Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача суму сплаченого страхового відшкодування. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 11.12.2019 між АТ КБ «Приватбанк» та позивачем укладено договір добровільного страхування транспортного засобу «Хюндай» д.н.з. [NUMBER] . 03.03.2020 у м. Києві по пл. Поштовій, 3-б сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Хюндай» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та автомобіля «Форд» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Подільського районного суду м. Києва від 10.07.2020 відповідача визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Згідно ремонтної калькуляції та страхового акту складеного позивачем, розмір страхового відшкодування завданого пошкодженням автомобіля «Хюндай» д.н.з. [NUMBER] , становить 8112,15 грн, які були виплачені у повному обсязі на рахунок страхувальника. За повідомленням позивача на дату скоєння вище вказаної дорожньо-транспортної пригоди відповідач не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. На підставі викладеного позивач просить стягнути з відповідача суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі 8112,15 грн. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 14.01.2025 вказану цивільну справу передано за підсудністю до Оболонського районного суду м. Києва. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.01.2025 головуючим у справі визначено суддю Дибу О.В. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 03.02.2025 у справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу 04.02.2025 направлялись позовні матеріали, які повернулися до суду без вручення з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Станом на 12.03.2025 відзиву на позовну заяву на адресу суду не надходило, як і не надходило інших заяв щодо предмету спору. За наявності відомостей про направлення відповідачу позовних матеріалів та відсутності відзиву на позовну заяву та заперечень проти розгляду позову в порядку спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за наявними в матеріалах справи доказами без повідомлення (виклику) учасників. Повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини. Як убачається з матеріалів справи, автомобіль марки «Хюндай» д.н.з. [NUMBER] належить АТ КБ «Приватбанк» (а.с. 16-17). Судом встановлено, що 11.12.2019 між АТ КБ «Приватбанк» та позивачем укладено договір добровільного страхування транспортного засобу «Хюндай» д.н.з. [NUMBER] (а.с.18). 03.03.2020 у м. Києві по пл. Поштовій, 3-б сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Хюндай» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та автомобіля «Форд» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження (а.с.23-26). Постановою Подільського районного суду м. Києва від 10.07.2020 відповідача визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, провадження у справі закрито у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків передбачених ст.38 КУпАП (а.с.28-29). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. За повідомленням позивача на дату скоєння вище вказаної дорожньо-транспортної пригоди відповідач не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с.30). 05.03.2020 автомобіль «Хюндай» д.н.з. [NUMBER] , був оглянутий аварійним комісаром [PERSON] та складений відповідний акт огляду транспортного засобу №00346142 (а.с.22). Згідно ремонтної калькуляції та страхового акту №00346142 від 03.06.2020 складеного позивачем, розмір страхового відшкодування завданого пошкодженням автомобіля «Хюндай» д.н.з. [NUMBER] , становить 8112,15 грн (а.с.13,19-21). Згідно ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника або іншої особи, визначеної договором. Пунктом третім ч.1 ст. 988 ЦК України передбачено, що страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. 31.03.2020 власник пошкодженого автомобіля «Хюндай» д.н.з. [NUMBER] , АТ КБ «Приватбанк» звернувся до позивача із заявою про перерахування страхового відшкодування (а.с.15). З платіжної інструкції №154415 від 04.06.2020 (а.с.14) убачається, що позивач здійснив виплату страхового відшкодування на рахунок АТ КБ «Приватбанк» у розмірі 8112,15 грн. Згідно із ст.27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Згідно із частинами 2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. У відповідності до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За змістом п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Окрім цього, на підставі договору доручення укладеного 01.11.2023 між позивачем та ФО-П [PERSON] останньою 02.11.2023 укладено договір з адвокатським бюро «Білий» про надання правової допомоги, складено акт №1/27513 прийому-передачі наданих послуг від 11.01.2025, на підставі яких вартість надання правової допомоги (повний збір та аналіз усіх документів у справі, дослідження та оцінка матеріалів справи та самостійно отриманих документів, обрання способу захисту, складання та подача позовної заяви до суду), склала 5000 грн, які згідно додатку №2 до договору про надання правничої допомоги мають бути сплачені позивачем на рахунок бюро протягом 15 робочих днів з моменту набрання рішенням суду законної сили. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі ст.41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інші проти України» (пункти 34 - 36), від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Враховуючи положення ст. 28 Правил адвокатської етики (затверджені Звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09.06.2017) необхідно дотримуватись принципу «розумного обґрунтування» розміру оплати юридичної допомоги. Цей принцип набуває конкретних рис через перелік певних факторів, що мають братись до уваги при визначенні розміру оплати: обсяг часу і роботи, що вимагається для адвоката, його кваліфікацію та адвокатський досвід, науково-теоретична підготовка. До такого висновку прийшов Верховний Суд у своїй постанові від 13.02.2019 у справі №756/2114/17 (провадження 61-10774св18). Таким чином, виходячи із загальних засад цивільного законодавства щодо справедливості, добросовісності та розумності, принципу співмірності та розумності судових витрат, на компенсацію яких має право сторона, враховуючи всі аспекти та складність справи, суд вважає за можливе зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу до 2000 грн. та стягнути їх з відповідача на користь позивача. Інші наявні в матеріалах справи докази висновків суду не спростовують. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved