Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-16 00:00:00

23 січня 2025 року через свого представника до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся позивач із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого послався на те, що він є сином відповідача у справі, однак знаходиться на повному утриманні своєї матері та потребує матеріальної допомоги, оскільки продовжує навчання на денній формі навчання на медичному факультеті №1 Національного медичного університету імені О.О. Богомольця. Позивач вважає, що відповідач має можливість надавати йому матеріальну допомогу до закінчення ним навчання, проте відповідач аліменти не сплачує. За викладених підстав позивач звернувся до суду із даним позовом, в якому просить суд стягувати з відповідача на його користь та на його утримання аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно до досягнення позивачем двадцяти трьох років або закінчення навчання, починаючи з дати пред`явлення позовної заяви до суду. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 лютого 2025 року за вищевказаною позовною заявою було відкрито провадження у цивільній справі, яку призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач в судове засідання не з`явився, проте через свого представника направив до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність, де також підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, натомість направив до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність та відзив на позов, зазначивши, що позовні вимоги не визнає та просить відмовити у їх задоволенні в повному обсязі. В обґрунтування своєї позиції вказує на те, що він є особою з інвалідністю і має дохід лише у вигляді пенсійних виплат, а також на його утриманні перебуває непрацездатна дружина, її син від попереднього шлюбу ? [PERSON] , [INFO] , та їх спільний син - [PERSON] , [INFO] . Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку з таких підстав. Судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що 06 вересня 2003 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Добропіллю Добропільським міськрайонним управлінням юстиції Донецької області за актовим записом №193 зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який було розірвано рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 24 лютого 2014 року. Від шлюбу мають спільного повнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , який перебуває утриманні матері, що підтверджується копією свідоцтва про народження та копією паспорта позивача, довідкою про реєстрацію місця проживання особи та копією вищезгаданого рішення суду. Також судом встановлено, що станом на час подання даного позову до суду позивач, згідно наказу №2766/л-1 від 10 серпня 2024 року, є студентом 1 курсу медичного факультету Національного медичного університету імені О.О. Богомольця, що підтверджується копією довідки з місця навчання. Окрім того, як встановлено судом в ході розгляду справи у відповідності до ст.82 ч.1 ЦПК України і не спростовується матеріалами справи позивач потребує матеріальної допомоги у зв`язку із продовженням навчання, а відповідач належним чином цього не здійснює. Згідно наданих відповідачем копій пенсійного посвідчення Серії [NUMBER] , витягу з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Пенсійного фонду України, виписок з Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» відповідач має третю групу інвалідності та отримує пенсію, яка за період з 19 січня 2024 року по 19 грудня 2024 року в загальному розмірі складає 76855,36 гривень. Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються нормами СК України. Так, відповідно до ст.18 СК України кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу. Способом захисту сімейних прав та інтересів зокрема є примусове виконання добровільно не виконаного обв`язку. Згідно ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Положеннями ст.200 ч.1 СК України визначено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України. Відповідно до ст.182 ч.1 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст.200 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Нормою ст.191 СК України в контексті положень ст.201 СК України встановлено, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази в їх взаємозв`язку та сукупності, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми для прийняття рішення у справі по суті. Аналізуючи встановлені судом на підставі зазначених доказів фактичні обставини спірних правовідносин в контексті наведених вище норм діючого законодавства, суд приходить до висновку, що стягнення аліментів на утримання сина/дочки, які продовжують навчання є одним із способів захисту їх інтересів, забезпечення одержання ними коштів, необхідних для їх життєдіяльності, оскільки на період навчання повнолітні син/дочка зазвичай не мають самостійного і достатнього заробітку та потребують матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх сина/дочку, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою/сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). При встановленні потреби в утриманні повнолітнього сина/дочки суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють їх дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Наведені правові висновки суду узгоджуються із правовими позиціями Верховного Суду у постановах від 06 серпня 2018 року по справі №748/2340/17, від 25 лютого 2020 року по справі №521/4397/17, від 01 квітня 2020 року по справі №521/16268/18, від 20 травня 2020 року по справі №635/1139/17, від 17 червня 2020 року по справі №761/10510/17, від 04 серпня 2020 року по справі №489/100/18. Стосовно спірних правовідносин сторін у даній цивільній справі, то в ході її розгляду судом достеменно встановлено, що позивач є рідним сином відповідача, який на момент подання позову та розгляду справи досяг повноліття і продовжує навчання, у зв`язку із чим вочевидь потребує матеріальної допомоги обох своїх батьків. Разом з тим, коштів/доходу самої лише матері позивача не вистачає, а тому є потреба в наданні матеріальної допомоги позивачу і з боку відповідача, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог та необхідність їх задоволення, однак частково. Частковість задоволення позову зумовлена тим, що позивач просить стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частки доходу (заробітку) платника аліментів, разом з тим не надає доказів достатності доходу самого відповідача для надання матеріальної допомоги (сплати аліментів) такого розміру, а також належних доказів потреби позивача у підвищеному розмірі аліментів, порівняно з тим, який визначається згідно усталеної судової практики. Відтак, з огляду на наведене, а також враховуючи, що відповідач є інвалідом 3 групи та має дохід лише у вигляді пенсійних виплат, а також другу неповнолітню дитину на утриманні, суд приходить до висновку, що справедливим, достатнім та розумним за наявних у матеріалах справи доказів буде стягнення з відповідача на користь позивача на утримання останнього аліментів в розмірі 1/12 частки доходу (заробітку) платника аліментів, починаючи з дати пред`явлення позову і до досягнення [PERSON] двадцяти трьох років або до завершення навчання (в залежності від того, яка подія наступить першою). Крім того, суд критично оцінює та не приймає до уваги доводи відповідача щодо наявності у нього обов`язку утримання дитини дружини від попереднього шлюбу, і також не доведено належними та допустимими доказами твердження відповідача про відсутність у його дружини роботи, і відповідно, доходу або інших активів. Також суд критично оцінює посилання відповідача як підставу для відмови у задоволенні позову наявність у останнього на утриманні ще однієї дитини - [PERSON] , оскільки така дитина не є рідною для відповідача, не є ним усиновленою, а відтак у відповідача відсутній передбачений законом обов`язок утримувати таку дитину.

Outcome: partial