Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 06.12.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладений кредитний договір №460145558, відповідно до умов якого позивач надав позичальнику кредит в сумі 19 200грн строком на 30 днів, зі сплатою процентів. На підставі договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 укладеного між ТОВ «Мінівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» до останнього перейшло право грошової вимоги за кредитним договором №460145558 від 06.12.2021. Між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» 05.08.2020 укладений договір факторингу № 05/0820-01, відповідно до якого останній набув права грошової вимоги за кредитним договором №460145558 від 06.12.2021. На підставі договору факторингу №3009/24 від 30.09.2024 укладеного між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» до останнього перейшло право грошової вимоги за кредитним договором №460145558 від 06.12.2021. Проте відповідач належним чином не виконав зобов`язання за договором, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 59 331,84 грн. Просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №460145558 від 06.12.2021 у розмірі 59331,84грн, судовий збір в сумі 2\~422,40грн, витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6\~000 грн. У судове засідання представник позивача не з`явився, попередньо надавши клопотання про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, щодо винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з`явилася, відзив на позов не надала, попередньо надавши заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала частково - у частині стягнення заборгованості в сумі 19\~200грн, а також просила зменшити витрати на правову допомогу, оскільки вважає їх неспівмірними. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків. Судом встановлено, що відповідно до довідки щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», яка підписана відповідачем одноразовим ідентифікатором, вбачається, що [PERSON] подана заявка на кредит 06.12.2021 о 14:09, ідентифікатор відправлений позичальнику 06.12.2021 14:11:58, ідентифікатор введений позичальником 06.12.2021 14:10:04; договір №460145558 від 06.12.2021 14:10:50; сума кредиту 19 200грн; строк кредитування 30 днів (до 05.01.2022); процентна ставка 2,10% в день; акцепт оферти позичальником (підписання договору одноразовим ідентифікатором), перерахування грошових коштів позичальнику 06.12.2021 14:11:04 (а.с.45). 06.12.2021 відповідачем було підписано паспорт споживчого продукту «Смарт» до договору №460145558 від 06.12.2021 (а.с.32-33). Таким чином суд вважає, що 06.12.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладений договір №460145558, за умовами якого кредитодавець надав позичальнику кредит в сумі 19 200грн, строком на 30 днів від дати отримання кредиту, процентна ставка 2,10% в день. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно із пунктом 6 частини першої статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону). Відповідно до частини третьої статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону). Згідно із частиною шостою статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини восьмої статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Таким чином, кредитний договір, укладений між сторонами у відповідності до ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», є електронним договором, та вважається таким, що за правовим наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Відповідно до платіжного доручення від 06.12.2021 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» здійснив переказ коштів в сумі 19\~200грн згідно договору №460145558 від 06.12.2021, шляхом зарахування на платіжну картку №4731-21ХХ-ХХХХ-0892, отримувач: [PERSON] (а.с.55). Отже, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» свої зобов`язання за вищезазначеним кредитним договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі 19 200грн, передбаченому умовами кредитного договору, що підтверджується платіжним дорученням від 06.12.2021. З матеріалів справи вбачається, що позичальником умови договору позики належним чином не виконувались внаслідок чого виникла заборгованість. Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» від 06.12.2021 за відповідачем рахується заборгованість в загальному розмірі в розмірі 59 331,84 грн, з яких: 19 200грн. тіло кредиту; 40 131,84 грн. відсотки (а.с.22). Щодо відступлення права вимоги за кредитом позивачу. Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео\~швидка фінансова\~допомога» 28.11.2018\~ укладений\~ договір\~факторингу №28/1118-01\~зі змінами\~відповідно до\~додаткових угод\~№27,\~№32\~у відповідності до якого ТОВ «Мінівео швидка фінансова допомога» відступило ТОВ «Таліон Плюс» право вимоги позичальників, в тому числі за кредитним договором №46014555 від 06.12.2021 (а.с.58-70). Згідно з витягом з реєстру прав вимоги №172 від 08.02.2022 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 за кредитним договором №46014555 від 06.12.2021 заборгованість становить 50\~749,44 грн, з яких: 19 200 грн тіло кредиту; 31\~549,44 грн відсотки(а.с.71). Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» 05.08.2020 укладений договір факторингу №05/0820-011, у відповідності якого ТОВ «Таліон Плюс» відступило ТОВ «Фнансова компанія «Онлайн Фінас» право вимоги позичальників, в тому числі за кредитним договором №46014555 від 06.12.2021. Згідно з витягом з реєстру боржників до договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020 за кредитним договором №46014555 від 06.12.2021 заборгованість становить 59331,84 з яких: 19 200 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 40\~131,84 грн грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с.12-13). Окрім того, між Товариством з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» 30.09.2024 укладений договір факторингу №3009/24 у відповідності до якого ТОВ «Юніт Капітал» зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» за плату, а ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» відступити ТОВ «Юніт Капітал» право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (суму позики), плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс». Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який оформлюється згідно з додатком №1 та є невід`ємною частиною договору (а.с.14-17). Згідно з витягом з реєстру боржників від 30.09.2024 за кредитним договором №46014555 від 06.12.2021 заборгованість становить 59\~331,84 грн, з яких: 19 200 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 40 131,84 грн - сума заборгованості за відсотками (а.с.19-20). Таким чином, матеріалами справи підтверджуються обставини щодо переходу прав вимоги від первісного кредитора до позивача. Судом встановлено та підтверджується договором кредитної лінії №460145558 від 06.12.2021, кредитна лінія надається строком на 30 днів від дати отримання кредиту позивальником, а саме до 05.01.2022, у випадку надання першого траншу не в день укладення договору строк дії кредитної лінії автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення договору по відношенню до дати надання першого траншу за договором (п. 1.7 договору). Отже, строк дії кредитного договору до 05.01.2022. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 28.03.2018 по справі №444/9519/12 дійшла висновку, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Таким чином, кредитодавець має право нараховувати передбачені договором проценти лише впродовж строку дії кредитного договору або до звернення кредитора з вимогою про дострокове стягнення заборгованості, після спливу такого строку нарахування відсотків є безпідставним. З урахуванням викладеного, суд прийшов до висновку, що проценти за користування кредитом, позикодавець має право нараховувати лише впродовж дії кредитного договору, тобто до 05.01.2022. Отже, відсотки підлягають стягненню з відповідача в період кредитування за період з 06.12.2021 по 05.01.2022 в сумі 3225,60 грн. У відповідності до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом - ч.1 ст.527 ЦК України. Якщо у зобов`язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), згідно ч.1 ст.530 ЦК України. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У силу вимог ч.1 ст.610, ч.1 ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки, сплатити неустойку, встановлені договором або законом. Згідно ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором Банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та стягненню з відповідача заборгованості за кредитним договором №46014555 від 06.12.2021 у розмірі 22\~425,60 грн, з яких: 19 200грн заборгованість по кредиту; 3\~225,60грн заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. (3225,60+19200 =22\~425,60). Щодо стягнення на користь відповідача понесених витрат на правову допомогу. Судом встановлено, що 01.10.2024 між Адвокатським бюро «Тараненко та партнери» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» укладений договір про надання правничої допомоги №0110/24. Позивач визначив витрати на правничу допомогу в розмірі 6000 грн, які складаються з усної консультації 500грн; вивчення матеріалів 500грн; складання позовної заяви 5\~000 грн. Згідно з ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 4 ст.137 ЦПК України розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Необхідно зауважити, що ч. 6 ст.137 ЦПК України передбачає, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, однак, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині четвертій статті 137 ЦПК України. Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Аналогічна позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц. Проаналізувавши матеріали справи, вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу при розгляді справи в суді, суд бере до уваги обставини справи, умови укладеного договору про надання правничої допомоги від 01.10.2024, співмірність винагороди за надані юридичні послуги зі складністю справи. Так, актом про підтвердження факту надання правничої допомоги адвокатом від 01.10.2024 визначено, що правнича допомога полягала в наданні усної консультації з вивченням документів, складанні позовної заяви на загальну суму 6\~000грн. Відповідач надала заяву про зменшення розміру витрат на правову допомогу, також суд враховує малозначність справи, її типовий характер та розгляд у спрощеному позовному провадженні з викликом осіб. За таких обставин суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат на правничу допомогу та визначити їх у розмірі 2 000 грн. Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до вимог п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України пропорційно до задоволених вимог. Так, позивач звернувся з позовом на загальну суму 59\~331,84 грн; позов задоволений на суму 22\~425,60 грн, тобто на 37,80%. Отже, на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно до розміру задоволених вимог тобто на 37,80%: 756 грн витрати на професійну правничу допомогу, 915,67 грн судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: partial