Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із вимогами про розірвання договору про надання юридичних послуг №\~М-261, укладеного 26.11.2021 між [PERSON] та ФОП [PERSON] та стягнення з відповідача на її користь сплачених за вказаним договором коштів в сумі 4\~700 грн. Ухвалою судді від 22.11.2024 відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання. Стислий виклад позиції позивача. В обґрунтування позову позивач зазначає, що 26.11.2021 між нею та відповідачем укладено договір про надання юридичних послуг в якому відповідач зобов`язався скласти проєкт заяви до ДМР, проєкт позовної заяви про усунення перешкод в користуванні власності та зобов`язання вчинити певні дії, проєкти трьох клопотань до суду та консультацію. Позивач здійснила передплату 26.11.2021 в розмірі 2\~350 грн. та оплату другої частини 03.12.2021 в розмірі 2\~350 грн., однак відповідач взяті на себе зобов`язанням не виконав, не здійснивши жодної дії передбаченої договором. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити з підстав викладених в позові. Стислий виклад заперечень відповідача. Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому зазначив, що позивач здійснила оплату першого платежу на рахунок [PERSON] , а другий платіж здійснила на невідому йому картку [NUMBER] . В договорі зазначений офіційний рахунок відповідача, проте у період з 01.11.2021 по 31.12.2021 від позивача грошові кошти не надходили. Таким чином позивачем не було дотримано умов договору щодо оплати послуг. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі. Обставини, встановлені судом. 26.11.2021 між [PERSON] та ФОП [PERSON] укладено договір №М-261 про надання юридичних послуг. За умовами договору замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов`язання надати Замовнику наступні юридичні послуги: проєкт заяви до ДМР; проєкт позовної заяви до суду про усунення перешкод в користуванні власністю та зобов`язання вчинити певні дії; проєкти трьох клопотань до суду; консультація. За умовами договору виконавець зобов`язаний: з моменту підписання договору негайно приступити до правового аналізу ситуації, вивчити надані замовником документи та відомості, здійснити підбір необхідних нормативно-правових актів, обрати найбільш оптимальний план для досягнення мети; підготувати проекти зазначених у договорі документів протягом 10 днів з моменту надання замовником необхідних відомостей і документів; після внесення 50% від вартості послуг здійснити підготовку до видачі проектів документів; безоплатно вносити до таких проектів коригування замовника (п.2.1 договору). Замовник зобов`язався сплатити попередню оплату в сумі 2\~350 грн., а 10.12.2021 сплатити ще 2\~350 грн. Позивач надала дві квитанції на підтвердження виконання умов договору: -Р24АР24А1745596206С2526 від 26.11.2021 на суму 2\~350,00 грн. сплачену на рахунок [PERSON] -Р24АР24А1787234824С0183 від 09.12.2021 на суму 2\~350,00 грн. сплачену на рахунок [PERSON] 31.10.2024 позивач направила ФОП [PERSON] заяву-вимогу до відповідача, в якій просила виконати зобов`язання за договором або повернути сплачені кошти. Вимоги залишилася без виконання зі сторони відповідача. Законодавство та висновки Верховного Суду, що застосовані судом. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.611ЦК України,\~у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1)припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Згідно з ч. 2 ст.651ЦК України,\~договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У ст.526ЦКУкраїни передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст.\~11, ч. ч. 1, 2 ст.\~509 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися вiд певної дiї, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до ст. 614 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Аналіз положень ст.\~614\~ЦК\~України дає підстави для висновку про те, що, встановлюючи презумпцію вини особи, яка порушила зобов`язання, ЦК України покладає обов`язок довести відсутність своєю вини саме на цю особу. Правовідносини сторін за спірним договором регулюються положеннями\~Глави 63 ЦК України, де відповідно до ст.901ЦКУкраїни за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається у процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання. У статті 906ЦКУкраїни\~встановлено відповідальність виконавця за порушення договору про надання послуг, у зв`язку з цим, збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом. У постанові Верховного Суду від 13.06.2018 у справі № 910/1394/16 викладений висновок про те, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (ч. 2ст. 651 Цивільного кодексу України). Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Питання виникнення обов`язку повернути кошти передплати регулюється нормами Цивільного Кодексу, зокрема частиною 2\~статті 693 Цивільного Кодексу України, а саме якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. У постанові ОП КЦС ВС від 10.04.2019 по справі № 390/34/17 зазначено, що доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), базується ще на римській максимі- «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них. Статтями 12 та 81 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Висновки суду. Із аналізу встановлених судом обставин вбачається, що: - відповідач перерахував грошові кошти на рахунок [PERSON] , реквізити якого міг дізнатися лише від останнього; - сплата коштів відбулася в сумі обумовленій договором та у день його укладення; - [PERSON] не повернув сплачених коштів як безпідставно отриманих; - в матеріалах справи відсутні відомості про наявність інших підстав для сплати коштів відповідачем в користь [PERSON] . Відтак, враховуючи таку засаду цивільного законодавства як справедливість, добросовісність та розумність, зокрема принцип заборони суперечливої поведінки, суд приходить до переконання про виконання відповідачем договору про надання юридичних послуг в частині попередньої оплати. В свою чергу відповідачем, протягом трьох років після підписання договору та отримання 50% вартості послуг, не виконано взятих на себе зобов`язань за договором про надання юридичних послуг №М-261. Відтак наявні підстави для розірвання такого договору та стягнення із [PERSON] в користь позивача 2\~350 грн. Щодо стягнення інших 2\~350 грн. то такі не можуть бути задавленими оскільки такі кошти сплачені не відповідача а іншій особі, до якої вимог не пред`являлося. Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Outcome: approved