Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-12 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін. Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить стягувати з відповідача, [PERSON] , [INFO] , на її користь на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати подачі заяви до досягнення ним 23-х років за умови, що він буде продовжувати навчання; допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. В обґрунтування позовних вимог позивач покликалася на те, що 10 травня 2006 року між нею, [PERSON] , та [PERSON] укладено шлюб, який 07 грудня 2010 року було розірваноу. Від спільного шлюбу вони мають повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Підтвердженням того факту, що відповідач дійсно являється батьком дитини є копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] , актовий запис №34 від 08.12.2006 року, де у графі «батько» записано [PERSON] . Її син, [PERSON] , навчається на денній платній формі навчання з 01.09.2024 року по 01.07.2027 рік на факультеті медсестринство Вищого приватного навчального закладу Львівського медичного фахового коледжу «Монада» за спеціальністю 223 Медсестринство. Вартість навчання, згідно з умовами договору про навчання у ВПНЗ Львівському медичному фаховому коледжі «Монада» складає 25000\~грн. перший навчальний рік, 30000\~грн. другий навчальний рік, 35000\~грн. третій навчальний рік. Вартість проживання сина в орендованій квартирі щомісячно складає 4020\~грн. На сьогодні вона повністю матеріально забезпечує сина. Проте, офіційного працевлаштування у неї немає. У зв`язку з цим вони з сином опинилися у скрутному матеріальному становищі. Відповідач по справі не надає будь-якої матеріальної допомоги, необхідної для навчання та утримання сина. Вона не взмозі самостійно утримувати сина, тому вимушена поставити питання про стягнення аліментів та звернутись до суду. Відповідач не скористався правом на подання відзиву. Інших заяв по суті справи не надходило. Заяви та клопотання сторін, узагальнення їх доводів та інші процесуальні дії у справі. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 31 січня 2025 року головуючим у справі визначено суддю Писарева О. Ю.. Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 04.02.2025 позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Розгляд справи по суті відбувся 13.03.2025 за участю позивача [PERSON] . В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала, зазначила, що колишній чоловік не брав участі у вихованні дитини, не цікавився ним, не допомагав фінансово на лікування дитини. Відповідач\~ [PERSON] в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи, зокрема на 24.02.2025 та 13.03.2025, рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень повернулися на адресу суду 11.02.2025 та 06.03.2025 згідно з довідкою Укрпошти з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Крім того, про призначення судового засідання на 13.03.2025 відповідача повідомлялось шляхом здійснення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України про виклик відповідача в судові засідання на підставі\~ст. 128 ЦПК України, а тому суд вважає за можливе проводити розгляд справи у його відсутності в заочному порядку, на підставі документів та доказів, що є в матеріалах справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та відповідні їм правовідносини. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який 07 грудня 2010 року було розірвано, що підтверджується копією рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області, справа №2-2001/10 від 07.12.2010 року /а.с. 6/. Також судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] , актовий запис №34 від 08.12.2006 /а.с. 5/. Згідно з довідкою Вищого приватного навчального закладу Львівського медичного фахового коледжу «Монада» № 445 від 19.12.2024 [PERSON] є студентом першого курсу відділення «Екстрена медицина» Парамедик, денної платної форми навчання. Навчається з 01.09.2024\~р. по 01.07.2027\~р. /а.с. 7/. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з необхідністю отримання повнолітнім сином [PERSON] , який продовжує навчання, матеріальної допомоги (аліментів) на своє утримання та ненаданням такої допомоги відповідачем у необхідному розмірі в добровільному порядку. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права. Відповідно до\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. У пункті 35 рішення від 12 березня 2009 року в справі «Плахтєєва та Плахтєєв проти України» (заява № 20347/03; рішення від 12 березня 2009 року) Європейський суд з прав людини вкотре наголосив на гарантованому кожній особі праві на звернення до суду з позовом щодо її прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно з ч. 1 ст.\~4, ч. 1 ст.\~5 ЦПК України\~кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1 ст.13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом\~статті 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до частини першої\~статті 264 ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються\~главою 16 Сімейного кодексу України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, шляхом сплати аліментів (ст.\~199,\~200,\~201 Сімейного кодексу України). Статтею 180 СК України\~визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями\~198,\~199\~цього\~Кодексу, - і своїх повнолітніх дочку, сина. Батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати (стаття 198 СК України). Відповідно до частин першої, другої\~статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно зі ст. 200 СК України\~суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~ст. 182 цього Кодексу. Відповідно до частини 1 ст.182СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Отже, обов`язковою умовою стягнення аліментів на утримання повнолітніх дочки, сина є продовження ними навчання, право на утримання припиняється у разі припинення навчання. У\~ст. 201 Сімейного кодексу України\~зазначено, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей\~187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. В законі не встановлено межі визначення судом розміру аліментів на повнолітніх дочку, сина. Суд визначає розмір аліментів у кожному конкретному випадку, виходячи з фактичних обставин справи. Стягнення аліментів на утримання повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання, є одним із способів захисту їх інтересів, забезпечення одержання ними коштів, необхідних для їх життєдіяльності, оскільки на період навчання вони не мають самостійного заробітку та потребують матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дочку, сина, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Аліменти, спрямовані на утримання повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання, повинні бути достатніми і, разом із тим, співрозмірними з урахуванням мети аліментного зобов`язання. Наведена правова позиція відображена в Постанові Верховного Суду від 04.08.2020 у справі № 489/100/18. Також Верховний Суд в постанові від 08 травня 2023 року в справі № 756/9882/19 вказав, що стягнення із батьків аліментів на повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, є одним із механізмів забезпечення реалізації особою права на освіту, який узгоджується із соціальною спрямованістю держави та моральними засадами суспільства. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Оцінка доказів судом та висновки суду за результатами розгляду справи. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1\~ст. 12 ЦПК України). Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (ч. 1\~ст. 81 ЦПК України), крім випадків, встановлених\~статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі. Відповідно до ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам у цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів. Надані позивачкою докази суд визнає належними та допустимими, достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують відсутність добровільного надання відповідачем допомоги сину, який продовжує навчання. Всупереч вищенаведеному, відповідачем не подано жодного доказу на спростування доводів позивачки щодо ненадання допомоги сину, який продовжує навчання, в добровільному порядку. Таким чином, дослідженими в судовому засіданні обставинами справи встановлено, що відповідач є батьком\~ [PERSON] ,\~ [INFO] , який є студентом першого курсу денної платної форми навчання за спеціальністю «Екстрена медицина» Парамедик, Вищого приватного навчального закладу Львівського медичного фахового коледжу «Монада» та навчається там з 01.09.2024\~р. по 01.07.2027\~р.. Визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання, суд виходить з того, що відповідач є фізично здоровою особою працездатного віку, що свідчить про наявність у відповідача можливості надавати таку допомогу, тому останній зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання сина, який продовжує навчання. При цьому суд враховує як матеріальне становище відповідача, який інших аліментних зобов`язань не має, оскільки доказів протилежного суду не надано, позивачки, так і сина [PERSON] , який продовжує навчання та є студентом першого курсу денної платної форми навчання за спеціальністю «Екстрена медицина» Парамедик, Вищого приватного навчального закладу Львівського медичного фахового коледжу «Монада». Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви. Таким чином, враховуючи обов`язок щодо утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, як матері, так і батька, беручи до уваги зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що позовні вимоги слід задовольнити та стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який навчається за денною формою у вищому приватному навчальному закладі Львівський медичний фаховий коледж «Монада», аліменти на його утримання у розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 31.01.2025 року та до припинення навчання, але не довше, ніж до досягнення сином 23-х річного віку, оскільки саме такий розмір аліментів відповідатиме можливостям платника та потребам повнолітнього сина, який продовжує навчання, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. Щодо судових витрат. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст.264 ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір»\~від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів, а тому згідно з вимогами ст.\~141 ЦПК України\~та\~ст. 4 Закону України «Про судовий збір»\~з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір у сумі 1211,20 грн.

Outcome: approved