Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-09 00:00:00

Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 20010 гривень, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 16.08.2021 року [PERSON] за власного волевиявлення, з повним розумінням умов кредитування та усвідомленням рівня відповідальності, в Особистому кабінеті на офіційному веб-сайті ТОВ «Мілоан» подав заявку на отримання кредиту №102364885. Дана заява знаходиться у власному кабінеті відповідача на сайті https://miloan.ua/. ТОВ «Мілоан» було направлено відповідачу електронним повідомленням (SMS) одноразовий ідентифікатор, при введені якого відповідач підтвердила прийняття умов Кредитного Договору №102364885 від 16.08.2021 року, який також знаходиться у власному кабінеті відповідача. Таким чином, [PERSON] уклав Договір про споживчий кредит № 102364885 від 16.08.2021 року з ТОВ «Мілоан» та на підставі платіжного доручення відповідачу були перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 5000 грн. Відповідач свої кредитні зобов`язання по договору не виконав. 12.11.2021 року згідно умов Договору відступлення прав вимоги №13Т, ТОВ «Мілоан» було відступлено право вимоги за Кредитним договором № року на користь ТОВ «Діджи Фінанс», а відповідно ТОВ «Діджи Фінанс» набуло право вимоги до відповідача. Згідно Договору відступлення прав вимоги, сума боргу перед новим кредитором складає 20 010 грн. що складається з: 5000 гривень заборгованість за тілом кредиту; 15010 гривень заборгованість по відсоткам. Позивачем на адресу відповідача направлено повідомлення про відступлення права вимоги від ТОВ «Мілоан» до ТОВ «Діджи Фінанс», зазначивши інформацію про порядок погашення заборгованості по кредитному договору. На виконання вимог п.6 ч.3 ст.175 ЦПК України, ТОВ «Діджи Фінанс» було вжито заходи досудового врегулювання спору, шляхом направлення Досудової вимоги про сплату заборгованості за договором №102364885 від 16.08.2021 року на адресу відповідача. У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань, позивач звернувся до суду та просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 20 010 гривень а також сплачений ним судовий збір в сумі 2422,40 грн та витрати на правову допомогу в сумі 6000 грн. Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про прийняття до розгляду та відкриття провадження від 21.01.2025 року відповідачу був наданий строк у 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. Про розгляд даної справи відповідач повідомлявся належним чином у встановлений законом порядок, про що є підтвердження в матеріалах справи. Відповідач у визначений судом термін відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подав. Судом було вжито всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін з повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін від сторін у справі не надходили. Дослідивши матеріали справи в порядку спрощеного провадження, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 16.08.2021 року [PERSON] за власного волевиявлення, з повним розумінням умов кредитування та усвідомленням рівня відповідальності, в Особистому кабінеті на офіційному веб-сайті ТОВ «Мілоан» подав заявку на отримання кредиту №102364885. Дана заява знаходиться у власному кабінеті відповідача на сайті https://miloan.ua/. ТОВ «Мілоан» було направлено відповідачу електронним повідомленням (SMS) одноразовий ідентифікатор, при введені якого відповідач підтвердила прийняття умов Кредитного Договору №102364885 від 16.08.2021 року, який також знаходиться у власному кабінеті відповідача. Таким чином, [PERSON] уклав Договір про споживчий кредит № 102364885 від 16.08.2021 року з ТОВ «Мілоан» та на підставі платіжного доручення відповідачу були перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 5000 грн. Відповідач свої кредитні зобов`язання по договору не виконав. 12.11.2021 року згідно умов Договору відступлення прав вимоги №13Т, ТОВ «Мілоан» було відступлено право вимоги за Кредитним договором № року на користь ТОВ «Діджи Фінанс», а відповідно ТОВ «Діджи Фінанс» набуло право вимоги до відповідача. Згідно Договору відступлення прав вимоги, сума боргу перед новим кредитором складає 20 010 грн. що складається з: 5000 гривень заборгованість за тілом кредиту; 15010 гривень заборгованість по відсоткам. Позивачем на адресу відповідача направлено повідомлення про відступлення права вимоги від ТОВ «Мілоан» до ТОВ «Діджи Фінанс», зазначивши інформацію про порядок погашення заборгованості по кредитному договору. Правовідносини між сторонами у справі, ґрунтуються на положеннях кредитного договору та регламентуються наступними правовими нормами. Згідно ч. 8ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідно до ч.1ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Пунктом 1.1. Договору про споживчий кредит №102364885 встановлено, що кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим договором, на строк визначений п.1.3. Договору надати Позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п.1.2. Договору, а Позичальник зобов`язується повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п.1.4. Договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором. Кредит надається з метою задоволення потреб Позичальника не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника. Типом кредиту є кредит. Частина 2ст. 638 ЦК України передбачає, що договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно ч. 1, ч. 2ст. 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Відповідач не надав своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, тобто порушив умови кредитного договору, а також ст. 509, 526, 1054 ЦК України. Відповідно до ч. 1ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (ч.1, ч. 2 ст. 598 ЦК України). Згідно зі ст.ст.525,526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства ст. 530 ЦК України. За порушення зобов`язання наступають правові наслідки, передбаченіст.611 ЦК України. Відповідно до ч.1ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно дост.625 цього Кодексу. Жодних доказів, які б спростовували висновки суду про чинність договору, відповідач не надав, у тому числі не спростовано розміру нарахованої суми заборгованості. Отже,суд приходить до висновку про винесення рішення та задоволення позовних вимог ТОВ «Діджи Фінанс» про стягнення з [PERSON] на користь позивача заборгованості за кредитним договором №102364885 від 16.08.2021року. Питання щодо судових витрат, суд вирішує відповідно до положень ст.141 ЦПК України, а тому понесені позивачем судові витрати підлягають до відшкодування відповідачем. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача 6000 гривень витрат на правову допомогу суд зазначає наступне. Враховуючи принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також порядок розгляду справи, судову практику, що склалася, суд прийшов до висновку, що судові витрати на правову допомогу у розмірі 6000 гривень є завищеними, та вважає достатнім і співвмірним розмір у сумі 4000 гривень, які підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача. На підставі ст.280,526,527,530,549,625,1050,1054 ЦК України,

Outcome: approved