Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-03 00:00:00

Позивач звернувся із позовом до відповідача про стягнення заборгованості, в якому зазначив, що відповідно до укладеного договору про надання споживчого кредиту №26-882/06/2006И від 07.07.2006 [PERSON] було надано кредит у розмірі 75 000 доларів США шляхом зарахування коштів на поточний рахунок відповідача зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,8% на рік з кінцевим строком повернення до 07.07.2027. Відповідач свої зобов`язання за договором не виконує, не здійснює платежів в рахунок погашення суми кредиту та нарахованих процентів, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 03.06.2024 складає 74 011,82 доларів США. На підставі викладеного, просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості, а також судові витрати по справі. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 08.07.2024 у вказаній справі відкрито провадження та постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження. В судове засідання представник позивача не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Представник відповідача звернулась до суду із заявою, у якій заперечувала проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві. Крім того, представник відповідача надав до суду відзив, у якому вказав про безпідставність заявлених вимог, у задоволенні яких просив відмовити, зважаючи на пропуск строку позовної давності. Також звернувся із заявою про застосування строків позовної давності. Повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини. Як убачається із матеріалів справи, 07.07.2006 між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту №26-882/06-2006И, відповідно до якого відповідачу було надано кредит у розмірі 45 000,00 доларів США із процентною ставкою за користування кредитом 11,8% річних на строк до 07.07.2027 включно. Факт отримання позичальником грошових коштів підтверджується наявною в матеріалах справи заявою на видачу готівки №240 від 07.07.2006. Відповідно до п.1.2.2 договору про надання споживчого кредиту відповідач зобов`язався повернути кредит у повному обсязі в термін та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно додатку №1 до договору, але в будь-якому випадку не пізніше 07.07.2027, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту відповідно до умов цього договору та/або згідно умов відповідної угоди сторін. Згідно п. 5.5 договору про надання споживчого кредиту у випадку порушення позичальником термінів повернення кредиту або термінів сплати процентів, комісій строком більше ніж на один місяць, та/або порушення інших умов договору та/або у випадку порушення позичальником та/або заставодавцем та/або поручителем та/або гарантом умов укладеного Банком договору щодо надання забезпечення виконання зобов`язань позичальника за цим договором, банк має право вимагати дострокового повернення кредиту та нарахованих процентів, комісій у порядку, встановленому розділом 11 цього договору. У відповідності до п. 11.1 договору про надання споживчого кредиту відповідно до ст.ст. 525,611 ЦК України у випадку настання обставин, визначених у п.п. 2.3, 4.9/, 5.3, 5.5, 5.6, 5.8, 5.10, 7.4, 9.2, 9.14 цього договору та направлення банком на адресу позичальника повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту і неусунення позичальником порушень умов за цим договором протягом 31 календарного дня з дати одержання вищевказаного повідомлення (вимоги) від банку, вважати термін повернення кредиту таким, що настав на 32 календарний день з дати одержання позичальником повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту від банку, при цьому у випадку неотримання позичальником вищевказаного повідомлення банку чи у разі неотримання позичальником вищевказаного повідомлення (вимоги) банку з інших підстав протягом 40 календарних днів з дати направлення повідомлення (вимоги) банком, вважати термін повернення кредиту таким, що настав, на 41 календарний день з дати відправлення позичальнику повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту від банку. Крім того, 07.07.2006 між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено Договір поруки №26-87С/06-2006И, за умовами якого поручитель поручилась перед кредитором за виконання позичальником зобов`язань за договором про надання споживчого кредиту №26-882/06/2006И від 07.07.2006. З матеріалів справи убачається, що позивач свої зобов`язання виконав належним чином. Звертаючись до суду із позовом у червні 2024 року, позивач вказав, що після укладення договору 07.07.2006, відповідач своїх зобов`язань за вказаним договором не виконував, не здійснював платежів в рахунок погашення суми кредиту та нарахованих процентів, у зв`язку з чим у [PERSON] утворилась заборгованість за вказаним договором, яка станом 03.06.2024 становить 74 011,82 доларів США та складається з: 29 943,55 доларів США - заборгованість за кредитом; 23 482,59 доларів США - заборгованість за процентами; 20 585,68 доларів США - заборгованість за процентами за користування грошовими коштами понад встановлений договором термін. В підтвердження наведеного позивачем надано вимогу про погашення простроченої заборгованості від 20.07.2023 з вимогою сплатити 21 371,83 доларів США по кредиту та 40 770,47 доларів США по процентам, а у разі непогашення простроченої заборгованості - сплатити 70 714,02 доларів США. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором. За правилом ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (ч. 1 ст. 527 ЦК України). Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Звертаючись до суду із вказаним позовом, позивач вказував, що у зв`язку із неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору він має право стягнути заборгованість. Разом з тим, із матеріалів справи вбачається, що рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 10.02.2016 за №759/5757/15-ц, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 24.05.2016, первісний позов АТ «УкрСиббанк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено частково, стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за договором кредиту у розмірі 35 619,92 доларів США і 44 448,18 грн, судовий збір у розмірі 3 654,00 грн.; у задоволенні позову ПАТ «УкрСиббанк» до [PERSON] про стягнення як з поручителя кредитної заборгованості відмовлено. Зустрічний позов [PERSON] до ПАТ «УкрСиббанк» про визнання припиненим договору поруки задоволено, визнано припиненим Договір поруки №26-87G/06-2006И від 07.07.2006. Постановою Верховного Суду 05.08.2020 ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 24.05.2016 скасовано та передано справу № 759/5757/15-ц на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Постановою Київського апеляційного суду від 01.10.2020 рішення Святошинського районного суду міста Києва від 10.02.2016 скасовано в частині стягнення заборгованості та судового збору з [PERSON] та постановлено нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог до відповідача відмовлено. Звернення банку з позовом, вимогою про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом (заявою) вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Зазначений правовий висновок закріплено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року за №310/11534/13-ц (провадження №14-154цс18), постанові Верховного Суду від 26 січня 2022 року за №442/7773/17 (провадження № 61-14386св21). Таким чином, позивач скористався своїм правом своїм правом на звернення до суду у 2015 році, справу було розглянуто по суті, отже АТ «УкрСиббанк» самостійно на власний розсуд змінив порядок, умови і строк дії кредитного договору. Враховуючи викладене, суд критично оцінює посилання позивача на строк дії договору - до 07.07.2027 як доказ звернення до суду із позовом в межах строку позовної давності, оскільки позивачем самостійно при первісному зверненні із позовом строк дії цього договору було змінено. Більш того, розгляд справи № 759/5757/15-ц про стягнення заборгованості закінчився 01.10.2020 винесенням Київським апеляційним судом постанови, а із новим позовом про стягнення заборгованості позивач звернувся 06.06.2024, майже через 4 роки після закінчення розгляду справи, будучи достаменно обізнаним про своє порушене та невідновлене право на стягнення боргу. Позивач не скористався протягом 3 років правом на позов, тобто можливістю реалізувати свої права в примусовому порядку. Відповідно до ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Таким чином, з урахуванням того, що строк виконання основного зобов`язання було змінено позивачем у 2015 році, а розгляд справи про стягнення заборгованості, яким позивачу було відмовлено у задоволенні позовних вимог, закінчився 01.10.2020, суд приходить до висновку про те, що позивач звернувся до суду із даним позовом із пропуском строку позовної давності. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилався позивач, як на підставу вимог, а відповідач як на підставу своїх заперечень, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, з врахуванням засад розумності і справедливості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України, у разі відмови у задоволенні позову судові витрати покладаються на позивача, тому судові витрати позивача не підлягають відшкодуванню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed