Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-09 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом до Шахівської сільської військової адміністрації Покровського району Донецької області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування своїх позовних вимог посилалася на те, що у с.Новоторецькому, Добропільського району Донецької області [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , яке було видане повторно 27.02.2023 року Добропільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. На день смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається із двох земельних ділянок загальною площею 6.130 га, кадастрові номери відповідно 1422083300:01:000:0318 площею 1.220 га, 1422083300:01:000:0049, площею 4.910 га, надані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Золотоколодязької сільської ради Покровського (до реорганізації - Добропільського) району Донецької області, на яку спадкодавцем на ім`я [PERSON] залишено заповіт, посвідчений 29.11.2004 року, реєстровий №86 Золотоколодязькою сільською радою Добропільського району Донецької області. 04.09.2023 року позивачка звернулася до державного нотаріуса Добропільської державної нотаріальної контори Донецької області Гусєвої О.В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Утім, постановою державного нотаріуса Добропільської державної нотаріальної контори Донецької області Гусєвої О.В. від 07.09.2023 року позивачці було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, посилаючись на те, що [PERSON] , відповідно до ст.1270 ЦК України пропущено шестимісячний строк для прийняття спадщини. Позивачка [PERSON] зазначає, що у встановлений шестимісячний строк до нотаріальної контори вона не звернулась через хронічні захворювання, які потребували великих зусиль та фінансових витрат. Крім цього, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 в Україні введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє і на теперішній час. Після початку повномасштабної війни 24.02.2022 року, у зв`язку із погіршенням здоров`я, та внаслідок ракетних обстрілів міст України, позивачка виїхала із місця свого постійного проживання. Посилаючись на вказані обставини, позивачка просила суд визначити [PERSON] додатковий строк для прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , три місяці із дня набрання рішенням законної сили. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву, якою позов підтримала у повному обсязі, просила справу розглядати за її відсутності. Представник відповідача Шахівської сільської військової адміністрації Покровського району Донецької області Сергій Сажко у судове засідання не з`явився, надав суду заяву, якою позовні вимоги підтримав, просив справу розглядати за його відсутності. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що у с.Новоторецькому, Добропільського району Донецької області [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , яке було видане повторно 27.02.2023 року Добропільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (а.с.7). На день смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається із двох земельних ділянок загальною площею 6.130 га, кадастрові номери відповідно 1422083300:01:000:0318 площею 1.220 га, 1422083300:01:000:0049, площею 4.910 га, надані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Золотоколодязької сільської ради Покровського (до реорганізації - Добропільського) району Донецької області, на яку спадкодавцем на ім`я [PERSON] залишено заповіт, посвідчений 29.11.2004 року, реєстровий №86 Золотоколодязькою сільською радою Добропільського району Донецької області (а.с.8). 04.09.2023 року позивачка звернулася до державного нотаріуса Добропільської державної нотаріальної контори Донецької області Гусєвої О.В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Постановою державного нотаріуса Добропільської державної нотаріальної контори Донецької області Гусєвої О.В. від 07.09.2023 року позивачці було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, посилаючись на те, що [PERSON] , відповідно до ст. 1270 ЦК України пропущено шестимісячний строк для прийняття спадщини(а.с.10). Позивачка [PERSON] зазначає, що у встановлений шестимісячний строк до нотаріальної контори вона не звернулась через хронічні захворювання, які потребували великих зусиль та фінансових витрат. Крім цього, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 в Україні введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє і на теперішній час. Після початку повномасштабної війни 24.02.2022 року, у зв`язку із погіршенням здоров`я, та внаслідок ракетних обстрілів міст України, позивачка виїхала з місця свого постійного проживання. Крім цього,\~як встановлено\~з досліджених\~судом матеріалів\~справи,\~зокрема із\~матеріалів спадкової\~справи №65/2007\~до майна\~померлого [INFO] [PERSON] , спадкоємцем за заповітом, посвідченим виконкомом Золотоколодязької сільської ради Добропільського району Донецької області від імені [PERSON] 29.11.2004 року, реєстровий №86, на земельну ділянку площею 6.130 га, розташовану на території Золотоколодязьколї сільської ради Добропільського району Донецької області, належну йому на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ДН №078874, виданого 14.07.2004 року Добропільською районною державною адміністрацією Донецької області, зазначений [PERSON] , [INFO] який помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 05.05.2006 року виконкомом Золотоколодязької сільської ради Добропільського району Донецької області, тому зазначене спадкове майно є вільним від заповіту, право на спадкування переходить до спадкоємців померлого за законом або за заповітом, якщо спадкодавець за життя склав новий заповіт. На підставі заяви [PERSON] від 13.04.2007 року №104 про прийняття та видачу спадщини, відкрита спадкова справа №65/2007 до майна померлого [INFO] - [PERSON] , 1930 року народження. До складу спадкового майна заявником включено вищевказану земельну ділянку (а.с.58). Крім цього, позивачем зазначається, що вона є спадкоємцем померлого [PERSON] за заповітом, посвідченим 16.05.2002 року виконкомом Золотоколодязької сільської ради Добропільського району Донецької області, реєстровий №94, на земельну долю/пай, який перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства імені Мічурина у розмірі 6,84 в умовних кадастрових гектарах без зазначення меж цієї долі/паю в натурі на місцевості, засвідченого сертифікатом на право на земельну долю/пай серії ДН №0114596, виданий 26.09.1997 року Добропільською державною адміністрацією Донецької області, з кадастровими номерами 1422083300:01:000:0318 - площею 1.220 га, 1422083300:01:000:0049 - площею 4.910 га. Відповідно до положень статей 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч.ч.1,2 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки (ст. 1261 ЦК України). Згідно із положеннями ч.1 ст.1233, ч.1 ст.1235 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок смерті. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності в нього з цими особами сімейних, родинних відносин. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.1254 ЦК України заповідач має право у будь-який час скасувати заповіт, або скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. За правилами, визначеними в ч.ч.1,2 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за законом чи за заповітом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи застереженням. Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст. 1270 ЦК України). За правилами ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно з ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (ч.1 ст.1272 ЦК України). Частиною 3 статті 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За правилами ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття. Згідно з ч.ч.1,3 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно положень ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення усіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може гуртуватись на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст. 79 ЦПК). Здійснення права на спадкування врегульовано Главою 87 Книги шостої Цивільного кодексу України (ст.ст. 1268-1285). Цивільним кодексом України визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем має подати заяву про прийняття спадщини у строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо спадкоємець протягом цього строку не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Прийнята спадщина належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Верховний Суд у своїх постановах неодноразово наголошував, що під час вирішення питання про надання особі додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини важливим є з`ясування факту прийняття спадщини іншими спадкоємцями за законом, оскільки в такому разі може відбутися втручання у право власності інших осіб, порушення принципу правової визначеності стосовно особи, яка добросовісно реалізувала власні цивільні (спадкові) права. Наведене вимагає дотримання принципу «пропорційності» втручання у права спадкоємців, які прийняли спадщину. У спірних правовідносинах дотримання принципу пропорційності безпосередньо залежить від наявності об`єктивних, непереборних та істотних обставин, які є достатньою підставою для визначення спадкоємцю додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини. Як вбачається із матеріалів справи, позивачка [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . При цьому, спадкоємцем за законом першої черги у зв`язку із кровною спорідненістю зі спадкодавцем [PERSON] , є [PERSON] , який є його сином, та який прийняв частково спадщину після смерті свого батька [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за Законом, серії ННЕ №043841, реєстровий №247 (а.с.102). Позивачка не вчинила активних дій на прийняття спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON] , не подала заяви про прийняття спадщини, та лише у квітні 2024 року, після спливу маже сімнадцяти років від дня відкриття спадщини, звернулась до суду з позовною заявою про визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини, однак, визначений законом шестимісячний строк закінчився 24.07.2007 року. Водночас, інший спадкоємець першої черги - [PERSON] спадщину прийняв у встановлений законом строк. Головною ознакою поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини є існування непереборних та незалежних від волі спадкоємця обставини, які об`єктивно перешкоджали своєчасному зверненню особи із заявою про прийняття спадщини. Неподання заяви умисно чи з необережності (недбалості) не може бути підставою для визначення спадкоємцю додаткового строку для прийняття спадщини. У даній справі поважною причиною неприйняття спадщини позивачка зазначає хронічні захворювання, які потребували великих зусиль та фінансових витрат. Крім цього, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 в Україні введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє і на теперішній час. Після початку повномасштабної війни 24.02.2022 року, у зв`язку із погіршенням здоров`я, та внаслідок ракетних обстрілів міст України, позивачка виїхала з місця свого постійного проживання. У цьому аспекті суд зауважує, що заповіт є одностороннім правочином. Свобода заповіту охоплює особисте здійснення заповідачем права на заповіт шляхом вільного волевиявлення, яке, будучи належно вираженим, підлягає правовій охороні і після смерті заповідача. Тобто, складаючи заповіт, спадкодавець виражає свою волю на набуття спадкоємцем права на визначене в ньому майно. Водночас, прийняття спадщини, як і відмова від спадщини є правом, а не обов`язком спадкоємця, яке він реалізовує на власний розсуд, тобто здійснює за власною волею. При цьому, відмова спадкоємця за заповітом від прийняття спадщини не порушує принципу свободи заповіту. Відмова від прийняття спадщини може бути виражена як у формі подання заяви про відмову від прийняття спадщини, так і шляхом невчинення спадкоємцем дій, потрібних для прийняття спадщини. У той же час, за загальним правилом прийняття спадщини потребує активних дій спадкоємця (звернення з заявою про прийняття спадщини у передбачений законом строк). Спадкоємець за законом першої черги здійснює право на спадкування в такому ж порядку, що й спадкоємець за заповітом, відповідно до статей 1268-1270 ЦК України, та на нього поширюються наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, передбачені статтею 1272 ЦК України. Суд зауважує, що поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини можуть бути ті обставини, які об`єктивно перешкодили спадкоємцю виразити свою волю на прийняття спадщини шляхом подання відповідної заяви. До позовної заяви позивачка [PERSON] долучила копії виписок із медичної карти амбулаторного (стаціонарного хворого), з яких вбачається перебування її на лікуванні та обстежені у різні періоди (а.с.11-14). При цьому, надані копії медичних документів не свідчать про те, що позивачка дійсно тривалий час страждала на тяжкі хронічні захворювання та мала об`єктивні, непереборні істотні труднощі, які перешкоджали їй у установлений законодавством України строк звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини Водночас, [PERSON] не повідомила суду обставини, які мають значення для справи та на доведення яких подані відповідні медичні документи, враховуючи, що позивачкою пропущено строк прийняття спадщини на сімнадцять років, а тому суд не бере їх до уваги, визнавши неналежними доказами згідно ст. 77 ЦПК України. Посилання позивачки на введення воєнного стану на території України, суд також не приймає до уваги, оскільки такий стан введено указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022, а як було зазначено раніше, визначений законом шестимісячний строк прийняття спадщини закінчився 24.07.2007 року. Також суд враховує те, що існує спір між двома спадкоємцями, а не з територіального громадою. Тому, поновлення прав позивачки на прийняття спадщини матиме наслідки втручання у право власності третьої особи [PERSON] , що не відповідатиме принципу пропорційності, а також призведе до порушення принципу правової визначеності як елемента верховенства права стосовно іншого спадкоємця, який добросовісно реалізував власні цивільні права у порядку та строки, передбачені законом. Враховуючи вищевикладене, а також те, що позивачка на виконання свого процесуального обов`язку, визначеного у ст. 81 ЦПК України, не надала суду належних, достатніх та допустимих доказів існування об`єктивних та непереборних обставин чи інших істотних труднощів, які перешкодили їй подати заяву про прийняття спадщини у визначений законом шестимісячний строк, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову. Згідно зі ст.141 ЦПК України судові витрати віднести за рахунок сторони, яка їх понесла. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed