Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Приватне акціонерне товариство Страхова компанія «Інтер поліс». В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що 08.12.2023 року біля 11 год. 00 хв. по пр-ту Відрадному, 107 у м. Київ [PERSON] не дотримався безпечної дистанції внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Опель», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням позивача внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 460618. Постановою Святошинського районного суду міста Києва від 08.01.2024 року у справі про адміністративне правопорушення №759/24926/23, [PERSON] було визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП України. Після набрання законної сили вищевказаною постановою власник транспортного засобу Опель, д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] звернувся до Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Інтер поліс» з вимогою про отримання інформації щодо суми завданих збитків відповідачем, на що отримав розрахунковий лист № 11822 від 26.03.2024 року, де сума завданих збитків становить 140 903 (сто сорок тисяч дев`ятсот три гривні) 39 копійок. Відповідно до платіжного доручення, виданого АТ «Ощадбанк» № 1551121611911 від 03.04.2024 року ПАТ Страховою компанією «Інтер Поліс» були сплачені завдані збитки [PERSON] у розмірі 60\~135 (шістдесят тисяч сто тридцять п`ять) гривень, згідно з ремонтною калькуляцією № 11822 від 26.03.2024 року, за страховим актом 0576/11822/59/ від 26.03.2024 року, за страховим актом 0576/11822/59/24 від 03.04.2024 року із урахуванням фізичного зношення автомобільного транспорту. Тобто різниця, яка залишається несплаченою становить 80\~767 (вісімдесят тисяч гривень сімсот шістдесят сім) гривень 95 копійок. З метою досудового врегулювання спору позивачем 03.07.2024 року було направлено на адресу місця проживання відповідача вимогу про відшкодування матеріальної шкоди спричиненої ДТП. На момент звернення до суду відповідач обіцяв сплатити кошти добровільно без залучення суду для врегулювання спору, проте до моменту подачі відповідного позову до суду [PERSON] так і не сплатив різницю завданих збитків. У зв`язку з тим, що відповідач попри свої обіцянки не відшкодував завдану ним матеріальну шкоду [PERSON] після вчинення ДТП, яка полягала у душевних стражданнях, оскільки транспортний засіб, яким він керував зазнав значних пошкоджень і його відновлення потребує тривалого часу. Крім того, протягом тривалого часу у зв`язку з пошкодженням автомобіля позивачу доводилося самостійно шукати грошові кошти для ремонту автомобіля, через що у нього порушився сон, все це спричинило виникнення пригніченого стану, внаслідок чого позивач почав до всього нервово відноситися. Тривалий час після ДТП [PERSON] довелося їздити на громадському транспорті, що викликало суттєві незручності у пересуванні. Розмір завданої моральної шкоди визначити важко позивачу, але на його думку відповідач має хоча б компенсувати ті емоційні страждання, які довелося перенести позивачу. Розмір душевних страждань позивач оцінює в 50\~000 грн. У зв`язку з вищевикладеним позивач звернувся до суду та просив стягнути з відповідача на його користь 80\~767,95 грн. матеріальної шкоди, 50\~000 моральної шкоди, 30\~000 грн. понесених витрат на професійну правничу допомогу та 1300 грн. сплаченого судового збору. Ухвалою Жашківського районного суду Черкаської області від 19.07.2024 р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та роз`яснено відповідачу про право подати відзив на позовну заяву. Ухвалою Жашківського районного суду Черкаської області від 20.08.2024 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 05.09.2024 р. від відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву в якому він просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. У судове засідання позивач та представник позивача не з`явилися, при цьому до суду надійшла заява про слухання справи у відсутності позивача та представника позивача. Просили позов задовольнити у повному обсязі. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився по невідомих суду причинах. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. У судове засідання представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - ПАТ Страхова компанія «Інтер Поліс» не з`явився по невідомих суду причинах. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. У відповідності до положень ч.1 ст.2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Судом установлено, що 08.01.2024 р. постановою Святошинського районного суду м. Києва у справі №759/24926/23 [PERSON] було визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень на користь держави (а.с.54). Цивільно-правова відповідальність позивача [PERSON] була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів згідно Полісу № 215228173 (а.с.41). Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , власником автомобіля ОРEL ASTRA, д.н.з. [NUMBER] , є [PERSON] (а.с.10-11). Відповідно до ремонтної калькуляції №11822 від 26.03.32024 р. вартість ремонту автомобіля ОРEL ASTRA, д.н.з. [NUMBER] , номер шасі [NUMBER] становить 140\~903,39 грн. (а.с.13-15). Згідно зі страховим актом №0576/11822/59/24 за договором (полісом) страхування ОСЦПВВНТЗ №ЕР-215228173 від 19.06.2023 р. загальна сума страхового відшкодування по майну становить 60 135,00 грн. Отримувач страхового відшкодування [PERSON] (а.с.39). Відповідно до платіжної інструкції №2102 від 03.04.2024 р. позивач ПАТ СК «Інтер-Поліс» перерахував кошти [PERSON] за страхове відшкодування договору ОСЦПВВНТЗ №ЕР-215228173 від 19.06.2023 р. у сумі 60\~135, 00 грн. (а.с.39). Суд приймає як обставини, що не підлягають доказуванню, встановлені постановою Святошинського районного суду м. Києва від 08.01.2024 р., а саме, що внаслідок винних дій відповідача [PERSON] сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої транспортний засіб ОРEL ASTRA, д.н.з. [NUMBER] , який належить на праві власності позивачу [PERSON] , отримав механічні пошкодження. Зазначена постанова набрала законної сили та відповідачем не оскаржувалась. Приймаючи рішення суд враховує правові висновки Верховного Суду, викладені зокрема у постанові у справі №522/15636/16-ц від 11 грудня 2019 року, яка полягає в наступному. Відповідно до частин першої і другої статті 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Згідно із частинами першою та другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Статтею 29 та пунктом 32.7 статті 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Таким чином, виконання обов`язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» покладено на страховика винної особи у межах, встановлених цим Законом і договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Отже, якщо для відновлення пошкодженого у ДТП транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а вартість складників аварійно пошкодженого транспортного засобу з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу. Особа, яка має право на отримання відшкодування, може вимагати від страховика за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності виплати страхового відшкодування в розмірі повної вартості відновлювального ремонту з урахування коефіцієнта фізичного зносу. Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Знос пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків) (пункт 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»). З особи, винної у ДТП, стягується різниця між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) і страховим відшкодуванням, виплачених страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що зазначені збитки є меншим за страхове відшкодування (страхової виплати) (постанова Верховного Суд України від 02 грудня 2015 у справі № 6-691цс15). Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки її частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. Згідно зі статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження 14-176цс18) зроблено висновок, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. У пункті 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК України. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоду майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ, тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків). З огляду на це, на користь позивача має бути стягнута різниця між фактичним розміром шкоди, страховою виплатою і витратами, які необхідні для повного відновлення транспортного засобу. Суд не приймає до уваги відзив відповідача, оскільки він поданий з порушенням процесуального строку. Судом встановлено, що загальний розмір заподіяних позивачам матеріальних збитків внаслідок дорожньо-транспортної пригоди становив 140\~903,39 грн. Страховою компанією, сплачено позивачу суму страхового відшкодування в розмірі 60\~135,00 грн. Решта 80\~467,95 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що вимога про стягнення з відповідача [PERSON] матеріальних збитків підлягає до задоволення повністю. Позивачем доведено право на отримання відшкодування матеріальної шкоди з відповідача, оскільки зібраними у справі доказами підтверджують факт завдання шкоди відповідачем, розмір такої шкоди, а також обов?язок відповідача відшкодувати шкоду. Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача [PERSON] моральної шкоди, завданої ДТП. Згідно зі статтями 23, 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України, обов`язок відшкодування моральної шкоди, завданої пошкодженням майна, покладено на особу, яку визнано винною у скоєнні ДТП, тобто в даному випадку на відповідача. Як було встановлено судом, позивачу [PERSON] була заподіяна моральна шкода, яка полягала у моральних стражданнях, порушенні нормального життєвого порядку та життєвих зв`язків, яких він зазнав у зв`язку з пошкодженням його майна, неможливості користування власним автомобілем тривалий час до його ремонту. При вирішенні питання про розмір завданої моральної шкоди, з урахуванням обставин справи та тяжкості страждань позивача, суд вважає, що розмір моральної шкоди в сумі 50 000 гривень, заявлений позивачем підлягає до часткового задоволення в розмірі 10 000 грн. що, на думку суду, відповідає характеру правопорушення, глибині фізичних та душевних страждань позивача та є реальним для відшкодування. За змістом ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (як у даній справі). Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Такі висновки містяться в додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц. Крім того, аналогічні висновки щодо співмірності розміру витрат на правничу допомогу зі складністю справи та обсягом фактично наданих адвокатом послуг містяться в додатковій постанові Верховного Суду від 12.12.2019 у справі №2040/6747/18. Далі, положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. У рішенні Європейського суду з прав людини від 28.11.2002 «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Згідно з ч. 6 ст. 137 ЦПК України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, від 22.01.2021 у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах від 02.12.2020 у справі № 317/1209/19, від 03.02.2021 у справі № 554/2586/16-ц , від 17.02.2021 у справі № 753/1203/18. Із матеріалів справи судом встановлено, що представництво інтересів позивача в суді здійснював адвокат Ігнатенко В.М., що підтверджується договором (угодою) про надання правничої допомоги 03/07/24/2 від 03.07.2024 (а.с.19-20), ордером від 03.07.2024 серія АІ № 1653378 (а.с.21), детальним описом наданих послуг професійної правничої допомоги за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ПАТ Страхова компанія «Інтер поліс» (а.с.106), актом прийому передачі наданих послуг від 31.10.2024 року ( а.с.107), квитанцією до прибуткового касового ордеру № 1 від 31.10.2024 року (а.с.108). Відповідно до договором про надання правничої допомоги від 12.02.2024 03.07.2024 вартість робіт (наданих юридичних послуг) визначається у формі гонорару та розраховується в фіксованому розмірі: 30 000 (тридцять тисяч) гривень. Згідно із детальним описом наданих послуг професійної правничої допомоги за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ПАТ Страхова компанія «Інтер поліс» витрати складають із: підготовки до розгляду справи; аналіз фактичних обставин справи: формування доказів, аналіз судової практики, надання консультації - 3000 грн.; складання оформлення і надсилання вимог щодо відшкодування витрат - 4000 грн.; складання, оформлення і надсилання позовної заяви - 100 грн.; складання інших процесуальних документів (клопотання про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції) - 1500 грн.; участь у судовому засіданні як представника позивача по справі у Жашківському районному суді Черкаської області в режимі відеоконференції - 6000 грн. Згідно до акту прийому передачі наданих послуг від 31.10.2024 р. загальна сума наданих адвокатом послуг, зазначених вище, складає 30000 грн. (а.с. 107). Суд зазначає, що гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру, погодинної оплати. Ці форми відрізняються порядком обчислення при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту; і навпаки підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин, помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката залежно від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв. Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого в самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу. Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи, чи були вони фактично понесені, та оцінювати їх необхідність. Вказаний висновок узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21. Разом з тим, суд зазначає, що такі послуги як складання клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, не потребує значних зусиль для його підготовки. Крім того, як зазначено в детальному описі наданих послуг професійної правничої допомоги за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Приватне акціонерне товариство Страхова компанія «Інтер поліс», участь у судовому засіданні як представника позивача по справі у Жашківському районному суді Черкаської області в режимі відеоконференції, час 3 год 30 хв. вартість 6000 грн. Як встановлено судом, представник позивача приймав участь у судовому засіданні у Жашківському районному суду Черкаської області в режимі відеоконференції 20.08.2024 р. з 12:58 по 13:12 хв. тобто 14 хв; 05.09.2024 р. з 14:09 по 14:23, тобто 14 хв.; 26.09.2024р. з 11:03 по 11:18, тобто 17 хв.; 28.10.2024 р. з 10:05 по 10:25 тобто 20 хв.; 12.03.202 р. з 10:27 по10:39, тобто 12 хв. Загальна кількість витраченого часу складає 01 год. 16 хв., що складає у грошовому еквіваленті 2\~171 грн. 32 коп. З огляду на викладене вище, суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] до 24 671 грн., що є співмірними з предметом спору, складністю справи та виходячи з наданих адвокатом послуг, виконаних робіт та затраченого часу. Статтею 141 ЦПК України встановлено порядок розподілу судових витрат між сторонами. Відповідно до\~ч.ч.1,2\~ст.141\~ЦПК України\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду з позовною заявою позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 1307,68 грн., що підтверджується платіжним дорученням № ID 2550-0896-9543-7678 від 10.07.2024 р. Згідно із п. 1 ч. 2 ст.4 ЗУ «Про судовий збір» ставки судового збору встановлюються у таких розмірах за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою підприємцем 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Оскільки позов задоволено частково з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial