Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-06 00:00:00

В позовній заяві представник позивача просить суд стягнути з відповідачки заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 09.10.2020 року у розмірі 14210 грн. та судові витрати по справі. Позовні вимоги мотивовані тим, що 09.10.2020 року відповідачка з метою отримання банківських послуг звернулася до позивача, у зв`язку з чим підписала Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг від 09.10.2020 року. На підставі договору відповідачка отримала кредит у розмірі 14000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка [NUMBER] . Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачці можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Проте відповідачка порушила умови договору та ухилялася від погашення заборгованості за кредитом, не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками а також іншими витратами, відповідно до умов договору, внаслідок чого станом на 26.05.2024 року виникла заборгованість у розмірі 14210 грн. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 11.09.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, просив суд розглянути справу без його участі, у разі неявки відповідача ухвалити заочне рішення. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи була належним чином повідомлена, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позов до суду не подавала. Приймаючи до уваги викладене, що представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, що судом ухвалено про заочний розгляд справи, то в відповідності до ст. 280 ЦПК України суд ухвалює по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 09.10.2020 року відповідачка з метою отримання банківських послуг звернулася до позивача, у зв`язку з чим підписала Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг від 09.10.2020 року. На підставі договору відповідачка отримала кредит у розмірі 14000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка [NUMBER] . У заяві зазначено, що [PERSON] згодна з тим, що Анкета-заява разом із Умовами і Правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилася та погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані для ознайомлення. АТ «Універсал Банк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надав відповідачці можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах кредитного ліміту. Однак відповідачка неодноразово порушувала умови договору, внаслідок чого станом на 28.12.2022 року у відповідачки сталося прострочення зобов`язання із сплати щомісячного мінімального платежу за договором понад 90 днів. 28.12.2022 року банк направив повідомлення «пуш» про істотне порушення умов договору та про необхідність погасити суму заборгованості. Таким чином, згідно розрахунку заборгованості, станом на 26.05.2024 року у відповідачки [PERSON] виникла заборгованість у розмірі 14210 грн., яка складається з наступного: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) 14210 грн. Відповідно до ст. 526 Цивільного Кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного Кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 Цивільного Кодексу України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч. 1 ст. 1049 Цивільного Кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі, що були передані йому позикодавцем) в строк та в порядку, що встановлені договором. За правилами ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Відповідачкою [PERSON] розрахунок заборгованості не спростований, належних та допустимих доказів, які б спростовували посилання позивача про наявність заборгованості та її розміру, суду не надано. На час розгляду справи судом відповідачкою не надано жодних даних, які б свідчили про погашення заборгованості у добровільному порядку. Приймаючи до уваги вищевикладене, що відповідачка не належним чином виконує свої зобов`язання, суд позовні вимоги задовольняє і стягує з відповідачки на користь позивача заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 09.10.2020 року у розмірі 14210 грн. Судові витрати по справі судом визначаються відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved