції, висловленої Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 року у справі № 904/4507/18, вказано, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Вище зазначена правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 17.10.2018 року по справі за № 301/1894/17. Аналогічні правові висновки були зроблені у постанові Верховного Суду № 826/1216/16 від 27 червня 2018 року. З огляду на викладене вище та враховуючи той факт, що позивачкою не надано договору про надання правничої допомоги та ордеру адвоката, а також в матеріалах справи відсутні докази отримання адвокатом гонорара (квитанції, касового ордеру, платіжної інструкції тощо), суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4 000 грн. не підлягають задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 211,20 грн.

Outcome: partial