Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-04 00:00:00

04 березня 2025 року заявниця звернулася до суду із вказаною заявою про встановлення факту смерті її чоловіка [PERSON] , [INFO] , який був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Вказує, що на підставі пояснень очевидців, листів уповноважених органів їй стало відомо, що її чоловік військовослужбовець не перебуває в полоні. Тому 24 жовтня 2024 року вона звернулася до Калуського відділу реєстрації актів цивільного стану у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, щодо реєстрації його смерті. Однак у проведенні реєстрації смерті [PERSON] , який загину [INFO] їй відмовлено у зв`язку із відсутністю підстав для державної реєстрації смерті та видачі свідоцтва про смерть українського зразка відповідно до законодавства України на підстав, наданих нею документів. Заявниця вказує, що дійсно на даний час у неї відсутні документи, необхідні для реєстрації смерті чоловіка у відповідності до вимог національного законодавства та отримати свідоцтво про смерть, встановленого зразка, тому змушена звернутися до суду із вказаною заявою для встановлення факту смерті чоловіка на тимчасово окупованій території. Заявниця у судовому засіданні заявлені вимоги підтримала з вказаних підстав. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився. Заслухавши заявницю, дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Відповідно до\~ст.4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно п. 5 ч. 2\~ст. 293 ЦПК України\~суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Так,за п.8 ч.1 ст. 315ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, який зареєстровано 31 травня 2003 року у м. Калуш Івано-Франківської області, актовий запис № 172, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 14). \~ \~ \~ \~ [PERSON] згідно долучених до заяви витягів з наказів командира військової частини, є військовослужбовцем військової частини [NUMBER] , командиром відділення такелажного взводу артилерійської батареї артилерійського дивізіону військової частини [NUMBER] (а.с. 33-41). Згідно із повідомленням заступника начальника штабу управління військової частини [NUMBER] [PERSON] молодший сержант [PERSON] , 1977 року народження, командир відділення такелажного взводу артилерійської батареї артилерійського дивізіону військової частини [NUMBER] , призваний по мобілізації 01 березня 2022 року [INFO] , 17 червня 2022 року під час ведення бойових дій поблизу населеного пункту Миколаївка Луганської області, зник безвісти та не виходить на зв`язок (а.с. 30). Згідно із долученої до матеріалів справи копії доповіді по факту відсутності військовослужбовця військової служби за контрактом в підрозділі (ймовірно такого, що вважається зниклим безвісти) в ході відділення бойових дій військовою частиною [NUMBER] ( [NUMBER] ОК « [INFO] ) молодшого сержанта [PERSON] , командира військової частини [NUMBER] та старшого оперативного чергового військової частини [NUMBER] від 25 червня 2022 року № 2/2/1929/дск, [INFO] під час ведення бойових дій поблизу населеного пункту Миколаївка Луганської області, військовослужбовець [PERSON] зник безвісти, у зв`язку із високою інтенсивністю бойових дій здійснити пошук військовослужбовця не можливо (а.с. 31). \~ \~ \~ \~З метою реєстрації смерті чоловіка заявниця звернулася до Калуського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції. Однак, у проведення реєстрації відмовлено, як зазначено в письмовій відповіді [PERSON] не надала визначених законом документів, які є підставою для державної реєстрації смерті (а.с. 15). Відповідно до ст. 317\~ЦПК України, визначено особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України. Так, відповідно до абз. 2 ч. 1\~ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року\~у зв`язку з військовою агресією РФ проти України з 24 лютого 2022 року строком на 30 діб в Україні запроваджено воєнний стан. В подальшому такий неодноразово продовжено, зокрема і на час розгляду справи. У постановах від 26 квітня 2023 року у справі № 337/3725/22, від 29 березня 2023 року у справі № 753/8033/22 Верховний Суд дійшов висновків, що підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Доказами, що підтверджують факт смерті особи в умовах воєнного стану або на тимчасово окупованій території України, можуть бути зокрема письмові докази; речові докази, у тому числі звуко- і відеозаписи; висновки експертів; копії лікарського свідоцтва/довідки про смерть; показання свідків, що можуть підтвердити ті обставини, на які посилається заявник; довідки з військкомату або від командира військової частини (у випадку загибелі військовослужбовців); заяви до правоохоронних органів про зникнення особи, в тому числі при обставинах, що загрожували їй смертю. Вочевидь вказаний перелік доказів не є вичерпним та може бути конкретизований у кожній справі залежно від встановлених у ній обставин. Подібні висновки висловлені у постанові Верховного Суду від 25 жовтня 2023 року справі № 607/1612/23 (провадження № 61-6323св23). Відповідно до ч. 1-3\~ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»\~державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до\~Конституції\~та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією\~та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Статтею 17 ч.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»\~передбачено, що у разі порушення положень цього\~Закону\~державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Згідно зі\~ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»\~громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених\~Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Згідно\~ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»\~державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Пунктом 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/2 від 18 жовтня 2000 року, передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті, зокрема є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена\~наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть). Разом з тим, звернувшись до суду із вказаною заявою, [PERSON] не надала документів, які могли б підтвердити факт смерті чоловіка, не вказує причину смерті останнього (лікарське свідоцтво/довідка), дату та місце смерті (адреса) та інші документи. Необхідні для встановлення даного факту. Долучені до матеріалів справи письмові пояснення військовослужбовців, суд не може прийняти до уваги, оскільки в цих поясненнях зазначено, що під час евакуації вказані військовослужбовці бачили нерухоме тіло молодшого сержанта [PERSON] , вказують, що ймовірно він був мертвим, з вказаних пояснень неможливо встановити, що мова йде саме про чоловіка заявниці, а також про те, що він дійсно загинув. Інші документи в матеріалах справи відсутні. Разом з тим, суд вважає за необхідне звернути увагу заявниці на таке. Відповідно до частини другої\~статті 46 ЦК України\~фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років після закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Згідно з частиною третьою\~статті 46 ЦК України\~фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті. Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється\~ЦПК України\~(частина четверта\~статті 46 ЦК України). Відповідно до змісту\~статті 305 ЦПК України\~заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна. Згідно з частиною першою\~статті 306 ЦПК України\~у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою: обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Тому оголошення фізичної особи померлою\~це ствердження судовим рішенням припущення про смерть цієї особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті. Підставою для оголошення особи померлою є не факти (докази), які напевне свідчать про її загибель, а обставини, що дають підставу припускати смерть такої особи. З огляду на викладене, виходячи зі змісту положень статей\~43,\~46 ЦК України, статей\~305,\~306 ЦПК України, про те, що за наявності припущень про факт смерті фізичної особи, у тому числі у зв`язку з воєнними діями, без достовірних доказів, які свідчать про цей факт, правильним буде звернення до суду із заявою про оголошення судом особи померлою (частина друга\~статті 46 ЦК України), а не із заявою про встановлення факту смерті цієї фізичної особи (пункт 8 частини першої\~статті 315 ЦПК України). До вказаного висновку також дійшов Верховний Суд в постанові 188/56/24 від 06.04.2024 за результатами розгляду заяви про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України. Оскільки наявні у матеріалах справи відсутні докази, які б достовірно свідчили про смерть військовослужбовця [PERSON] [INFO] поблизу населеного пункту Миколаївка Луганської області, суд дійшов висновку про те, що у задоволенні заяви слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed