Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-03 00:00:00

Заступник керівника Вінницької окружної прокуратури Семенюк В.А., в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Вінницької міської ради, звернувся до суду з позовом\~до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача Державна екологічна інспекція у Вінницькій області, про усунення перешкод у розпорядженні та користуванні земельною ділянкою водного фонду. У позовній заяві просить усунути перешкоди власнику Вінницькій міській раді в реалізації права користування та розпорядження земельною ділянкою водного фонду із земель в межах прибережної захисної смуги річки Південний Буг, по вул. І.Богуна., біля будинку №92-В, в м. Вінниці, площею 0,3763 га, шляхом зобов`язання [PERSON] знести за власний рахунок паркан, встановлений поза межами належних їй на праві приватної власності земельних ділянок з кадастровими номерами 0510136600:02:012:0034 та 0510136600:02:012:0035, на земельній ділянці Вінницької міської територіальної громади, відповідно до плану існуючого стану використання території, складеного за наслідками проведеного 03.01.2024 огляду земельних ділянок в рамках кримінального провадження №42023022110000249: від координат точки «1» Х5448353.832, Y3224858.666 до координат точки «2» Х5448344.136, Y3224906.257, що становить 48,57 м; від координат до координат точки «2» Х5448344.136, Y3224906.257 до координат точки «3» Х5448351.558, Y3224906.240, що становить 7,42 м; від координат точки «3» Х5448351.558, Y3224906.240 до координат точки «4» Х5448352.048, Y3224908.315, що становить 2,13 м; від координат точки «4» Х5448352.048, Y3224908.315 до координат точки «5» Х5448412.737, Y3224898.402, що становить 61,49 м; від координат точки «5» Х5448412.737, Y3224898.402 до координат точки «6» Х5448418.691, Y3224893.988, що становить 7,41 м; від координат точки «6» Х5448418.691, Y3224893.988 до координат точки «7» Х5448413.640, Y 3224837.815, що становить 56,40 м та стягнути з відповідача судові витрати. Позов мотивовано тим, що Вінницькою окружною прокуратурою здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР 30.05.2023 за номером 42023022110000249 за ч.2 ст.197-1 КК України за фактом використання земель водного фонду в межах прибережної захисної смуги річки Південний Буг, по вул. І.Богуна в м. Вінниці, що межують із земельними ділянками з кадастровими номерами 0510136600:02:012:0034 та 0510136600:02:012:0035, які перебувають у власності відповідача та огороджені з ними єдиним парканом. За наслідками огляду, проведеного в межах кримінального провадження вбачається, що площа земельної ділянки із земель комунальної власності, яка межує з земельними ділянками з кадастровими номерами 0510136600:02:012:0034 та 0510136600:02:012:0035 становить 0,3763 га, та огороджена металевим парканом на бетонному фундаменті. Також Державною екологічною інспекцією у Вінницькій області під час проведення 01.07.2021 огляду земельної ділянки встановлено, що гр. [PERSON] використовує земельну ділянку із земель водного фонду в межах прибережної захисної смуги річки Південний Буг, а саме земельну ділянку площею 0,3717 га, що межує з земельними ділянками з кадастровими номерами 0510136600:02:012:0034 та 0510136600:02:012:0035, які перебувають у власності відповідача. Дана ділянка огороджена металевим парканом на бетонному фундаменті, що чинить перешкоди у доступі громадян до води. За результатами перевірки [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.53-1 КУпАП. Також інспекцією розраховано шкоду, завдану внаслідок самовільного зайняття ділянки водного фонду на суму 1\~287,20 грн. Рішення про передачі в оренду земельної ділянки, яка межує з земельними ділянками з кадастровими номерами 0510136600:02:012:0034 та 0510136600:02:012:0035 Вінницькою міською радою не приймалось. Отже, дану ділянку відповідач використовує за відсутності рішення Вінницької міської ради про передачу її у власність або в користування (оренду). 15.05.2008 між Управлінням комунального господарства та благоустрою Вінницької міської ради та [PERSON] укладено договір на комплексне опорядження, утримання і зовнішній благоустрій на території, прилеглій до об`єкту або землекористування замовника. Водночас, вказаний договір не дає право огороджувати ділянку парканом, обмежувати доступ громадян до води та використовувати ділянку лише у власних цілях. Використання даної земельної ділянки водного фонду в межах прибережної захисної смуги без відповідного рішення органу місцевого самоврядування про передачу у користування (оренду) суперечить вимогам ЗК України. Таким чином, [PERSON] самовільно захопила вказану вище земельну ділянку. Вказане стало підставою для звернення до суду. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області відкрито провадження у даній справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. (т.1 а.с. 53) Представник відповідача [PERSON] адвокат Шевчук О.В. подала відзив на позовну заяву, в якому заперечувала проти задоволення позовних вимог, з підстав їх необгрунтованості. Відповідач мала право користування земельною ділянкою на підставі договору на комплексне опорядження, утримання і зовнішній благоустрій на території, прилеглій до об`єкту або землекористування замовника від 15.05.2008. А прокурор у даному випадку, не має підстав для здійснення представництва інтересів держави в особі Вінницької міської ради та зловживає своїми процесуальними правами, оскільки аналогічний позов Вінницької міської ради до [PERSON] був розглянутий в межах цивільної справи №127/20039/21, а залучення до участі у справі третьої особи, має на меті лише зміну склад учасників справи. (т.1 а.с.98-104) Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 23.07.2024 відмовлено в задоволенні заяви представника відповідача [PERSON] адвоката Шевчук О.В. про залишення позову без розгляду. Закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. (т.1 а.с.201-203) Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 12.11.2024 відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] - адвоката Шевчук О.В. про зупинення провадження у справі. (т.2 а.с.33-34) Прокурор Вінницької окружної прокуратури Черниш Г.М. та представник Вінницької міської ради - Вінницька Б.А. в судовому засіданні позов підтримали, просили задовольнити з підстав, викладених у позовній заяви та відповіді на відзив. Представник відповідача [PERSON] адвокат Шевчук О.В. у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову з підстав, викладених у відзиві. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача Державної екологічної інспекції у Вінницькій області Самохвалова К.В. в судове засідання не з`явилася, проте в матеріалах справи наявна її заява, в якій вона просить розгляд справи провести у її відсутність. Позовні вимоги прокурора підтримує. (т.1 а.с.62) Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи, матеріали цивільної справи №127/20039/21,\~оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до копії державного акту права власності на земельну ділянку серії ЯЖ 265410, виданого 13.05.2008, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,0571 га за адресою: [ADDRESS] (т.1 а.с.189) Копія плану меж даної земельної ділянки (кадастровий номер 0510136600:02:012:0035) міститься на а.с.190 тому 1 справи. Згідно з копією державного акту права власності на земельну ділянку серії ЯЖ 265410, виданого 13.05.2008, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,0541 га за адресою: [ADDRESS] . (т.1 а.с.191) Копія плану меж даної земельної ділянки (кадастровий номер 0510136600:02:012:0034) міститься на а.с.192 тому 1 справи. 15.05.2008 між Управлінням комунального господарства та благоустрою Вінницької міської ради в особі начальника управління Ковальчука І.С. (далі Укравління) та [PERSON] (далі Виконавцем) укладено договір на комплексне опорядження, утримання і зовнішній благоустрій на території, прилеглій до об`єкту або землекористування замовника. В договорі сторони домовилися про комплексне опорядження, утримання і зовнішній благоустрій на території, прилеглій до об`єкту або землекористування виконавця відповідно до державного акту від 13.05.2008, серії ЯЖ №265410 та державного акту від 13.05.2008 серії ЯЖ №265411, що знаходиться за адресою: м. Вінниця, вул. І.Богуна, білі будинку б/н. (п.1.1) Управління доручає, а виконавець приймає до виконання доручені роботи: щоденне прибирання території благоустрою від випадкового сміття; збереження зелених насаджень та інших об`єктів озеленення; провести додаткове озеленення, посадку декоративних дерев та благоустрій території у зв`язку з тим, що дана земельна ділянка знаходиться в прибережній-захисній смузі водного об`єкту, передбачити додаткові заходи по недопущенню її забруднення, винос в натурі меж; здійснити благоустрій території відповідно до проекту, погодженому в установленому порядку, з розміщенням елементів благоустрою, малих архітектурних форм некапітального типу без права капітального будівництва; земельна ділянка має використовуватись під благоустрій, як зелена зона; земельна ділянка може бути використана під сінокосіння. (п.1.2 договору) (т.1 а.с.21) 27.03.2023 заступник керівника Вінницької окружної прокуратури Семенюк В.А. звернувся до Вінницької міської ради з запитом №50/4588 вих-23 у якому, серед іншого, просив повідомити, яку площу земельної ділянки обумовлено сторонами договору на комплексне опорядження, утримання і зовнішній благоустрій на території, прилеглій до об`єкту або землекористування замовника від 15.05.2008 та надати інформацію, чи розроблявся та чи був затверджений проект з благоустрою території відповідно до договору від 15.05.2008. (т.1 а.с.23) З відповідді заступника міського голови Сергія Тимощука від 12.04.2023 №01/00/011/21063 на вказаний вище запит вбачається, що згідно з інформацією, наданою департаментом комунального господарства та благоустрою міської ради, з урахуванням рішення Вінницької міської ради від 22.12.2006 №740 «Про правила благоустрою м. Вінниці», між Управлінням комунального господарства та благоустрою Вінницької міської ради та [PERSON] 15.05.2008 укладено договір на комплексне опорядження, утримання і зовнішній благоустрій на території, прилеглій до об`єкту або землекористування замовника. У департаменті відсутня інформація щодо проекту з благоустрою території, тому і відсутні площі благоустрою. (т.1 а.с.24) 01.07.2021 Державною екологічною інспекцією у Вінницькій області складено акт обстеження земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . За результатами обстеження встановлено, що [PERSON] використовує ділянку із земель водного фонду в межах нормативної прибережної захисної смуги річки Південний Буг, а саме: ділянку площею 0,3717 га, що межує з земельними ділянками з кадастровими номерами 0510136600:02:012:0034 та 0510136600:02:012:0035, які є у власності [PERSON] . Дана ділянка площею 0,3717 га знаходиться в межах нормативної прибережної захичної смуги річки Південний Буг та огороджена металевим парканом на бетонному фундаментів. Відповідно до договору на комплексне опорядження, утримання і зовнішній благоустрій на території, прилеглій до об`єкту або землекористування замовника, укладеного між Управлінням комунального господарства та благоустрою Вінницької міської ради та [PERSON] 15.05.2008 передбачено здійснити благоустрій території відповідно до проекту, погодженого в установленому законом порядку, з розміщенням елементів благоустрою, малих архітектурних форм некапітального типу, без права капітального будівництва. Фактично дана земельна ділянка гр. [PERSON] використовується за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, що суперечить вимогам ст.125, 126 ЗК України. Дані дії відповідно до ст.1 Закону України «Про держаний контроль за використанням та охороною земель» кваліфікується як самовільне зайняття земельної ділянки. (т.1 а.с.27) 01.07.2021 старшим державним екологічним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Вінницької області Гарбозюком Ю.О. за вказаним вище фактом складено протокол про адміністративне правопорушення №013521. (т.1 а.с.29) 05.07.2021 старшим державним екологічним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Вінницької області Гарбозюком Ю.О. за результатами розгляду протоколу про адміністративне правопорушення №013521 від 01.07.2021 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення №02/043, якою [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.53-1 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510 грн. (т.1 а.с.28) Згідно з копією відповіді начальника Державної екологічної інспекції у Вінницькій області Юрія Дубового №198/8/23 від 17.01.2023 вбачається, що [PERSON] притягнута до адміністративної відповідальності за ст.53-1 КУпАП та сплатила штраф у подвійному розмірі. Також Інспекцією розраховано шкоду, завдану державі внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки водного фонду на суму 1\~287,20 грн. Станом на 17.01.2023 збитки не відшкодовано. Припис на усунення порушення гр. [PERSON] не надавався, відповідно заходи щодо контролю за усуненням вказаного порушення не проводились, оскільки законодавством не передбачено проведення заходів державного екологічного нагляду (контролю) щодо фізичних осіб, які не здійснюють підприємницької діяльності. (т1.а.с. 31-32) Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 08.11.2021 у справі №127/20039/21 задоволено позові вимоги Вінницької міської ради до [PERSON] про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки задовольнити. Звільнено самовільно зайняту земельну ділянку Вінницької міської територіальної громади загальною площею 0.3717 га, розташовану за адресою [ADDRESS] шляхом демонтажу огорожі та приведення земельної ділянки в первинний стан за рахунок [PERSON] (т.1 а.с.178-180) Постановою Вінницького апеляційного суду від 19.01.2022 задоволено апеляційну скаргу представника [PERSON] \~адвоката Шевчук О. В. Рішенн суду скасовано та ухвалено нове, яким в задоволення позову Вінницької міської ради до [PERSON] про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки відмовлено. (т.1 а.с.181-184) Відповідно до ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області Михайленка А.В. від 29.11.2023 у справі №127/37075/23, слідчим СВ Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області старшим лейтенантом поліції Шевчиком В.В. 03.01.2024 проведено огляд, що підтверджується протоколом огляду. Місцем початку проведення огляду є вхідні ворота до домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] . За допомогою багатофункціонального приладу «Leica» model CS10, яким геодезист буде проводити геодезичні роботи встановлено, що зі сторони в`їзду на дану територію наявні від`їзні ворота та хвіртка, яка станом на момент огляду відчинена. З дозволу представника [PERSON] через дану хвіртку пройшли на територію домоволодіння. Потрапивши на територію домоволодіння встановлено, що зліва наявний житловий двоповерховий будинок. Дана територія огороджена: зі сторони вулиці І.Богуна та сусідніх ділянок кам`яним парканом, зі сторони річки Південний Буг огороджена металевим парканом, який має хвіртку на територію домоволодіння з врізним замком. Дана хвіртка станом на момент огляду відкрита. Крім цього, на території біля правої стінки наявна одноповерхова прямокутна будівля, схожа на господарську будівлю. Під лівою стіною паркану наявна будівля прямокутної форми, схожа на зону мангалу. Вся територія вкрита камінною плиткою, та наявні насадження. Посередині території, ближче до річки Південний Буг є штучне озеро з камінним оздобленням та насадженнями. На виході біля річки Південний Буг є прохід з бетонного покриття в праву та ліву сторони від річки Південний Буг наявні зарості комишу. Як вбачається з протоколу, в ході проведення огляду використовувалась цифрова фотокамера Panasonic Full HD. (т.1 а.с.136-137) В матеріалах справи наявні роздруковані скріншоти з відеозапису, на якому зафіксовано процес проведення огляду. (т.1 а.с.138-145) З копії відповіді заступника директора ДП «Вінницький науково-дослідний інститут землеустрою» Івана Пашкевича №23 від 08.01.2024 вбачається, що спеціалістом ДП «Вінницький інститут землеустрою» інженером ІІ категорії Шпіклірним П.А. 03.01.2024 проведено огляд земельних ділянок приватної власності з кадастровими номерами 0510136600:02:012:0034 та 0510136600:02:012:0035. За результатами підготовлений план існуючого стану використання території. (т.1 а.с.16) На запит заступника керівника Вінницької окружної прокуратури Семенюка В.А. до Вінницької міської ради №50/2491 вих-23З17, заступника міського голови Сергій Тимощук 21.03.2023 дав відповідь за №01/00/011/1592, з якого вбачається, що рішення щодо передачі в оренду вказаної у запиті земельної ділянки Вінницькою міською радою не приймалося. 25.05.2021 департаментом земельних ресурсів проведено обстеження комунальної земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] . Встановлено, що [PERSON] використовує комунальну ділянку площею 0,3717 га, в т.ч. площею 0,3564 га із земель в межах прибережної захисної смуги річки Південний Буг за відсутності рішення Вінницької міської ради про передачу її у власність або надання в користування (оренду) і за відсутності вчиненого правочину щодо земельної ділянки. За результатами обстеження складено акт №59 від 25.05.2021, та на адресу [PERSON] направлено вимогу від 31.05.2021 за вих. №37-00-010-37751 про звільнення комунальних земель, шляхом демонтажу огорожі та приведення земельної ділянки в придатний для подальшого використання стан. (т.1 а.с.19-20) З копії витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається, що в провадженні Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області перебувало кримінальне провадження, внесене в ЄРДР 30.05.2023 за номером 42023022110000249 за ч.2 ст.197-1 КК України за фактом використання комунальної земельної ділянки площею 0,3717 га, в т.ч. площею 0,3564 га із земель в межах прибережної захисної смуги річки Південний Буг, по вул. І.Богуна в м. Вінниці, що межують із земельними ділянками з кадастровими номерами 0510136600:02:012:0034 та 0510136600:02:012:0035, за відсутності рішення Вінницької міської ради про передачу її у власність або надання в користування (оренду). (т.1 а.с.15) З копії листа слідчого розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СВ Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції Віталія Шевчика вбачається, що 18.04.2024 слідчим прийнято рішення про закриття кримінального провадження №42023022110000249 відомості про яке внесені до ЄРДР 30.05.2023 за ч.2 ст.197-1 КК України. (т.1 а.с.215) З горизонтальної зйомки існуючого стану використання на 03.01.2024 ( кадастрові номери, на яких проводилось обстеження: 0510136600:02:012:0034 та 0510136600:02:012:0035) вбачається, що територія за межами права власності [PERSON] , площею 0,3763 га, огороджена з трьох боків металевою огорожею на бетонному фундаменті. Зі сторони земельних ділянок з кадастровими номерами 0510136600:02:012:0034 та 0510136600:02:012:0035 огорожа відсутня. (т.1 а.с.17) Листом директора Департаменту комунального господарства та благоустрою Юрія Семенюка №19/00/006/15347 від 28.08.2024 [PERSON] повідомлено про розірвання договору на комплексне опорядження, утримання і зовнішній благоустрій на території, прилеглій до об`єкту або землекористування замовника, укладеного між Управлінням комунального господарства та благоустрою Вінницької міської ради та [PERSON] 15.05.2008, з урахуванням порушення п.5.1 даного договору. В листі зазначено, що ділянка, яка безпосередньо прилягає до території, належній [PERSON] на праві власності та конструктивно з`єднана з нею огорожею, утворює собою закриту територію. Договір на комплексне опорядження, утримання і зовнішній благоустрій на території, прилеглій до об`єкту або землекористування не дає право огороджувати земельну ділянку металевим парканом на бетонному фундаменті та обмежувати доступ до води і використовувати лише у власних цілях. (т.1 а.с.220-221) Щодо наявності у прокурора повноважень для звернення до суду з даним позовом, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено\~та не\~заперечувалася сторонами\~у справі,\~що ділянка\~ площею\~0,3717\~га,\~що межує\~з земельними\~ділянками з\~кадастровими номерами\~0510136600:02:012:0034\~та 0510136600:02:012:0035,\~які є\~у власності\~ [PERSON] знаходиться в межах прибережної захисної смуги. Відповідно до ст.142 Конституції України, матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад. Положеннями ст.80 ЗК України визначено, що суб`єктами права власності на землю є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності. Згідно з\~ч.1,\~2,\~п.\~ґ ч.4\~ст.\~83\~ЗК України,\~землі,\~які належать\~на праві\~власності територіальним\~громадам,\~є комунальною\~власністю. У\~комунальній власності\~перебувають: усі\~землі в\~межах населених\~пунктів,\~крім земельних\~ділянок приватної\~та державної\~власності; земельні\~ділянки,\~на яких\~розташовані будівлі,\~споруди,\~інші об`єкти\~нерухомого майна\~комунальної власності\~незалежно від\~місця їх\~розташування; землі\~та земельні\~ділянки за\~межами населених\~пунктів,\~що передані\~або перейшли\~у комунальну\~власність із\~земель державної\~власності відповідно\~до закону.\~До земель\~комунальної власності,\~які не\~можуть передаватись\~у приватну\~власність,\~належать землі водного фонду, крім випадків, визначених цим Кодексом. Відповідно до\~ст.327\~ЦК України,\~у комунальній\~власності є\~майно,\~у тому\~числі грошові\~кошти,\~яке належить\~територіальній громаді. Управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування. Ділянка перебуває в адміністративно-територіальних межах міста Вінниця, а тому перебуває у комунальній власності територіальної громади міста Вінниці. Докази зворотного в матеріалах справи відсутні. Отже, Вінницька міська територіальна громада здійснює управління майном, що є у комунальній власності: володіє, користується та розпоряджається ним, у тому числі і землею, щодо якої виник спір. Згідно з ч.1 ст.10, Закону України «Про місцеве самоврядування», сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Таким чином, Вінницька міська рада, як орган місцевого самоврядування, уповноважена представляти Вінницьку міську територіальну громаду. Згідно з п.34, ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування», виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин. Відповідно до\~п.\~а,\~в,\~г,\~ж,\~й,\~ч.1\~ст.12\~ЗК України,\~до повноважень\~сільських,\~селищних,\~міських рад\~у галузі\~земельних відносин\~належить,\~зокрема: розпорядження\~землями комунальної\~власності,\~територіальних громад; надання\~земельних ділянок\~у користування\~із земель\~комунальної власності\~відповідно до\~цього Кодексу; вилучення\~земельних ділянок\~комунальної власності\~із постійного\~користування відповідно\~до цього\~Кодексу; обмеження,\~тимчасова заборона\~(зупинення)\~використання земель\~громадянами і\~юридичними особами\~у разі\~порушення ними\~вимог земельного\~законодавства; вирішення\~земельних спорів; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону. Отже, саме Вінницька міська рада, як орган місцевого самоврядування, уповноважена представляти Вінницьку міську територіальну громаду під час вирішення питань у галузі земельних відносин та вирішення земельних спорів. Згідно ч. 3, ч. 4\~ст. 56 ЦПК України\~у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу. Європейський суд з прав людини звертав увагу на те, що сторонами цивільного провадження є позивач і відповідач. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, при захисті інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідним правопорушенням зачіпаються інтереси великого числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави (рішення від 15 січня 2009 року у справі «Менчинська проти Росії» (Menchinskaya v. Russia, заява №42454/02, § 35)). Статтею 131-1 Конституції України визначено, що в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Організація та порядок діяльності прокуратури визначаються законом. Таким є Закон України «Про прокуратуру». Відповідно до п. 2 ч. 1\~ст. 2 ЗУ «Про прокуратуру», на прокуратуру покладаються функції, представництва інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених цим Законом та главою 12 розділу III Цивільного процесуального кодексу України. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті (абзац 1 і 2 частини третьої\~статті 23 Закону України «Про прокуратуру»). Тлумачення частини третьої\~статті 23 Закону України «Про прокуратуру»\~дозволяє зробити висновок, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: (а) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; (б) у разі відсутності такого органу. Згідно з частиною четвертою\~статті 23 Закону України «Про прокуратуру»\~прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Виключно з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, прокурор має право отримувати інформацію, яка на законних підставах належить цьому суб`єкту, витребовувати та отримувати від нього матеріали та їх копії. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень. Виключно з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, прокурор має право отримувати інформацію, яка на законних підставах належить цьому суб`єкту, витребовувати та отримувати від нього матеріали та їх копії (абзаци 1 - 4 частини четвертої\~статті 23 Закону України «Про прокуратуру»). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта\~статті 263 ЦПК України). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року в справі № 912/2385/18 (провадження № 12-194гс19) зазначено, що прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу. Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому\~статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення. Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо. Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого\~статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим. Аналогічна позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 06 липня 2021 року у справі № 911/2169/20.\~ Судом встановлено, що в провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебувала цивільна справа №127/20039/21 за позовом Вінницької міської ради до [PERSON] про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 08.01.2021 позов Вінницької міської ради було задоволено в повному обсязі, проте постановою Вінницького апеляційного суду від 19.01.2022 вказане рішення було скасовано та ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позову відмовлено. Ухвалою Верховного Суду України від 23.02.2022 відмовлено Вінницькій міській раді у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на постанову Вінницького апеляційного суду від 19.01.2022. В подальшому дії Вінницької міської ради, спрямовані на захист законних інтересів територіальної громади, полягали в ініціюванні кримінального провадження та в участі в огляді земельної ділянки. Відомості про те, що Вінницька міська рада вживала будь-які інші передбачені чинним законодавством дії, спрямовані на захист законних інтересів територіальної громади, щодо використання та розпорядження земельною ділянкою, зокрема, шляхом звернення до суду з позовом, з урахуванням обставин, які стали підставою для задоволення апеляційної скарги Вінницьким апеляційним судом та скасування рішення суду першої інстанції, матеріали справи не містять. Крім цього, з відповіді заступника міського голови від 11.04.2024 №01/00/011/126362 вбачається, що міська рада фактично самоусунулася від виконання своїх обов`язків, щодо захисту законних інтересів територіальної громади, щодо використання та розпорядження земельною ділянкою, оскільки в ній зазначено, що здійснення захисту таких інтересів є доцільним саме органами прокуратури. (а.с.39-40) Як вбачається з наведеного вище, заходи які вжила Вінницька міська рада не відновили становища, яке існувало до порушення права територіальної громади на користування земельною ділянкою, зайнятою відповідачкою, вказане правопорушення триває, а інших заходів, спрямованих на усунення вказаного порушення Вінницька міська рада не здійснила та не має наміру здійснювати. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що Вінницька міська рада неналежним чином здійснила захист інтересів держави, як орган до компетенції якого віднесені відповідні повноваження. Прокурором підтверджені підстави для представництва інтересів держави в суді із дотриманням порядку, визначеного\~ст. 23 Закону України «Про прокуратуру». Щодо твердження представника відповідача про те, що даний позов є тотожним позову, який було розглянуто в межах цивільної справи №127/20019/21, суд зазначає наступне. У пунктах 26, 27 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року в справі № 320/9224/17 зазначено, що «за пунктом 3 частини першої\~статті 255 ЦПК України\~підставою для закриття провадження у справі є, зокрема, вирішення спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав шляхом ухвалення рішення, яке набрало законної сили, або постановлення ухвали про закриття провадження у справі». У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі №761/7978/15-ц зазначено, що «необхідність застосування пункту 3 частини першої\~статті 255 ЦПК України\~зумовлена, по-перше, неприпустимістю розгляду судами тотожних спорів, в яких одночасно тотожні сторони, предмет і підстави позову, та, по-друге, властивістю судового рішення, що набрало законної сили (стаття 223 ЦПК України). За змістом наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно співпадають сторони, підстава та предмет спору. Нетотожність хоча б одного з елементів не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.». У справі №127/20039/21 Вінницька міська рада заявила вимогу про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки Вінницької міської територіальної громади загальною площею 0,317 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] , шляхом демонтажу огорожі та приведення земельної ділянки в первинний стан за рахунок [PERSON] . Суд звертає увагу на те, що у справі №127/20039/21 позовна вимога не конкретизована. Водночас, у даній справі паркан, який просить знести позивач чітко визначений той, який знаходиться поза межами належних позивачу земельних ділянок, з зазначенням довжини його частин та географічних координат. Крім цього, позовна вимога в справі №127/20039/21 стосується земельної ділянки площею 0,3717 га, а в справі №127/13295/24 площею 0,3763 га. Таким чином, предмет спору у данній справі і справі №127/20039/21 не є тотожним. Також у наведених справах різний суб`єктний склад учасників - різні позивачі, та у даній справі залучена третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача Державна екологічна інспекція у Вінницькій області. Твердження представника відповідача про те, що прокурор зловживає своїми процесуальними правами шляхом залучення до участі у справі третьої особи, маючи на меті лише зміну складу учасників справи, суд сприймає критично, з огляду на наступне. Згідно з п.1 Положення про Державну екологічну інспекцію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 2017 р. № 275 (далі Положення), Державна екологічна інспекція України (Держекоінспекція) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра захисту довкілля та природних ресурсів і який реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів. Відповідно до\~пп.2\~п.3\~Положення про\~Державну екологічну\~інспекцію України,\~основним завданням\~Держекоінспекції є,\~серед іншого,\~здійснення у\~межах повноважень,\~передбачених законом,\~державного нагляду\~(контролю)\~за додержанням\~вимог законодавства,\~зокрема,\~щодо охорони земель, надр. Відповідно до\~пп.2\~«б» п.4\~Положення про\~Державну екологічну\~інспекцію України,\~Держекоінспекція відповідно\~до покладених\~на неї\~завдань здійснює\~державний нагляд\~(контроль)\~за додержанням\~центральними органами\~виконавчої влади\~та їх\~територіальними органами,\~місцевими органами\~виконавчої влади,\~органами місцевого\~самоврядування в\~частині здійснення\~делегованих їм\~повноважень органів\~виконавчої влади,\~підприємствами,\~установами та\~організаціями незалежно\~від форми\~власності і\~господарювання,\~громадянами України,\~іноземцями та\~особами без\~громадянства,\~а також\~юридичними особами\~-\~нерезидентами вимог\~законодавства про\~охорону земель,\~надр,\~зокрема щодо установлення та використання водоохоронних зон і прибережних захисних смуг, а також додержання режиму використання їх територій. Згідно з п.1 розділу І Положення про Державну екологічну інспекцію у Вінницькій області, затвердженого Наказом Державної екологічної інспекції України від 20 лютого 2023 р. № 19 (далі Положення), Державна екологічна інспекція у Вінницькій області (далі - Інспекція) є територіальним органом Державної екологічної інспекції України (далі - Держекоінспекція) та їй підпорядковується. Відповідно до п.2 розділу ІІ Положення, Держекоінспекція відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням територіальними органами центральних органів виконавчої влади, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності і господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог законодавства про охорону земель, надр, зокрема щодо установлення та використання водоохоронних зон і прибережних захисних смуг, а також додержання режиму використання їх територій. В даній справі предметом спору є усунення перешкод у розпорядженні та користуванні земельною ділянкою в межах прибережної захисної смуги річки Південний Буг, по вул. І.Богуна в м. Вінниці. Отже, даний позов прямо пов`язаний з діяльністю Державної екологічної інспекції у Вінницькій області, а тому рішення суду в даній справі може вплинути на її права та обов`язки. Таким чином, зазначення прокурором Державної екологічної інспекції у Вінницькій області в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача є обгрунтованим, правомірним та необхідним задля повного, всебічного розгляду даної справи. Крім цього, суд вважає за доцільне звернути увагу на те, що підставою для скасування рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 08.11.2021 у справі №127/20039/21 стало, зокрема і те, що суд першої інстанції розглянув дану справу в порядку спрощеного позовного провадження та судом не взято до уваги договір на комплексне опорядження, утримання і зовнішній благоустрій на території, прилеглій до об`єкту або землекористування замовника від 15.05.2008. При цьом,у розгляд даної справи здійснюється в порядку загального позовного провадження. Під час розгляду справи досліджуються інші докази та інші обставини справи зокрема, договір на комплексне опорядження, утримання і зовнішній благоустрій на території, прилеглій до об`єкту або землекористування замовника від 15.05.2008 розірвано. Щодо вирішення позовних вимог по суті, суд дійшов наступного висновку. В даному випадку спірні правовідносини стосуються захисту прав територіальної громади м. Вінниці на земельну ділянку водного фонду, яка перебуває у межах прибережної захисної смуги річки Південний Буг, і яка була самовільно захоплена відповідачем шляхом огородження її металевим парканом на бетонному фундаменті. Згідно з частиною першою\~статті 58 ЗК України\~та\~статтею 4 ВК України, до земель водного фонду належать землі, зайняті: морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водними об`єктами, болотами, а також островами; землі зайняті прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм; гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами та каналами, а також землі, виділені під смуги відведення для них; береговими смугами водних шляхів. Таким чином, до земель водного фонду України відносяться землі, на яких хоча й не розташовані об`єкти водного фонду, але за своїм призначенням вони сприяють функціонуванню й належній експлуатації водного фонду, виконують певні захисні функції. Чинним законодавством установлено особливий правовий режим використання земель водного фонду. Землі під водними об`єктами загальнодержавного значення, зокрема зайняті поверхневими водами: водотоками (річки, струмки), штучними водоймами (водосховища, ставки) і каналами; іншими водними об`єктами; підземними водами та джерелами; внутрішніми морськими водами та територіальним морем, як землі, зайняті водним фондом України, а також прибережні захисні смуги вздовж річок (у тому числі струмків та потічків), морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм не можуть передаватись у власність громадян, оскільки є землями водного фонду України. Прибережна захисна смуга - частина водоохоронної зони відповідної ширини вздовж річки, моря, навколо водойм, на якій установлено більш суворий режим господарської діяльності, ніж на решті території водоохоронної зони. Об`єкти, що знаходяться у прибережній захисній смузі, можуть експлуатуватись, якщо при цьому не порушується її режим. Не придатні для експлуатації споруди, а також ті, що не відповідають встановленим режимам господарювання, підлягають винесенню з прибережних захисних смуг. Відповідно до\~положень\~статті 60\~ЗК України,\~статті\~88\~ВК України,\~прибережні захисні\~смуги встановлюються\~по берегах\~річок та\~навколо водойм\~уздовж урізу\~води (у\~меженний період)\~шириною: для\~малих річок,\~струмків і\~потічків,\~а також\~ставків площею\~менш як\~3\~гектари -\~25\~метрів; для\~середніх річок,\~водосховищ на\~них,\~водойм,\~а також\~ставків площею\~понад 3\~гектари -\~50\~метрів; для великих річок, водосховищ на них та озер - 100 метрів. Судом встановлено та не заперечувалася сторонами належність спірної землі до прибережних захисних смуг. Згідно з ч.4 ст.59 ЗК України, громадянам та юридичним особам органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування із земель водного фонду можуть передаватися на умовах оренди земельні ділянки прибережних захисних смуг, смуг відведення і берегових смуг водних шляхів, озера, водосховища, інші водойми, болота та острови для сінокосіння, рибогосподарських потреб (у тому числі рибництва (аквакультури), культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт, догляду, розміщення та обслуговування об`єктів портової інфраструктури і гідротехнічних споруд тощо, а також штучно створені земельні ділянки для будівництва та експлуатації об`єктів портової інфраструктури та інших об`єктів водного транспорту. Землі водного фонду можуть бути віднесені до земель морського і внутрішнього водного транспорту в порядку, встановленому законом. Відповідно до\~ст.85\~ВК України,\~у користування\~на умовах\~оренди земельні\~ділянки прибережних\~захисних смуг,\~смуг відведення\~та берегових\~смуг водних\~шляхів можуть\~надаватися підприємствам,\~установам,\~організаціям,\~об`єднанням\~громадян,\~релігійним організаціям,\~громадянам України,\~іноземцям та\~особам без\~громадянства,\~іноземним юридичним\~особам для\~сінокосіння,\~рибогосподарських потреб,\~культурно-оздоровчих,\~рекреаційних,\~спортивних і\~туристичних цілей,\~а також\~для проведення\~науково-дослідних\~робіт. Користування цими ділянками у зазначених цілях здійснюється з урахуванням вимог щодо охорони річок і водойм від забруднення, засмічення та замулення, а також з додержанням правил архітектури планування приміських зон та санітарних вимог у порядку, що встановлюється Кабінетом Міністрів України. З аналізу вказаних норм вбачається що земельні ділянки прибережних захисних смуг можуть бути передані громадянам у користування на умовах оренди. Інших підстав для набуття таких ділянок у користування чинним законодавством не визначено. Водночас, судом встановлено, що земельна ділянка водного фонду із земель в межах прибережної захисної смуги річки Південний Буг, по вул. І.Богуна., біля будинку №92-В, в м. Вінниці, площею 0,3763 га, у користування (оренду) [PERSON] . Вінницькою міською радою не передавалась. Посилання представника відповідача на договір на комплексне опорядження, утримання і зовнішній благоустрій на території, прилеглій до об`єкту або землекористування замовника, укладеного між Управлінням комунального господарства та благоустрою Вінницької міської ради та [PERSON] 15.05.2008 суд до уваги не бере, оскільки вказаний договір не є підставою для виникнення у відповідача права користування спірною земельною ділянкою. Зазначений договір стосується здійснення відповідачем комплексного опорядження, утримання і зовнішнього благоустрою території, водночас умови договору не містять положень, відповідно до яких земельна ділянка, на якій [PERSON] повинна здійснювати вказану діяльність, надається їй у користування (оренду). Суд також звертає увагу на те, що в даному договорі не зазначені чіткі межі земельної ділянки, на якій виконавець повинен виконувати зазначені в договорі роботи. Доказів того, що вказаний договір містить додатки, в яких зазначено вказані межі, в матеріалах справи відсутні. Також матеріали справи не містять доказів того, що на виконання умов договору його сторонами погоджено в установленому порядку проект здійснення благоустрою земельної ділянки. Таким чином, з вказаного договору взагалі неможливо встановити, що він стосується саме спірної земельної ділянки або лише її частини. Крім цього, судом встановлено, що ділянка по [ADDRESS] , площею 0,3763 га, яка з`єднана з земельними ділянками з кадастровими номерами 0510136600:02:012:0034 та 0510136600:02:012:0035, що належать на праві приватної власності відповідачу, огороджені металевою огорожею на бетонному фундаменті, що утворює собою єдину закриту територію. Вказане явно обмежує доступ людей до води в межах даної земельної ділянки та веде до використання даної ділянки лише у власних цілях відповідача. Відповідно до\~ч.4\~ст.60\~ЗК України,\~у \~межах\~прибережних захисних\~смуг забезпечується\~безперешкодний та\~безоплатний доступ\~громадян до\~узбережжя морів,\~морських заток,\~лиманів та\~островів у\~внутрішніх морських\~водах у\~межах пляжної\~зони,\~до берегів\~річок,\~водойм та\~островів для\~загального водокористування,\~крім земель\~охоронних зон,\~зон санітарної\~охорони,\~санітарно-захисних\~зон та\~зон особливого\~режиму використання\~земель,\~а також\~земельних ділянок,\~на яких\~розташовані: гідротехнічні,\~гідрометричні та\~лінійні споруди; об`єкти\~підвищеної небезпеки; пансіонати,\~об`єкти реабілітації,\~спорту,\~санаторії та\~інші лікувально-оздоровчі\~заклади,\~дитячі оздоровчі\~табори,\~що мають\~відповідні передбачені\~законом документи\~на споруди\~та провадження\~відповідної діяльності; об`єкти\~природно-заповідного\~фонду,\~об`єкти культурної\~спадщини. Обмеження доступу громадян у будь-який спосіб (у тому числі шляхом влаштування огорож або інших конструкцій) до узбережжя водних об`єктів на земельних ділянках прибережних захисних смуг, що перебувають у користуванні громадян або юридичних осіб, а також справляння за нього плати є підставою для припинення права користування земельними ділянками прибережних захисних смуг за рішенням суду. Листом директора Департаменту комунального господарства та благоустрою Юрія Семенюка №19/00/006/15347 від 28.08.2024 [PERSON] повідомлено про розірвання договору на комплексне опорядження, утримання і зовнішній благоустрій на території, прилеглій до об`єкту або землекористування замовника, укладеного 15.05.2008між Управлінням комунального господарства та благоустрою Вінницької міської ради та [PERSON] . Отже, станом на дату розгляду справи даний договір розірвано, і у відповідача відсутній обов`язок щодо комплексного опорядження, утримання і зовнішнього благоустрою на території спірної земельної ділянки. Положеннями\~статті першої Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель»\~визначено, що самовільне зайняття земельної ділянки - це будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними. Отже, відповідач фактично користується даною землею, без відповідного рішення Вінницької міської ради, та чинить перешкоди в користуванні нею її власнику - територіальній громаді міста Вінниці, тобто вона є самочинно зайнятою. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц зазначила, що серед способів захисту речових прав цивільне законодавство виокремлює, зокрема, витребування майна із чужого незаконного володіння (стаття 387 ЦК України) й усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном (стаття 391 ЦК України, частина друга\~статті 152 ЗК України). Вказані способи захисту можна реалізувати шляхом подання віндикаційного та негаторного позовів відповідно. Негаторний позов - це позов власника, який є фактичним володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди чи зобов`язати відповідача утриматися від вчинення дій, що можуть призвести до виникнення таких перешкод. Означений спосіб захисту спрямований на усунення порушень прав власника, які не пов`язані з позбавленням його володіння майном. Згідно з ч.1 ст.376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (стаття 391 ЦК України). Власник земельної ділянки може вимагати, зокрема, усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою (частина друга\~статті 152 ЗК України). Ураховуючи викладене, суд, встановивши фактичні обставини у справі, від яких залежить правильне вирішення спору, враховуючи місцезнаходження спірної земельної ділянки, її правовий статус, наявність на такій земельній ділянці самочинно побудованого паркану, що належить відповідачу, встановивши наявність у територіальної громади міста Вінниця порушеного права і правових підстав вимагати його відновлення, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про усунення перешкод у розпорядженні і користуванні земельною ділянкою власнику територіальній громаді міста Вінниця в осбі Вінницькоїй міської ради в реалізації права користування та розпорядження земельною ділянкою водного фонду із земель в межах прибережної захисної смуги річки Південний Буг, по вул. І.Богуна., біля будинку №92-В, в м. Вінниці, площею 0,3763 га. Щодо способу усунення перешкод шляхом зобов`язання [PERSON] знести за власний рахунок паркан, встановлений поза межами належних їй на праві приватної власності земельних ділянок, суд зазначає наступне. Твердження представника відповідача про те, що в матеріалах справи відсутні докази того, що саме [PERSON] здійснила будівництво даного паркану, суд до уваги не бере, з огляду на наступне. Як зазначено вище, ділянка по [ADDRESS] , площею 0,3763 га, яка з`єднана з земельними ділянками з кадастровими номерами 0510136600:02:012:0034 та 0510136600:02:012:0035, що належать на праві приватної власності відповідачу, огороджені металевою огорожею на бетонному фундаменті та утворює собою закриту територію. Паркан, яким огороджена спірна земельна ділянкаплощею 0,3763 га, конструктивно з`єднаний з парканом, яким огороджені земельні ділянки, належні відповідачу на праві власності, внаслідок чого утворена єдина огороджена територія. Між земельними ділянками, які належать позивачу, та спірною ділянкою в межах вказаної огородженої території відсутні будь-які внутрішні огорожі, паркани, розмітка, тощо, внаслідок чого спірна ділянка фактично приєднана до земельних ділянок відповідачки і використовується лише у власних цілях останньої. \~ \~ \~ \~Доказів того, що паркан збудовано іншими особами поза волею відповідача матеріали справи не містять. Відповідачем не надано доказів того, що вона зверталась до правоохоронних органів, Державної архітектурно-будівельної інспекції або інших державних органів з приводу будівництва іншими особами паркану, який безпосередньо з`єднаний з парканом, який огороджує належні їй на праві власності земельні ділянки, та який огороджує територію земельної ділянки, яка на думку відповідача, перебуває в її користуванні. Слід зауважити, що Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц. Також суд звертає увагу на таке. Для приватного права апріорі властивою є така засада, як розумність. Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (постанова Верховного Суду від 16 червня 2021 року у справі № 554/4741/19, постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі № 520/1185/16-ц, постанова Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20). Добросовісність (пункт 6\~статті 3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або правовідношення. У схожій правовій ситуації Велика Палата Верховного Суду в постанові від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 по своїй суті застосовано доктрину venirecontrafactumproprium (заборони суперечливої поведінки), яка базується ще на римській максимі - «nonconceditvenirecontrafactumproprium (ніхто не може діяти всупереч своїй поведінці). В основі доктрини venirecontrafactumproprium знаходиться принцип добросовісності. Наприклад, у статті І.-1:103 Принципів, визначень і модельних правил європейського приватного права вказується, що поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі № 390/34/17 (провадження № 61-22315сво18)). Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них (постанова Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року у справі № 450/2286/16-ц (провадження № 61-2032св19)). Вказана позиція також викладена в постанові Верховного Суду від 05 грудня 2024 року в справі № 509/2156/19. Суд звертає увагу на те, що представник відповідача як у відзиві, так і в своїх поясненнях у судовому засіданні наполягала на правомірності користування відповідачем спірною землею. Також у відзиві представник відповідача, заперечуючи проти вимоги про знесення паркану, жодним чином не зазначає про те, що паркан збудовано не [PERSON] та не належить останій. Навпаки, аргументація наведена у відзиві, базується на передбаченій законом можливості здійснювати будівництво лінійних споруд та парканів, недоведеністю порушення прав Вінницької міської територіальної громади внаслідок наявності спірного паркану та тим, що знесення самочинного будівництва є крайнім заходом, який можливий лише після того, як всі інші заходи не дали результату. Також апеляційна скарга [PERSON] , подана в межах справи №127/20039/21, не містить тверджень про те, що спірний паркан не належить [PERSON] . Таким чином, своєю поведінкою відповідач фактично визнає факт того, що спірний паркан побудований нею та належить їй. З огляду на попередню поведінку відповідача та її представника, твердження про недоведеність факту, що спірний паркан побудований не [PERSON] та не належить їй містить ознаки суперечливості, що є неприпустимим. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що паркан щодо якого заявлено вимогу про його знесення, збудовано саме позивачем. Отже, паркан встановлений поза межами належних відповідачці на праві приватної власності земельних ділянок з кадастровими номерами 0510136600:02:012:0034 та 0510136600:02:012:0035, на земельній ділянці водного фонду із земель в межах прибережної захисної смуги річки Південний Буг, по вул. І.Богунабіля будинку №92-В в м. Вінниці, площею 0,3763 га, що перебуває у власності Вінницької міської територіальної громади, що не була відведена для цієї мети та без погодження з власником земельної ділянки. Таким чином, вказаний паркан є самочинним будівництвом. Частиною другою\~статті 212 ЗК України\~передбачено, що приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. У постанові Верховного Суду від 31 липня 2024 року\~у справі № 487/2593/20 вказано, що повернення земельної ділянки та знесення незаконно споруджених на ній будівель є способом відновлення прав власника на спірну земельну ділянку водного фонду і такі позовні вимоги, враховуючи обставини цієї справи, здатні відновити стан земельної ділянки, який існував до порушення прав на неї. Такий спосіб захисту, як повернення земельної ділянки та демонтаж будівель, є адекватним наявним обставинам справи, спрямований на остаточне поновлення порушеного права дійсного власника земельної ділянки. Твердження представника відповідача про те, що знесення паркану є крайнім засобом, і в даному випадку відсутні підстави для таких заходів, суд до уваги не бере, з огляду на наступне. Суд зазначає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів (стаття 1 Першого протоколу до Конвенції). Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини стаття 1 Першого протоколу до Конвенції закріплює три окремі норми: 1) виражається у першому реченні першого абзацу, закладає принцип мирного володіння майном і має загальний характер; 2) викладена у другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності й обумовлює його певними критеріями; 3)\~закріплена у другому абзаці та визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна у загальних інтересах. Другу та третю норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, треба тлумачити у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (див. mutatismutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/WestAllianceLimited проти України» від 23 січня 2014 року (East/WestAllianceLimited v. Ukraine, заява № 19336/04), § 166-168). Критеріями сумісності заходу втручання у право на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції є те, чи ґрунтувалося таке втручання на національному законі, чи переслідувало легітимну мету, що випливає зі змісту вказаної статті, а також, чи є відповідний захід пропорційним легітимній меті втручання у право: втручання держави у право мирного володіння майном повинно мати нормативну основу у національному законодавстві, яке є доступним для заінтересованих осіб, чітким, а наслідки його застосування - передбачуваними; якщо можливість втручання у право мирного володіння майном передбачена законом, Конвенція надає державам свободу розсуду щодо визначення легітимної мети такого втручання: або з метою контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів, або для забезпечення сплати податків, інших зборів або штрафів. Втручання у право мирного володіння майном, навіть якщо воно здійснюється згідно із законом і з легітимною метою, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не буде встановлений справедливий баланс між інтересами суспільства, пов`язаними з цим втручанням, й інтересами особи, яка зазнає втручання в її право власності. Отже, має існувати розумне співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення. Усунення перешкод територіальній громаді у користуванні спірною земельною ділянкою переслідує легітимну мету контролю за використанням відповідного майна згідно із загальними інтересами, щоб таке використання відбувалося за цільовим призначенням. Важливість цих інтересів зумовлюється, зокрема, особливим статусом спірної земельної ділянки. Водоохоронні зони встановлюються вздовж річок, морів та навколо озер, водосховищ і інших водойм для запобігання забрудненню і виснаженню водних об`єктів (абзац перший пункту 8.19 Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів, затверджених\~наказом Міністерства охорони здоров`я України від 19 червня 1996 року № 173), для створення сприятливого режиму водних об`єктів, попередження їх забруднення, засмічення і вичерпання, знищення навколоводних рослин і тварин, а також зменшення коливань стоку (частина перша\~статті 87 ВК України). У межах вказаних зон з метою охорони поверхневих водних об`єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності виділяються земельні ділянки під прибережні захисні смуги (частина перша\~статті 60 ЗК України, частина перша\~статті 88 ВК України). Отже, таке використання прибережних захисних смуг, яке не сприятиме досягненню зазначених цілей, може призводити до забруднення та засмічення поверхневих водних об`єктів, а також до втрати ними водності, виснаження водного об`єкта, що впливатиме на можливість задоволення потреб великої кількості людей. Дотримання встановлених заборон є необхідною умовою використання земельної ділянки, на яку поширюється режим прибережної захисної смуги з тією метою, щоби попередити завдання шкоди загалом навколишньому природному середовищу і зокрема частині світової системи природних територій та об`єктів, що перебувають під особливою охороною, і конкретному водному об`єкту. Велика Палата Верховного Суду раніше вже звертала увагу на те, що у спорах стосовно прибережних захисних смуг, земель лісогосподарського призначення, інших земель, які перебувають під посиленою правовою охороною держави (зокрема земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення), остання, втручаючись у право мирного володіння відповідними земельними ділянками з боку приватних осіб, може захищати загальні інтереси у безпечному довкіллі, непогіршенні екологічної ситуації, у використанні власності не на шкоду людині та суспільству (частина третя статті 13, частина сьома статті 41, частина перша\~статті 50 Конституції України, частина третя\~статті 1 ЗК України). Ці інтереси реалізуються, зокрема, через цільовий характер використання земельних ділянок (статті\~18,\~19, пункти «а» і «б» частини першої статті\~91, пункти «а» і «б» частини першої статті\~96 ЗК України), які набуваються лише згідно із законом (стаття 14 Конституції України) (див. постанови від 07 листопада 2018 року у справі № 488/5027/14-ц (пункт 127), від 07 листопада 2018 року у справі № 488/6211/14-ц (пункт 90), від 29 травня 2019 року у справі № 367/2022/15-ц (пункт 53), від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц. Ураховуючи викладене, вимога щодо знесення відповідачем самочинно побудованого паркану, якій розташовано у межах прибережної захисної смуги, та який обмежує доступ до частини земель прибережної захисної смуги річки Південний Буг переслідує легітимну мету контролю за використанням цієї ділянки за цільовим призначенням, згідно із загальними інтересами, що спростовує доводи представника відповідача. З огляду на викладене, позовна вимога про зобов`язання [PERSON] знести за власний рахунок паркан, встановлений поза межами належних їй на праві приватної власності земельних ділянок є належним способом захисту порушених прав територіальної громади м. Вінниці, така вимога є правомірною, ефективною та пропорційною легітимній меті втручання у права відповідача, а тому ця вимога підлягає задоволенню. Таким чином, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст.141 ЦПК України, враховуючи те, що позов було задоволено в повному обсязі, з відповідача на користь Вінницької обласної прокуратури підлягає стягненню судовий збір в сумі 3 028 гривень.

Outcome: approved