Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-05 00:00:00

Позивач [PERSON] , інтереси якої представляє адвокат Штефан Д.Ю., звернулась до суду із позовом до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування. Позовні вимоги обґрунтовані обставинами. [INFO] помер батько позивача [PERSON] та, відповідно, син відповідача [PERSON] - [PERSON] . [INFO] помер дід позивача [PERSON] та, відповідно, чоловік відповідача [PERSON] - [PERSON] . [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] належить на праві спільної, сумісної власності будинок [ADDRESS] . [PERSON] не входить до кола спадкоємців [PERSON] та [PERSON] . Витягом з рішення виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради від 21.10.2015 № 368 «Про присвоєння поштових адрес об`єктам нерухомості», присвоєно нову поштову адресу кв. [ADDRESS] замість попередньої поштової адреси: буд. [ADDRESS] . Відповідно до даних технічного паспорта на території домоволодіння по [ADDRESS] , виявлені наступні об`єкти: житловий будинок «А-1» загальною площею 147,1 кв.м, житловою площею 105,1 кв.м, гараж «Б», площею забудови 27,6 кв.м, хвіртка № 1-4, огорожа № 5-7, водоколонка І, замощення ІІ. У свідоцтві про право власності № С-420 від 01.02.1995, виданого згідно розпорядження № Ц-103 від 23.01.1991 р., не вказана ідеальна частка квартири №2 , яка належить [PERSON] та [PERSON] , становить 1/2 частку від житлового будинку літ. «А-1» з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] . За актом фактичного користування [PERSON] та [PERSON] фактично володіють та користуються 1/2 домоволодіння по [ADDRESS] (квартира №2 ), а саме: житловий будинок «А-1» (квартира №2 ) загальною площею 85,8 кв.м, житловою площею 65,5 кв.м, хвіртка № 1, 2, огорожа № 7. Центрально-міським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області було розглянуто позовну заяву [PERSON] , [PERSON] до виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті Кривому Розі ради про визнання права власності на нерухоме майно, справа № 216/5126/20. Рішення у вказаній справі ухвалене 23.02.2021 року. Позивач, [PERSON] , до участі у вказаній справі залучена не була, але вважає, що судом першої інстанції ухвалене рішення, яке безпосередньо впливає на її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки. Про існування вказаного рішення [PERSON] дізналася зі змісту постанови держаного нотаріуса Першої Криворізької державної нотаріальної контори Шабліян Є.М. від 15.06.2023 року, представник отримав рішення 04.07.2023 року. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 06 грудня 2023 року, справа № 216/5126/20, провадження № 22-ц/803/7386/23, рішення Центрально-міським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, ухвалене 23.02.2021 року за позовною заявою [PERSON] , [PERSON] до виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті Кривому Розі ради про визнання права власності на нерухоме майно, було скасоване, у задоволенні позову [PERSON] , [PERSON] - відмовлено з підстав пред`явлення позову до неналежного відповідача, яким мала бути спадкоємець [PERSON] . Позивач вважає, що за нею слід визнати право власності на 1/6 частку житлового будинку з господарськими будівлями, що складає 1/3 частки квартири № 2 , загальною площею 85,8 кв.м. та житловою площею 65,5 кв.м. в житловому будинку літерою «А-1» (приміщення 2-1 «кухня», приміщення 2-2 «вбиральня» приміщення 2-3 «ванна кімната», приміщення 2-4 «житлова кімната», приміщенню 2-5 «житлова кімната», приміщення 2-6 «житлова кімната», приміщення 2-7 «житлова кімната», приміщення 2-8 «вбудована шафа»); хвіртки № 1 та № 2, огорожі № 7 по [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , та [PERSON] , померлого [INFO] . З метою отримання свідоцтва про право на спадщину на належну їй частку спадщини, 15.06.2023 року позивач звернулась до Першої Криворізької державної нотаріальної контори. Однак, державним нотаріусом Шабліян Є.М., їй було надано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15.06.2023 року, якою було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку із тим, що 23 лютого 2021 року за позовом [PERSON] , [PERSON] до виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті Кривому Розі ради про визнання права власності на нерухоме майно, справа № 216/5126/20, було ухвалене рішення, згідно змісту якого право власності на частку житлового будинку з господарськими спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , та [PERSON] , який помер [INFO] біло визнано за [PERSON] , та рекомендовано звернутись до суду за визнанням права власності на нерухоме майно. Таким чином, позивач вважає, що порушене право на спадкування майна після її діда за правом представлення. І. Стислий виклад позиції учасників справи. У судовому засіданні позивач [PERSON] участі не брала, її представник, адвокат Штефан Д.Ю., подав до суду заяву в якій просить провести розгляд справи без його та позивача участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач, [PERSON] , не використала наданого законом права на особисту участь у судовому засіданні, у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. ІІ. Рух справи. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 серпня 2024 року було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 216/5595/24 в порядку загального позовного провадження з викликом учасників справи, вирішено питання про витребування доказів: - з Першої Криворізької державної нотаріальної контори, витребувано копії спадкових справ, заведених після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , та [PERSON] , який помер [INFO] . До суду надійшли витребувані докази. Ухвалою Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 листопада 2024 року закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті на 05 грудня 2024 року. 05 грудня 2024 року представник позивача Штефан Д.Ю. подав до канцелярії суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідачі належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, суд розглядає справу за відсутності відповідачів та, зі згоди позивача, ухвалює рішення на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу технічними засобами. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] та, відповідно, син відповідача [PERSON] - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим повторно Центрально-Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро), серія [NUMBER] від 30.06.2022 року. [INFO] помер дід позивача [PERSON] та, відповідно, чоловік відповідача [PERSON] - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим повторно Центрально-Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро), серія [NUMBER] від 01.07.2022 року. Факт родинних відносин між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] , серії [NUMBER] від 24.10.1996 року, свідоцтвом про шлюб, укладеним між [PERSON] та [PERSON] , серії [NUMBER] від 28 квітня 2018 року та Витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження № 00040209610 від 22 червня 2023 року, згідно змісту якого батьком [PERSON] , [INFO] , вказаний [PERSON] . Згідно свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 01.02.1995, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] належить на праві спільної, сумісної власності будинок [ADDRESS] . [PERSON] є сином [PERSON] , та лише по матері брат [PERSON] , не є спадкоємцем померлих, але є співвласником 1/2 частини житлового будинку з господарськими будівлями (квартири №2 ). Витягом з рішення виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради від 21.10.2015 № 368 «Про присвоєння поштових адрес об`єктам нерухомості», присвоєно нову поштову адресу кв. [ADDRESS] замість попередньої поштової адреси: буд. [ADDRESS] . Відповідно до даних технічного паспорта на території домоволодіння по [ADDRESS] , виявлені наступні об`єкти: житловий будинок «А-1» загальною площею 147,1 кв.м, житловою площею 105,1 кв.м, гараж «Б», площею забудови 27,6 кв.м, хвіртка № 1-4, огорожа № 5-7, водоколонка І, замощення ІІ. У свідоцтві про право власності № С-420 від 01.02.1995, виданого згідно розпорядження № Ц-103 від 23.01.1991 р., не вказана ідеальна частка квартири №2 , яка належить [PERSON] та [PERSON] , становить 1/2 частку від житлового будинку літ. «А-1» з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] . За актом фактичного користування [PERSON] та [PERSON] фактично володіють та користуються 1/2 домоволодіння по [ADDRESS] (квартира №2 ), а саме: житловий будинок «А-1» (квартира №2 ) загальною площею 85,8 кв.м, житловою площею 65,5 кв.м, хвіртка № 1, 2, огорожа № 7. Центрально-міським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області було розглянуто позовну заяву [PERSON] , [PERSON] до виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті Кривому Розі ради про визнання права власності на нерухоме майно, справа № 216/5126/20. Рішення у вказаній справі ухвалене 23.02.2021 року. Позивач, [PERSON] , до участі у вказаній справі залучена не була, але вважає, що судом першої інстанції ухвалене рішення, яке безпосередньо впливає на її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки. Про існування вказаного рішення [PERSON] дізналася зі змісту постанови держаного нотаріуса Першої Криворізької державної нотаріальної контори Шабліян Є.М. від 15.06.2023 року, представник отримав рішення 04.07.2023 року. Згідно змісту вказаного рішення суду, за [PERSON] визнано право власності в порядку спадкування на нерухоме майно після смерті її чоловіка, [PERSON] , який помер [INFO] , та її сина, [PERSON] , який помер [INFO] . При цьому [PERSON] зазначила, що інших спадкоємців немає. Проте, у [PERSON] на момент відкриття спадщини була неповнолітня донька, [PERSON] , [INFO] , яка також є спадкоємцем першої черги. Під час подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори від 21 жовтня 2014 року про прийняття спадщини після смерті сина, [PERSON] , який помер [INFO] , та заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори від 14.11.2014 року після смерті її чоловіка, [PERSON] , який помер [INFO] , відповідач [PERSON] не вказала про те, що крім неї спадкоємцем є її рідна онука, [PERSON] , яка на час відкриття спадщини була неповнолітньою та, згідно ч. 1 ст. 1266 та ч. 4 ст. 1268 Цивільного кодексу України, за правом представлення після смерті свого батька, [PERSON] , який помер раніше, [INFO] , також є спадкоємцем майна [PERSON] . Під час складання кожної із заяв відповідач зазначила, що крім неї, інших спадкоємців, передбачених законом, немає. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 06 грудня 2023 року, справа № 216/5126/20, провадження № 22-ц/803/7386/23, рішення Центрально-міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, ухвалене 23.02.2021 року за позовною заявою [PERSON] , [PERSON] до виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті Кривому Розі ради про визнання права власності на нерухоме майно, було скасоване, у задоволенні позову [PERSON] , [PERSON] - відмовлено з підстав пред`явлення позову до неналежного відповідача, яким мала бути спадкоємець [PERSON] . Так, позивач вважає, що за нею слід визнати право власності на 1/6 частку житлового будинку з господарськими будівлями, що складає 1/3 частки квартири № 2 , загальною площею 85,8 кв.м. та житловою площею 65,5 кв.м. в житловому будинку літерою «А-1» (приміщення 2-1 «кухня», приміщення 2-2 «вбиральня» приміщення 2-3 «ванна кімната», приміщення 2-4 «житлова кімната», приміщенню 2-5 «житлова кімната», приміщення 2-6 «житлова кімната», приміщення 2-7 «житлова кімната», приміщення 2-8 «вбудована шафа»); хвіртки № 1 та № 2, огорожі № 7 по [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , та [PERSON] , померлого [INFO] . З метою отримання свідоцтва про право на спадщину на належну їй частку спадщини, 15.06.2023 року позивач звернулась до Першої Криворізької державної нотаріальної контори. Однак, державним нотаріусом Шабліян Є.М., їй було надано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15.06.2023 року, якою було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку із тим, що 23 лютого 2021 року за позовом [PERSON] , [PERSON] до виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті Кривому Розі ради про визнання права власності на нерухоме майно, справа № 216/5126/20, було ухвалене рішення, згідно змісту якого право власності на частку житлового будинку з господарськими спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , та [PERSON] , який помер [INFO] біло визнано за [PERSON] , та рекомендовано звернутись до суду за визнанням права власності на нерухоме майно. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. За приписами ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При цьому згідно роз`яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Оскільки позивач звернулась до суду у зв`язку з неможливістю оформлення права на спадщину тому до спірних правовідносин слід застосовувати положення ЦК України, що регулюють питання спадкування та виникнення права на спадщину і його здійснення. ІV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до вимог діючого законодавства спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. (статті 1216-1218 ЦК України). Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Крім того порядок здійснення спадкоємцями права на спадщину визначено нормами глави 87 книги VI Цивільного кодексу України. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя який його пережив, та батьки. На підставі ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно до статті 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст.ст. 316, 317, 318, 319, 321 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право власності є непорушним. Відповідно до пп.4.15 п.4 Глави 10 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Згідно з пп.4.18 п.4 Глави 10 Розділу II зазначеного вище порядку за відсутності у спадкодавця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання у судовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 263 Цивільного процесуального кодексу України, Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Частиною 4 вказаної статті визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Пунктом 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Постановою Верховного Суду від 29 серпня 2018 року у справі № 183/4406/16 зроблено висновок, відповідно до якого частина четвертої статті 1268 ЦК України встановлює додаткові гарантії охорони спадкових прав малолітніх, неповнолітніх, недієздатних осіб, а також осіб з обмеженою дієздатністю. Зазначені особи вважаються такими, що прийняли спадщину завжди, крім випадків їхньої відмови від спадщини, а щодо малолітніх та недієздатних осіб - відмови, здійсненої від їхнього імені батьками (усиновлювачами), опікуном з дозволу органу опіки та піклування (частини друга-четверта статті 1273 ЦК України). Вказані норми закону не вимагають вчинення неповнолітньою особою або її представниками дій щодо прийняття спадщини, у зв`язку із чим правові підстави для визначення неповнолітнім додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відсутні. Як зазначено нотаріусом у постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15.06.2023 року, право власності на частку житлового будинку з господарськими спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , та [PERSON] , який помер [INFO] біло визнано за [PERSON] , доказів того, що позивач [PERSON] , чи її законний представник у встановленому законом порядку відмовилися від прийняття спадщини після померлого [PERSON] , який помер [INFO] , нотаріусом не зазначено. Згідно зі статтею 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Отримавши відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину та встановивши, що ця перешкода пов`язана з успадкуванням майна іншою особою, позивач просить захистити порушене право в судовому порядку. З огляду на вищезазначене, враховуючи, що від визнання права власності на спадкове майно залежить виникнення майнових прав позивача, а інші можливості для набуття права власності на спадщину вичерпано, суд доходить до висновку, що позовні вимоги про визнання права власності в порядку спадкування підлягають задоволенню. V. Судові витрати. Суд не вирішує питання про розподіл судових витрат згідно ст. 141 ЦПК України, оскільки позивач не просив розподіляти судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved