Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-10 00:00:00

У грудні 2024 року представник позивача Товариство з обмеженою відповідальністю "Юніт Капітал" (далі ТОВ "Юніт Капітал") звернувся до Кременчуцького районного суду Полтавської області із позовом до відповідачки [PERSON] , обґрунтовуючи позовні вимоги невиконанням відповідачкою зобов`язань кредитним договором № 532171005 від 21.03.2021, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю "Манівео швидка фінансова допомога" (далі ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога") та [PERSON] , внаслідок чого утворилася загальна заборгованість відповідачки перед позивачем у сумі 24167,83 грн з яких: 16610,21 грн сума заборгованості по кредиту, 7557,62 грн заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом, яку позивач просить стягнути з [PERSON] на його користь. Також позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача сплаченого позивачем при зверненні до суду судового збору 2422,40 грн та 6000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 12.12.2024 цивільну справу передано для розгляду за підсудністю до Семенівського районного суду Полтавської області Ухвалою Семенівського районного суду Полтавської області від 03.02.2025 прийнято позовну заяву до розгляду і відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами; повідомлено відповідачку, що 02.11.2024 позивач надіслав їй засобами поштового зв`язку АТ "Укрпошта" цінним листом з описом вкладення №\~0504099241509 копію позовної заяви з додатками, які й розглядаються судом у цій справі; запропоновано відповідачці, зокрема, у 15-денний строк скласти і подати відзив на позов. Представник позивача А.І.Тараненко у позовній заяві просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, проти ухвалення заочного рішення не заперечував (а.с.\~7). 14.02.2025 відповідачка копію ухвали суду від 03.02.2025, інформацію щодо розгляду справи отримала за своїм зареєстрованим місцем проживання (а.с. 94, 95, 102, 103). Станом на 11.03.2024 суд не отримував відзиву на позов, будь-яких заяв, клопотань тощо від відповідачки. Відтак в установлений судом строк письмовий відзив на позов з посиланням на докази, якими він обґрунтовується, відповідачка до суду не надала. Вказані обставини не перешкоджають розгляду справи по суті. Відповідно до ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК). Вивчивши письмову заяву позивача по суті справи (позовну заяву), вивчивши наявні у справі дані і докази, суд встановив таке. 21.03.2021 між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та [PERSON] укладено кредитний договір № 532171005 про отримання кредиту 21250,00\~грн, строком на 56 днів, на споживчі цілі. Процентна ставка фіксована. Загальні витрати за кредитом 5044,62 грн. Орієнтовна загальна вартість кредиту за весь строк користування кредитом (у т.ч. тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі) 26294,62 грн. Реальна річна процентна ставка 237,25 %. Кількість та розмір платежів, періодичність їх внесення відповідно до графіку платежів, періодичність 1 раз на два тижні. Штраф 28 % від суми несвоєчасного платежу за кожен факт прострочення. Процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язань щодо повергнення кредиту 474,50 % річних. Вказаний договір, заявка на отримання грошових коштів в кредит підписані електронним підписом [PERSON] з одноразовим ідентифікатором MNV26UМ8, відправлено 21.03.2021 17:37:28, введено 21.03.2021 17:37:56 (а.с. 12-23). Згідно платіжного доручення № d230e431-cf05-4577-b24a-3012a6405089 ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" було перераховано на кредитрах. № 4149-43хх-хххх-4626 [PERSON] грошові кошти у сумі 21250,00 грн (а.с. 32). АТ КБ "ПриватБанк" довідкою № 09/2024 від 04.09.2024 підтвердив здійснення ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" 21.03.2021 грошового переказу у сумі 21250,00 грн ID платежу 1597542456 на платіжну карту 4149-43-хх-ххх-4626 (а.с. 33). Відтак суд робить висновок про належне укладення відповідачкою [PERSON] договору кредитної лінії № 532171005 від 21.03.2021 із ТОВ\~"Манівео швидка фінансова допомога", а також його належне виконання зі сторони кредитодавця у спосіб надання кредитних коштів відповідачці. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст.\~1054 Цивільного кодексу України далі ЦК). Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі (ч.\~2 ст. 10561 ЦК). Відповідно до ст. 526 ЦК зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. 28.11.2018 між ТОВ "Таліон Плюс" та ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" було укладено Договір факторингу № 28/1118-01 відповідно до якого ТОВ\~"Манівео швидка фінансова допомога" передало ТОВ "Таліон Плюс" за плату належні йому права вимоги, а ТОВ "Таліон Плюс" прийняло належні ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників за договором факторингу №\~28/1118-01 від 28.11.2018 та додаткової угоди № 19 до Договору факторингу № 28/1118-01від 28.11.2018 від 28.11.2019, додаткової угоди №\~26 до Договору факторингу 28/1118-01 від 28.11.2018 від 31.12.2020, додаткової угоди № 27 до Договору факторингу 28/1118-01 від 28.11.2018 від 31.12.2021, додаткової угоди № 31 до Договору факторингу 28/1118-01 від 28.11.2018 від 31.12.2022, додаткової угоди № 32 до Договору\~факторингу 28/1118-01 від 28.11.2018 від 31.12.2023 (а.с. 39-48, 49-50, 56-60). 05.08.2020 між ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн фінанс" та ТОВ\~"Таліон Плюс" було укладено Договір факторингу № 05/0820-01 відповідно до умов якого ТОВ "Таліон Плюс" передало ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн фінанс" за плату належні йому права вимоги, а ТОВ\~"Фінансова компанія "Онлайн фінанс" прийняло належні ТОВ "Таліон Плюс" права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників за договором факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 та додаткової угоди № 2 до Договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 від 03.08.2021, додаткової угоди № 3 до Договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020и від 30.12.2022 (а.с. 51-55, 61-64). 28.10.2024 між ТОВ "Юніт капітал" та ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн фінанс" та було укладено Договір факторингу № 28/10/24-У відповідно до умов якого ТОВ "Юніт Капітал" передало за плату належні йому права вимоги, а ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" прийняло належні ТОВ "Юніт капітал" права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників за договором факторингу № 28/10/24-У від 28.10.2024 (а.с. 65-68, 69, 70-71, 72). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК). Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК).\~ Згідно із ч. 1 ст. 1077 ЦК за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 ст. 1078 ЦК). Відповідно до змісту статті боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Отже позивач правомірно набув право грошової вимоги ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" до відповідачки [PERSON] за кредитним договором № 532171005 від 21.03.2021. Заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 532171005 від 21.03.2021 не погашена повністю і станом на 28.10.2024 12.11.2024 (час складання виписки) складається з заборгованості по основному боргу 16610,21 грн, заборгованість по несплаченим відсоткам 7557,62\~грн, сума заборгованості всього 24167,83\~грн (а.с. 73, 74, 75). Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судові не надано доказів щодо неправильності або необґрунтованості складеного позивачем розрахунку та існування відповідної заборгованості. Відтак позов є доведеним і обґрунтованим. Суд задовольняє його вимоги повністю. За правилами ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідачки на користь позивача судові витрати зі сплати 2422,40 грн судового збору (а.с.\~11, 87). Позивач надав докази понесення 6000,00 витрат на професійну правничу допомогу, що надана адвокатським бюро "Тараненко та партнери", зокрема: договір про надання правничої допомоги №\~30132024-02 від 30.10.2024, додаткова угода № 7 до Договору про надання правничої допомоги №\~30132024-02 від 30.10.2024, акт прийому-передачі наданих послуг на суму 6000,00 грн (а.с. 76-77, 78-79, 80). Відповідно до ст. 15 ЦПК учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК). За змістом ч.ч. 1-4 ст. 137 ЦПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1)\~розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для\~визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.\~Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірними із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2)\~часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно із ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Водночас вказані положення ст. 137 ЦПК не відхиляють можливість і не знімають із суду обов`язок застосувати принципи пропорційності, розумності та співмірності під час вирішення відповідних питань. Відповідно до ч.ч. 2, 3, 8, 9 ст. 141 ЦПК інші судові витрати (окрім судового збору), пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2)\~у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При\~вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2)\~чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). У\~випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. Додаткова Постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020, справа №\~755/9215/15-ц, зазначила, що ЦПК передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3)\~розумність їхрозміру, з урахуванням складності\~справи та фінансового стану учасників справи. За змістом ст.ст. 10, 11, 12, 13 ЦПК в узагальненому вигляді випливає, що при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у рішенні від 23.01.2014 у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява №\~19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (§ 268). Крім цього, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. У рішенні від 28.11.2002 ЄСПЛ у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved