Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства «ОТП Банк» про стягнення коштів за договором про надання послуг та просить стягнути з відповідача на свою користь 1 313,28 доларів США, що еквівалентно сумі 57 630,84 грн., з яких 52 005,89 грн. сума заборгованості, 5 624,95 грн. сума пені, судові витрати покласти на відповідача. В обґрунтування позовної заяви зазначає про те, що є клієнтом відповідача, користується послугами банку з 2017 року та має відкритий картковий рахунок № [NUMBER] , відкритий у гривні, доларах США. 12.12.2023р. авіа перевізна компанія American Airlines перерахувала кошти в сумі 1 313,28 доларів США на картковий рахунок позивача в якості компенсації за порушення правил надання послуг з авіаперевезень. Після отримання електронного листа від компанії American Airlines про перерахунок коштів від 12.12.2023р., позивач звернувся до відповідача з проханням перевірити наявність переказу. 19.12.2023р. позивач повторно просив перевірити інформацію про надходження коштів, проте жодної інформації про платіжну операцію не було отримано. Як стало відомо пізніше, 12.12.2023р. банківський переказ у сумі 1 313,28 доларів США було отримано відповідачем на ім`я позивача із зазначенням номеру розрахункового рахунку позивача. 11.01.2024р. без будь-яких належних для цього підстав відповідач повернув цей грошовий переказ платнику American Airlines в розмірі 1 283,28 доларів США, вираховуючи при цьому 30 доларів США у вигляді банківської комісії. І лише 30.01.2024р. позивач був повідомлений про дану обставину. Позивач зазначає, що відповідач проявив недбале ставлення до виконання своїх безпосередніх обов`язків, як надавач платіжних послуг, не забезпечив зарахування коштів у розмірі 1 313,28 доларів США на рахунок позивача. З огляду на вказані обставини, позивачем заявлені відповідні вимоги з метою захисту своїх прав у судовому порядку. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 06.05.2024р. відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідач належним чином повідомлений про розгляд даної справи, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення. Відзиву на позовну заяву від відповідача не надійшло. На підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України справа розглянута за наявними в ній матеріалами. Дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, що мають істотне значення для правильного вирішення справи по суті та на яких ґрунтується позовні вимоги, оцінивши докази на предмет належності, достовірності та допустимості у їх сукупності, судом встановлено наступне. Так, як вбачається з довідки АТ «ОТП Банк» від 17.04.2024р. №04-68-003-1/291БТ, [PERSON] має в банку відкритий картковий рахунок № [NUMBER] , відкритий у гривні, доларах США. До рахунку відкрита платіжна картка типу MasterCard World № [NUMBER] у гривні та платіжна картка типу Visa Platinum № [NUMBER] у долара США. 12.12.2023р. на рахунок позивача був здійснений переказ компанією American Airlines у розмірі 1 313,28 доларів США, однак вказані кошти не були зараховані відповідачем на рахунок позивача, а, як стало відомо позивачу, кошти повернуті компанії за вирахуванням 30 доларів у вигляді банківської комісії. У відповідності до ч. 1 та ч. 3 ст. 1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. . Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші обмеження його права щодо розпорядження грошовими коштами, не передбачені законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку. Відповідно до ст. 1068 Цивільного кодексу України банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов`язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідної платіжної інструкції, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунку або законом. Банк зобов`язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунку грошові кошти в день надходження до банку відповідної платіжної інструкції, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунку або законом. Клієнт зобов`язаний сплатити плату за виконання банком операцій за рахунком клієнта, якщо це встановлено договором. Згідно зі ст. 1071 Цивільного кодексу України банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку. Статтею 1073 Цивільного кодексу України визначено, що у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Частина 3 ст. 47 Закону України «Про платіжні послуги» передбачає, що надавач платіжних послуг отримувача зобов`язаний забезпечити зарахування суми коштів за платіжною операцією на рахунок отримувача або виплату отримувачу суми платіжної операції в готівковій формі протягом операційного дня надходження коштів на рахунок надавача платіжних послуг отримувача. Відповідно до ст. 44 Закону України «Про платіжні послуги» надавач платіжних послуг має право відмовити ініціатору у прийнятті наданої платіжної інструкції лише за наявності законних підстав для відмови. Якщо надавач платіжних послуг відмовляє у прийнятті наданої ініціатором платіжної інструкції, він повинен негайно повідомити про це ініціатора із зазначенням причини відмови та обов`язковим посиланням на норми законодавства. У разі відмови надавача платіжних послуг у прийнятті наданої ініціатором платіжної інструкції з будь-яких причин така платіжна інструкція вважається неприйнятою до виконання. Надавач платіжних послуг несе передбачену законодавством відповідальність за шкоду, заподіяну ініціатору у разі відмови у прийнятті наданої ним платіжної інструкції без законних підстав. Згідно з ч. 6 ст. 86 Закону України «Про платіжні послуги» надавач платіжних послуг у разі порушення строків виконання платіжних операцій, передбачених цим Законом або договором про надання платіжних послуг, зобов`язаний сплатити користувачу пеню в розмірі 0,1 відсотка суми простроченого платежу за кожний день прострочення, але не більше 10 відсотків суми платіжної операції, якщо інший розмір пені не обумовлений договором про надання платіжних послуг. Таким чином, як встановлено, відповідач не зарахував кошти в сумі 1 313,28 доларів США, що надійшли позивачу, на його рахунок, повернувши їх особі, яка їх перераховувала. Законних підстав для такого повернення відповідачем не наведено та не підтверджено належними засобами доказування. У зв`язку з цим, відповідач має відшкодувати збитки позивачу та пеню, як це передбачено нормами закону, а саме 1 313,28 доларів США, що в перерахунку на дату подання позовної заяви позивачем до суду складає 52 005,89 грн., та сума пені, яка згідно розрахунку позивача складає 5 624,95 грн. Контррозрахунку суми пені відповідачем суду не надано. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, а інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, враховуючи наведені норми Цивільного кодексу України, Закону України «Про платіжні послуги» суд приходить до переконання про обгрунтованість вимог позивача. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Приписами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків … має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Зокрема, у п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. У п. 26 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» та п. 23 рішення ЄСПЛ у справі «Гурепка проти України» наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони гуртуються. Міра, до якої суд має виконати обв`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Справа "Серявін та інші проти України" № 4909/04 §58 ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Таким чином, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини справи, оцінивши належним чином зібрані по справі докази кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір 1 211,20 грн. підлягає до стягнення з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved