Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-04 00:00:00

У серпні 2024 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідачка звернулася до АТ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписала анкету-заяву № б/н від 04.03.2011 та приєдналася до умов та правил надання банківських послуг саме в тій редакції, що діяла на дату підписання та розміщення на сайті банку. На підставі анкети-заяви відповідачці відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку, на яку було встановлено початковий кредитний ліміт, який в подальшому збільшився до 26000,00 грн. Для отримання доступу до рахунку та використання кредитного ліміту відповідачка отримала кредитну картку номер [NUMBER] , строк дії 01/15, тип Універсальна. Відповідачка після отримання картки здійснила дії щодо проведення її активації, користувалася карткою, а також отримувала кредитні кошти з власної ініціативи, що свідчить про укладення між сторона кредитного договору. Після спливу строку дії першої картки відповідачкою для можливості користування рахунком додатково отримані наступні картки: кредитна картка номер [NUMBER] , строк дії 08/18, тип Універсальна, кредитна картка номер [NUMBER] , строк дії - 07/22, тип Універсальна COLD. В процесі користування рахунком відбулася зміна відсоткової ставки на 40,8% річних. 04.02.2020 відповідачка підписала власноруч на планшеті анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, якою погодила використання пароля в якості простого електронного підпису. 01.11.2021 відповідачка у системі Приват 24 за допомогою ОТП пароля підписала заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, тобто відповідачка була належним чином повідомлена про умови кредитування, зокрема щодо сплати відсотків. Проте, відповідачкою умови кредитного договору не виконувалися, внаслідок чого станом на 22.07.2024 має заборгованість 31877,87 грн., яка складається з наступного: 25246,15 грн. заборгованість за тілом кредиту, 6631,72грн. заборгованість за простроченими відсотками. Позивач просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором б/н від 04.03.2011, станом на 22.07.2024, в сумі 31877,87 грн., а також понесені судові витрати. Представником позивача до суду разом із позовною заявою подано клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного провадження, про розгляд справи за відсутності представника банку. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, повідомлена про розгляд справи в порядку, встановленому ЦПК України, відзиву на позов не подала, причини неявки суду не повідомила, із заявою про розгляд справи у її відсутність до суду не зверталася. Суд, за згодою представника позивача, ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи у відповідності зі ст.ст. 223 ч. 4, 279, 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши та давши належну оцінку зібраним по справі доказам, встановив наступне. Судом встановлено, що 04.03.2011 [PERSON] підписала анкету-заяву № б/н від 04.03.2011 та приєдналася до умов та правил надання банківських послуг, яка діяла на дату підписання та розміщення на сайті банку. На підтвердження умов кредитування, позивачем надано Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Умови та Правила надання банківських послуг. На підставі анкети-заяви 04.03.2011 відповідачці відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку, на яку було встановлено початковий кредитний ліміт, який 14.10.2016 було збільшено до 5000,00грн., та 15.08.2018 до 26000,00грн., що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ім`я [PERSON] . Відповідно до довідки АТ КБ «Приватбанк», між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був підписаний кредитний договір № б/н, за яким було надано кредитні картки, а саме: 04.03.2011 картку Універсальну № [NUMBER] , строк дії 01/15; 18.08.2014 картку Універсальну № [NUMBER] , строк дії 08/18; 24.03.2015 карту Універсальну № [NUMBER] , строк дії 08/18; 15.08.2018 карту Універсальну GOLD № [NUMBER] , строк дії 07/22. Відповідно до виписки за договором № б/н за період 04.03.2011 24.07.2024, відповідачка після отримання картки здійснила дії щодо проведення її активації, користувалася картками, частково здійснювала погашення кредиту. 04.02.2020 відповідачка власноручно підписала анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, якою погодила використання пароля в якості простого електронного підпису. 01.11.2021 відповідачка у системі Приват 24 за допомогою ОТП пароля підписала заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, тобто відповідачка була належним чином повідомлена про умови кредитування, зокрема щодо сплати відсотків. Відповідно до наданого банком розрахунку, заборгованість [PERSON] за кредитним договором станом на 22.07.2024 має заборгованість 31877,87 грн., яка складається з наступного: 25246,15 грн. заборгованість за тілом кредиту, 6631,72 грн. заборгованість за простроченими відсотками. Таким чином, факт користування відповідачкою кредитними коштами, розмір заборгованості підтверджується розрахунком заборгованості, випискою про рух коштів за договором, якими також підтверджуються відомості, викладені у довідках про зміни умов кредитування та про видані кредитні картки та термін їх дії. За правилами ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 3 ст. 203 ЦК України визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. За нормами ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до норм ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно з ч. 2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (ч. 2 ст. 639 ЦК України). Згідно з ч. 2 ст. 642 ЦК України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товар, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо) яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Статтею 1069 ЦК України передбачено, що якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Права та обов`язки сторін, пов`язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит, якщо інше не встановлено договором або законом. Наявні матеріали справи дають підстави вважати доведеними аргументи позивача, що відповідачкою було отримано кредитні картки із встановленим кредитним лімітом і вона користувалася кредитними коштами, через що, у зв`язку з поданням позову (вимогою про повернення коштів), виник обов`язок щодо повернення цих коштів, розмір яких становить 31877,87 грн. Розмір заборгованості з повернення суми позики відповідачкою не спростовано, при цьому за умовами укладеного сторонами кредитного договору строк повернення кредиту (користування ним) не встановлено, а тому відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Враховуючи, що в порушення умов договору відповідачка фактично отримані та використані кошти у добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернула, чим порушила права кредитора, позовні вимоги позивача про стягнення з відповідачки заборгованості за кредитом у розмірі 31877,87 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved