Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-16 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 27.09.2021 між [PERSON] та Акціонерним товариством «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №22038000534482 у відповідності до якого останній отримав кредитні кошти із нарахуванням процентів за користування кредитними коштами зі строком кредитування до 07.09.2023 року. Після підписання Кредитного договору відповідач власним підписом засвідчив факт взяття на себе відповідного зобов`язання, а саме повернути надані в тимчасове користування кредитні кошти, сплатити відсотки за користування кредитними коштами та комісію, що передбачена Кредитним договором. Відповідно до виписки по особовому рахунку відповідача, вбачається, що АТ «Банк Кредит Дніпро» було перераховано кредитні кошти на особистий рахунок Боржника як це передбачено умовами Кредитного договору. Виходячи з вищезазначеного, при укладанні Кредитного договору АТ «Банк Кредит Дніпро» виконав всі передбачені умови договору, а саме ознайомив відповідача з умовами Кредитного договору, надав в тимчасове користування кредитні кошти в зазначеному розмірі. 28.03.2024 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та позивачем було укладено Договір факторингу №28/03/2024, відповідно до якого ТОВ «Цикл Фінанс» набуло право нового кредитора до відповідача за Кредитним договором. Таким чином позивач набув право належного кредитора до відповідача за Кредитним договором. На дату звернення ТОВ «Цикл Фінанс» до суду борг за Кредитним договором становить 71244,68 грн.,\~яка складається з:\~суми боргу по тілу кредиту 34602,03 грн.; суми боргу по відсоткам - 0,65 грн.; борг по комісії 36642,00 грн. На момент подання позовної заяви зобов`язання з приводу повернення кредитних коштів за Кредитним договором відповідачем не виконано ані первісному кредитору, а ні новому. Посилаючись на неналежне виконання відповідачем своїх грошових зобов`язань, позивач звернувся до суду та просить стягнути заборгованість в розмірі 71244,68грн.,\~та сплачені судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 2422,40\~гривень та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 16.01.2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача, в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав викладених у позові та у відповіді на відзив, посилаючись на те, що щодо нарахування та стягнення комісії, то підписавши Кредитний договір та Паспорт споживчого кредиту відповідач підтвердила, що вона отримала та ознайомилась з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних нею умов кредитування. Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Також зазначаємо, що у період з 28.03.2024 року по 04.01.2025 року жодна комісія не нараховувалась. Додатковим доказом використання кредитних коштів та всі оплати по погашенню кредиту відповідачем за Кредитним договором є виписки по особовим рахункам відповідача з 27.09.2021р. по 27.03.2024 роки. Всі надані ТОВ «Цикл Фінанс» виписки по особовим рахункам відповідача з 27.09.2021р. по 27.03.2024 роки належним чином завірені та підписані представником АТ «Банк Кредит Дніпро». Зазнавчив, що до позовної заяви було додано належним чином засвідчені виписки по особовим рахункам відповідача з 27.09.2021 по 27.03.2024 роки, що являються первинними бухгалтерськими документами. Отже, на рахунок відповідача надходили кредитні кошти, які відповідач використовував у власних цілях, проте відмовляється виконувати свої зобов`язання за Кредитним договором з їх повернення. Твердження відповідача про те, що ТОВ «Цикл Фінас» не надано до суду Реєстру відступлених прав вимог, а надано лише Витяг з реєстру боржників, через що необґрунтовано посилатися на договір факторингу, як на підставу своїх вимог є помилковим. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи була повідомлена належним чином, надала відзив, в якому вважає позов необґрунтований, оскільки а ні в анкетах-заявах, а ні в паспортах споживчих кредитів передбачено сплату комісійної винагороди за обслуговування кредиту в розмірі 2,99 % та 3,99% від суми кредиту відповідно, банк не повідомив, які саме послуги за вказану плату надаються позивачу, а розмір такої комісійної винагороди, з огляду на обставини справи (зокрема розмір кредиту та процентів), вносить істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду споживачу, що в сукупності свідчить про те, що умови підпункту 4 кредитного договору є несправедливими. Разом із тим кредитний договір та паспорт споживчого кредиту взагалі не містять будь-якого опису послуг із розрахунково-касового обслуговування, за які встановлена вказана комісія. У зв`язку із тим, що сплата комісії за обслуговування кредиту не відповідає вимогам чинного законодавства, тому заборгованість по комісії необґрунтована та така, що не підлягає задоволенню. Також зазначає, що не надано належних доказів, які підтверджують перерахування відповідачу певної суми коштів. Позивачем надана «виписка по рахунку», яка не містить жодного підпису та ПІБ особи, яка його створила, що викликає сумніви щодо її достовірності. Щодо відступлення права вимоги, позивачем не надано суду реєстру відступлення прав вимог, а надано лише самостійно виготовлений «Витяг», а тому посилання на договір факторингу, як на підставу своїх вимог є безпідставними. Крім того, витрати, які поніс позивач під час розгляду справи не є співмірними із ціною позову та/або значенням справи для сторони, складністю та виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог. За приписами ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, 27.09.2021р. між [PERSON] та Акціонерним товариством «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №22038000534482 у відповідності до якого остання отримала кредитні кошти із нарахуванням процентів за користування кредитними коштами зі строком кредитування до 07.09.2023 року Відповідно до п. 3 договору відповідач при підписанні договору підтвердив, що він ознайомлений з умовами кредитування, з паспортом продукту, з інформацією про розмір винагороди, яку банк отримує від страхової компанії, як агент, за пропонування послуг страхування, з умовами УДБО та погоджується, що договір з боку банку укладається шляхом нанесення на нього типографськими засобами відбитку печатки банку та підпису уповноваженої особи банку. Відповідно до п. 1.2 кредитного договору банк надав відповідачу грошові кошти у розмірі 37200, 00 грн зі строком кредитування 24 місяців; цільове призначення: споживчі потреби; процентна ставка за користуванням кредитом є фіксованою та нараховується на строкову заборгованість за кредитним договором у розмірі 0,001% річних, щомісячна комісія за обслуговування кредиту з 27.09.2021 р по 26.04.2022 р.\~7% від суми кредиту, з 27.04.2022 р. по 26.10.2022 р.\~5,5% від суми кредиту, з 27.10.2022 р. по 26.04.2023 р.\~4% від суми кредиту, з 27.04.2023 р. по 27.09.2023 р.\~2,25% від суми кредиту. Відповідно до п. 1.3 кредитного договору кредит надається шляхом зарахування суми кредиту на поточний рахунок клієнта [NUMBER] , відкритий у АТ «Банк Кредит Дніпро». Датою видачі кредиту вважається день зарахування суми кредиту на рахунок клієнта. Відповідно до розділу 4 договору визначено графік платежів/розрахунку загальної вартості кредиту для клієнта та реальної річної процентної ставки за цим договором. Відповідно до розрахунку заборгованості заборгованість [PERSON] станом на 27.03.2024р. за кредитним договором №22038000534482 від 27.09.2021 р. загальна заборгованість становить 71244,65 грн. Згідно з випискою по особовому рахунку за період з 27.09.2021 року по 27.03.2024 вбачається рух коштів, яка складається з:\~суми боргу по тілу кредиту 34602,03 грн.; суми боргу по відсоткам - 0,65 грн.; борг по комісії 36642,00 грн. 28.03.2024 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «Цикл Фінанс» було укладено Договір факторингу №28/03/2024. Згідно з п. 1.1 договору фактор передає грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за оплату, а клієнт відступає факторові права грошової вимоги до боржників за кредитним договором (портфель заборгованості). П. 1.2 договору передбачено, що внаслідок передачі (відступлення) права вимоги за цим договором, Фактор заміняє Клієнта у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості, та набуває прав грошових вимог клієнта за цими кредитними договорами, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань боржників за кредитними договорами. Відповідно до п. 6.2.2 права вимоги переходять до фактора з моменту набрання чинності даним договором та підписання Акту приймання-передачі прав вимоги (Додаток 3), після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості. Перехід права вимоги відбувається шляхом підписання акту приймання-передачі права вимоги у відповідності до Додатку №3 до даного договору в день підписання Договору та набрання ним чинності. Пунктом 6.6 договору факторингу передбачено, що фактор протягом 10 робочих днів з моменту переходу до фактора права вимоги зобов`язаний письмово повідомити боржників про відступлення права вимоги за формою згідно Додатку №5 до цього Договору. Відповідно до п. 7.1 договору фактор здійснює фінансування клієнта у спосіб визначений ч. 1ст.\~1084\~ЦК України шляхом купівлі у нього права грошової вимоги. В якості ціни за придбання (відступлення) прав вимоги, фактор передає в розпорядження клієнта грошові кошти в розмірі , що станом на дату підписання сторонами цього договору складає 10\~200\~233,00грн без ПДВ за плату. Згідно з п. 7.2 договору фактор здійснює оплату клієнту шляхом перерахування суми, що вказана в п. 7.1 цього Договору, на вказаній у реквізитах до цього договору рахунок, в день підписання Договору та Акту приймання-передачі прав вимог. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15 ЦК України, частина перша статті 16 ЦК України). За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Відповідно до статті 6\~ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). В разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статі 76,77 ЦПК України). Згідно вимог статті 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. З матеріалів справи вбачається, що 27.09.2021 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] укладено кредитний договір №22038000534482, відповідно до якого отримала кредитні кошти із нарахуванням процентів за користування кредитними коштами зі строком кредитування 24 місяці. Зазначені кошти отримані відповідачем, однак встановлений договором строк не були повернуті позичальнику, що підтверджується належними та допустимим доказами та не спростовується відповідачем під час розгляду справи. Відповідно до положень статей 1077,1078\~ЦК\~України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно з статтею 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Частинами першою, другою статті 1082\~ЦК\~України встановлено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. За договорами факторингу 28/03/2024 від 28.03.2024 року позивач отримав право вимоги за вказаним кредитним договором. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу 28/03/2024 від 28.03.2024 року ТОВ «Цикл Фінанс»» отримало від АТ «Банк Кредит Дніпро» право вимоги за договором №22038000534482 від 27.09.2021 року до боржника [PERSON] на загальну суму 71244,68 гривень, яка складається з: 34602,03 гривень\~прострочена заборгованості по тілу кредиту; суми боргу по відсоткам - 0,65 грн.; борг по комісії 36642,00 грн.. Відповідно до п. 7.1 договору фактор здійснює фінансування клієнта у спосіб визначений ч. 1ст.\~1084\~ЦК України шляхом купівлі у нього права грошової вимоги. В якості ціни за придбання (відступлення) прав вимоги, фактор передає в розпорядження клієнта грошові кошти в розмірі , що станом на дату підписання сторонами цього договору складає 10200233,00 грн без ПДВ за плату. Згідно з п. 7.2 договору фактор здійснює оплату клієнту шляхом перерахування суми, що вказана в п. 7.1 цього Договору, на вказаній у реквізитах до цього договору рахунок, в день підписання Договору та Акту приймання-передачі прав вимог. Також, до матеріалів справи надано акт приймання передачі прав вимог за договором факторингу №28/03/2024 від 28.03.2024року, що підтверджує наявність підстав позивача для звернення з позовними вимогами про стягнення заборгованості за кредитним договором. Виходячи з вищевикладеного суд приходить до висновку, що позивачем належними та допустимими доказами доведено наявність у відповідача [PERSON] кредитної заборгованості за договором №22038000534482 від 27.09.2021 року у вигляді тіла кредиту та відсотків за його користування, право вимоги на який згідно договору факторингу 28/03/2024 від 28.03.2024 року перейшло до позивача ТОВ «Цикл Фінанс». Щодо вимоги про стягнення заборгованості по комісії за обслуговування кредитної заборгованості за кредитним договором №22038000534482 від 27.09.2021 року, суд зазначає наступне. В пункті 1.2 кредитного договору №22038000534482 від 27.09.2021 року зазначено, що щомісячна комісія за обслуговування кредиту з 27.09.2021 р по 26.04.2022 р.\~7% від суми кредиту, з 27.04.2022 р. по 26.10.2022 р.\~5,5% від суми кредиту, з 27.10.2022 р. по 26.04.2023 р.\~4% від суми кредиту, з 27.04.2023 р. по 27.09.2023 р.\~2,25% від суми кредиту. В зв`язку з порушенням відповідачем умов договору позивачем нарахована комісія у сумі 36642,00 грн. У постанові Велика Палата Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 зазначено, що банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг (частина третя статті 55 Закону N 2121-III), однією із яких є розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик (пункт 3 частини третьої статті 47 цього Закону), зокрема надання споживчого кредиту. Тому банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку. Умови договору, що обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими законодавством, визнаються недійсними (речення перше частини першої\~статті 21 ЗУ «Про захист прав споживачів»\~у редакції, чинній до 13 січня 2006 року). Суд на підставі приписів\~статті 55 ЗУ «Про банки та банківську діяльність», частини першої\~статті 21 ЗУ «Про захист прав споживачів»\~у редакції, чинній до 13 січня 2006 року, пункту 6 частини першої статті3та частини третьої статті509\~ЦК України може визнати недійсною умову про плату (комісію) за управління кредитом (обслуговування його), інші подібні платежі, встановлені у договорі про надання споживчого кредиту, укладеному до 13 січня 2006 року (пункти 98 та 99 Постанови у справі № 363/1834/17). Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування»(10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті11, частини п`ятої статті12 Закону України «Про споживче кредитування»(п. 31.29 постанови у справі №496/3134/19). Враховуючи те, що позивачу встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, Велика Палата дійшла висновку про те, що положення пунктів кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними (п. 32.8 Постанови у справі №496/3134/19). Враховуючи викладене, суд вважає, що позов в частині стягнення з [PERSON] заборгованості за комісією в сумі 36642,00 грн задоволенню не підлягає. Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у розмірі 34\~602,68грн., яка складається з: 34602,03 грн. - заборгованості по тілу кредиту; 0,65 грн. - прострочена заборгованість по відсоткам. Щодо стягнення витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне. Відповідно до положень ч.2 ст.\~141\~ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, до яких зокрема відносяться витрати на професійну правничу допомогу, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною восьмою статті 141\~ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Судом встановлено, що в позовній заяві ТОВ «Цикл Фінанс» зазначало, що вони понесли у зв`язку із пред`явленням даного позову судові витрати у вигляді витрат на правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн, які просять стягнути з відповідача. Відповідно до\~ст. 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч. 8\~ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Пунктом 3.2\~Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009\~передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Відповідно до\~ст. 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом робами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч.3\~ст. 141 ЦПК України\~при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Тобто,\~ЦПК України\~передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19). У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої\~ст. 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх не співмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 08 червня 2021 року по справі № 550/936/18. Ці висновки узгоджуються з висновками, викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі № 9901/350/18 (провадження № 11-1465заі18) та додатковій постанові у вказаній справі від 12 вересня 2019 року, у постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19) та постанові від 26 травня 2020 року у справі № 908/299/18 (провадження № 12-136гс19). Згідно положень ст.\~ст. 76-81 ЦПК України, обставини, на які посилаються сторони, як на обґрунтування своїх вимог чи заперечень, повинні бути підтверджені належними, допустимими, достатніми та достовірними доказами, обов`язок подання яких покладено на сторони. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента у судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: - договір про надання правничої допомоги; - документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку, а саме платіжна інструкція; - докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); В результаті всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наданих представником позивача доказів, суд доходить висновку про можливість часткового задоволення вимоги представника позивача щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн. Згідно ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно платіжної інструкції №8057 від 26 грудня 2024 року, під час звернення до суду з позовом ТОВ «Цикл Фінанс» сплачено судовий збір в розмірі 2422,40 грн., таким чином, з [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача, судовий збір, пропорційно до суми задоволених позовних вимог, у сумі 1176,53 грн.=(34\~602,68 х 2422,40/171244,68).

Outcome: partial