Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-16 00:00:00

Адвокат Семенюк О.Г. в інтересах [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги обґрунтовані наступним: [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] . Відповідач є батьком дитини. Вказала, що сімейне життя з відповідачем у позивача не склалося, рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 29.11.2017 року шлюб між сторонами розірвано. Дитина залишилася проживати з матір`ю. Відповідач не цікавиться життям сина. Не проявляє інтересу до дитини. Оскільки в добровільному порядку відповідач допомоги на утримання сина не надавав, позивачка звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання сина. 13.11.2018 року Соснівським районним судом видано судовий наказ, яким стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] в розмірі частини всіх видів його заробітку до досягнення сином повноліття. Однак відповідач жодного разу не платив аліменти. Станом на червень 2024 року сума заборгованості зі сплати аліментів становить 199457,65 грн. Позивач виховує сина самостійно без допомоги відповідача. Має стабільний заробіток та забезпечення та виховання дитини. Батько тривалий час проживає окремо, самоусунувся від виховання сина, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечує належного виховання, турботи, необхідної уваги та спілкування. Він не виконує своїх батьківських обов`язків вже досить тривалий час. Просить позбавити відповідача батьківських прав відносно сина [PERSON] . Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 03.09.2024 року відкрито провадження в даній справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 04.02.2025 закрито підготовне провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні адвокат позивача Семенюк О.Г. позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, позбавити [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] . Додатково адвокат повідомила, що відповідач не цікавиться життям дитини, не утримує його. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився. 13.02.2025 року відповідач скерував до суду заяву, у якій позов визнав та не заперечував проти позбавлення його батьківських прав відносно сина [PERSON] . Просив судові засідання проводити без його участі. Представник третьої особи Молчанович Н.О. скерувала до суду Висновок органу опіки та піклування м. Черкаси від 28.02.2025 № 4151-01-21 та заяву про розгляд справи без участі третьої особи, при вирішення справи просила врахувати висновок органу опіки та піклування. Заслухавши думку позивача, адвоката позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, що регулюються нормами цивільного та сімейного законодавства. У преамбулі до Конвенції ООН про права дитини зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Згідно зі статтею 9 Конвенції Держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. При цьому всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у вирішенні такого питання та викладати свою позицію. Відповідно до ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого сімейного життя. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Відповідно до копії Свідоцтва про народження Серії [NUMBER] від 05.09.2013 року, [PERSON] та [PERSON] вказані батьками [PERSON] , [INFO] . Заочним рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 29.11.2017 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Судовим наказом Соснівського районного суду м. Черкаси від 13.11.2018 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 23.10.2018 року і до досягнення ним повноліття. Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, наданого Першим ВДВС у м. Черкаси ЦМУ МЮ (м.Київ), станом на 22.07.2024 заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів складає 199 457, 65 грн. Як вказав адвокат позивача, відповідач жодного з покладених законом на батьків обов`язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної участі у вихованні дитини, не цікавиться його життям, станом здоров`я. Виконавчим комітетом Черкаської міської ради 11.03.2025 року наданий Висновок про доцільність позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] щодо малолітнього [PERSON] , який народився [INFO] , № 4151-01-21 від 28.02.2025, відповідно до якого виконавчий комітет ЧМР як орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] щодо малолітнього [PERSON] , який народився [INFO] . Статтею 150 СК України встановлено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, в тому числі зобов`язання піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною освіти. Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Частина 2 п. 16 Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року вказує, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків, як підстава для позбавлення батьків батьківських прав, має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх батьківських прав. Ухилення від виконання своїх обов`язків - це акт свідомої поведінки, тобто особа має реальну можливість виконати його, або не вчиняє відповідних дій. Відповідно до ч. 2 ст.166 СК України вбачається, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку утримувати дитину. Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідач по справі свідомо самоусунувся від виховання сина, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, не цікавиться його навчанням, не спілкується з дитиною, не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу. Більш того, відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками щодо виховання та утримання дитини. Таким чином, зібрані у справі докази та їх оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі.

Outcome: approved