Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом відшкодування майнової та моральної шкоди у кримінальному провадженні, в якому просила стягнути з [PERSON] на свою користь матеріальну шкоду у розмірі 5428 грн. 11 коп. та моральну шкоду у розмірі 40 000 грн. 00 коп. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 28 грудня 2023 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено покарання. Матеріалами справи встановлено, що діями обвинуваченого: було заподіяно позивачці середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження, внаслідок чого вона була змушена проходити лікування у стаціонарному закладі охорони здоров`я. Вказаним злочином позивачці було завдано майнової та моральної шкоди. Майнову шкоду позивачка оцінює в 5428,11 грн., яка складається з шкоди, завданої позивачці ушкодженням здоров`я (ч, 1 ст. 1195 ЦК України), та підтверджується чеками та квитанціями про закупівлю медикаментів, інших медичних засобів та пристосування та лікування переломів, що було використано під час оперативного втручання. Так, протягом 1-5 червня 2019 року позивачка перебувала на стаціонарному лікуванні у нейрохірургічному відділенні Рівненської центральної міської лікарні з 5 по 19 червня - у Стоматологічному відділенні щелепно-лицевої хірургії Центральної міської лікарні м. Рівне, що підтверджуються листом Рівненської ЦМЛ від 14 червня 2019 року та епікризом №10713. В подальшому позивач продовжила лікування по місцю проживання до 13 липня 2018 року, що підтверджується листками непрацездатності. Позивач зазначає, що під час лікування їй довелося понести значні витрати на відновлення здоров`я, в тому числі витрати на оплату оперативного втручання. Моральну шкоду вона оцінює у розмірі 40000,00 грн., яка полягає у моральних переживаннях через смерть друга та колеги [PERSON] внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що трапилася з вини обвинуваченого, моральних переживаннях через заподіянні позивачці фізичні страждання й ушкодження здоров`я внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що трапилася з вини обвинуваченого (черепно-мозкова травма, перелом виличної кістки, стінок гайморової пазухи); вимушеній зміні життєвих стосунків через необхідність тривалого лікування після дорожньо-транспортної пригоди (не могла повноцінно) виконувати свої службові обов`язки, здійснювати журналістську діяльність через непрацездатність та травми); витратах часу і додаткових зусиль для відновлення попереднього стану, звичного способу життя, стану здоров`я. \~ \~ \~ \~ Ухвалою суду від 30.04.2024 року відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 22.07.2024 року залучено до участі у справі, як третю особу, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Провідна». Позивач в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач та його представник в судовому засіданні заперечили щодо задоволення позову зазначили, що позивачем не надано належних та допустимих доказів щодо завдання їй моральної шкоди. У позові просили відмовити в повному обсязі. Представник Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» в судове засідання не з`явився, про причин неявки суд не повідомив, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 28 грудня 2023 року у справі №569/5327/19, [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено покарання. Ухвалою Рівненського апеляційного суду від 22 квітня 2024 року скасовано вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 28 грудня 2023 року в частині вирішення цивільних позовів щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим та повернув матеріали справи місцевому суду для вирішення позовів в порядку цивільного судочинства. В іншій частині вирок суду першої інстанції залишено без змін. Апеляційний суд констатував, що враховуючи ту обставину, що з часу спричинення ДТП і по день апеляційного розгляду [PERSON] навіть частково не відшкодував потерпілим матеріальну та/або моральну шкоду, то зазначене свідчить про відсутність щирого каяття зі сторони обвинуваченого. При цьому, [PERSON] не було надано жодних доказів, які б свідчили про намагання відшкодувати потерпілим завдану шкоду, однак вони відмовлялися від її отримання. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. З огляду на викладене та відповідно до положення частини четвертої ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, суд не піддає сумніву та доказуванню обставини, встановлені вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 08.12.2023року, згідно засад інституту доказування у цивільному судочинстві. Особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства, що визначено ч. 6 ст. 128 Кримінального процесуального кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. На підтвердження завдання позивачці майнової шкоди завданої у зв`язку з ушкодженням здоров`я у розмірі 5428,11 грн., надано копії чеків та квитанції про закупівлю медикаментів, інших медичних засобів та пристосування та лікування переломів, що було використано під час оперативного втручання. Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що розмір матеріального збитку завданого внаслідок неправомірних дій відповідача є обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення, а тому з [PERSON] необхідно стягнути на користь позивача 5428,11 грн. матеріального збитку. Станом на дату 01.06.2018 року настання ДТП, відповідальність водія (відповідача) за спричинену шкоду майну, здоров`ю та/або життю третіх осіб, була застрахована у ПрАТ "СК "Провідна" за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс №АМ/2464308), який діяв на момент настання ДТП. У Законі 1961-IV який діяв на час спірних відносин детально регламентовано дії водія транспортного засобу, причетного до дорожньо-транспортної пригоди, тобто потерпілого, так і страховика. У пункті 33.1.4 статті 33 Закону № 1961-IV передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, до МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. Відповідно до підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону № 1961-IV підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. В матеріалах справи відсутні докази того, що відій який причетний до ДТП або потерпіла сторона зверталися до страховика з вимогою про відшкодування збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Як передбачено ст.1194 ЦК України, у разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). З огляду на вищенаведене право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, або особи власника транспортного засобу юридичної особи, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Як передбачено ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). Згідно ч. 2ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч. 3 ст. 23 ЦК України). Пленум Верховного Суду України у п. 5постанови від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди`з послідуючими змінами роз`яснив, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Встановлені у справі фактичні обставини справи та аналіз наведених правових норм, які регулюють правовідносини, що виникли між сторонами з приводу підстав та порядку моральної відшкодування шкоди, дають суду підстави дійти висновку, що протиправними діями відповідача, позивачу заподіяно моральні страждання, які знаходяться в причинному зв`язку з настанням моральної шкоди, за які відповідач повинен нести відповідальність по їх відшкодуванню. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачка [PERSON] отримала середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження, та була змушена проходити лікування у стаціонарному закладі охорони здоров`я. У зв`язку з чим позивачка зазнала моральних переживань через заподіяні їй фізичні страждання й ушкодження здоров`я внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася з вини відповідача; вимушеній зміні життєвих обставин через необхідність тривалого лікування після дорожньо-транспортної пригоди (не могла повноцінно виконувати свої службові обов`язки, через непрацездатність та травми); витратах часу і додаткових зусиль для відновлення попереднього стану, звичного способу життя, стану здоров`я. Відповідно до статей 12, 77, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачем [PERSON] не було надано жодних доказів, які б свідчили про намагання відшкодувати потерпілій [PERSON] завдану шкоду. Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд враховує характер і обсяг заподіяних позивачеві моральних страждань, ступінь вини відповідача, характер і тривалість страждань, емоційний та психологічний стан здоров`я потерпілої, істотність вимушених змін у її життєвих і виробничих стосунках, обсяг та глибину фізичного болю і душевних страждань та, враховуючи вимоги розумності і справедливості, недопущення безпідставного збагачення позивача, суд вважає за можливе визначити розмір моральної шкоди в розмірі 20\~000.00 гривень, яка і підлягає відшкодуванню на користь позивачки. На підставі частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» позивача звільнено від сплати судового збору. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог (56,50%), з відповідача на користь держави підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору у сумі 434,15 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial