Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-05 00:00:00

АТ «НАЕК «Енергоатом» в особі Філії «ВП «Хмельницька атомна електрична станція» звернулося до Нетішинського міського суду Хмельницької області з позовом до [PERSON] та Нетішинської міської ради про стягнення заборгованості за спожиті комунальні послуги. В обґрунтування\~позову зазначається,\~що Філія\~«ВП «Хмельницька\~атомна електрична\~станція» АТ\~«НАЕК «Енергоатом» є основним підприємством, яке здійснює постачання послуг з централізованого опалення,\~постачання\~холодної\~та гарячої\~води\~і\~водовідведення для мешканців м. Нетішин Шепетівського району Хмельницької області. Відповідач [PERSON] проживав за адресою: [ADDRESS] , що забезпечується комунальними послугами з централізованого опалення, холодного та гарячого водопостачання, а також водовідведення, які надаються позивачем, а саме Філією «ВП «Хмельницька АЕС» своєчасно та належної якості. [PERSON] користувався вказаними комунальними послугами, жодних скарг із приводу їх надання від нього не надходило, при цьому свої зобов`язання щодо їх оплати не виконує, у зв`язку з чим станом на 30.09.2024 за відповідачем утворилася заборгованість за спожиті комунальні послуги у розмірі 7959,94 грн, що призводить до порушення права позивача на своєчасне отримання плати за надані послуги. Разом із цим вказана кімната належить до комунальної власності Нетішинської міської територіальної громади, а тому Нетішинська міська рада, як власник житла, на думку позивача, з огляду на обов`язок щодо утримання майна має нести разом із [PERSON] солідарну відповідальність за зобов`язанням з оплати житлово-комунальних послуг. У зв`язку з цим позивач просив стягнути з відповідачів солідарно на свою користь грошові кошти у загальному розмірі 10023,62 грн, а саме: 1) 7959,94 грн\~ заборгованість за спожиті комунальні послуги за період часу з квітня 2014 року по серпень 2022 року; 2) 1568,86 грн\~ інфляційні втрати за весь час прострочки; 3) 494,82 грн\~ три відсотки річних. 20.01.2025 суддею було відкрито провадження у справі та визначено її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Разом із цим суддею було задоволено клопотання представника позивача про витребування наступних доказів: 1) у Виконавчого комітету Нетішинської міської ради: 1) інформації про усіх зареєстрованих осіб (із зазначенням прізвища, імені, по батькові, дата реєстрації та зняття з реєстрації) за адресою: [ADDRESS] за період часу з 01.04.2014 по 31.08.2022 включно; 2) інформації про те, чи було видано будь-які документи на право користування кімнатою за адресою: [ADDRESS] за період часу з 01.04.2014 по 31.08.2022 включно, а також копії документів, що підтверджують вказані обставини; 2) у Головного управління Державної податкової служби у Хмельницькій області відомостей щодо реєстраційного номера облікової картки платника податків відповідача [PERSON] (а.с. 31-32). 24.01.2025 представником відповідача Нетішинської міської ради Коваль Н.В. було подано відзив на позов, в якому вона просила відмовити у задоволенні позовних вимог в частині солідарного стягнення заборгованості за спожиті комунальні послуги з Нетішинської міської ради. Представник зазначає, що 03.12.2012 видано ордер на жилу площу в гуртожитку № [NUMBER] на ім?я [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Раніше, а саме у вересні 2004 року ордер на зайняття зазначеної жилої площі було видано [PERSON] , а 12.11.2008 також на ім?я [PERSON] . Таким чином, користувачами вказаної кімнати у період часу із квітня 2014 року по серпень 2022 року є [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , а отже саме вони є споживачами житлово-комунальних послуг за вказаною адресою. Більше того, споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, у той час як позивачем не надано доказів того, що Нетішинська міська рада є споживачем житлово-комунальних послуг за вказаною адресою (а.с. 46-47, 52-53). Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін від останніх не надійшло. Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані докази як окремо, так і в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] на підставі ордера № 1958 від 03.12.2012 має\~право на зайняття жилої площі кімнати у гуртожитку [ADDRESS] , де він був зареєстрований з 12.12.2012 по 30.08.2022 (а.с. 41-42, 45, 51). Водночас із довідки про стан заборгованості [PERSON] вбачається, що останній станом на 30.09.2024 має заборгованість перед позивачем у розмірі 7959,94 грн за надані послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення за вказаною адресою, що утворилася за період із 01.04.2014 по серпень 2022 року включно (а.с. 13-14). Також позивачем були надані суду розрахунки (з якими суд погоджується) інфляційних втрат за весь час прострочки, що становлять 1568,86 грн, а також 3% річних від простроченої суми, що склали 494,82 грн (а.с. 15-24). Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з ч. 1\~ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як зазначається у ст.ст. 530, 610, 629 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1\~ст. 612 ЦК України). Відповідно до ст.ст. 67, 68,\~162\~Житлового кодексу\~України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Як наголошується у п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 45 від 24.01.2006, власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний зокрема укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору, а також оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно з п.п. 1, 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII від 09.11.2017\~споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом, та оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором (ч. 1\~ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах (ч. 1\~ст.\~12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку.\~Договір про надання комунальних послуг укладається строком на один рік. Якщо за один місяць до закінчення зазначеного строку жодна із сторін не повідомить письмово другу сторону про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк (ч.ч. 1, 3\~ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). До комунальних послуг відносяться зокрема наступні послуги: з постачання теплової енергії; з постачання гарячої води; з централізованого водопостачання; з централізованого водовідведення (ст.ст. 21-24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані сплачувати житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, а відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг саме по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 у справі № 6-2951цс15, тому суд враховує його при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин з огляду на приписи ч. 4\~ст. 263 ЦПК України. Позивачем доведено, а відповідачем [PERSON] не спростовано, що останній користувався наданими позивачем житлово-комунальними послугами та не вносив оплату за спожиті послуги у повному обсязі та у встановлені строки, внаслідок чого за ним утворилася зазначена заборгованість. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, дослідивши матеріали справи та надані докази, враховуючи, що відповідач [PERSON] відзив на позов та будь-які докази, що спростовують обставини, на які посилається позивач, суду не надав, суд вважає за необхідне задовольнити позов та стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість за спожиті комунальні послуги, що утворилася за період із квітня 2014 року по серпень 2022 року включно, з урахуванням інфляційних втрат та трьох відсотків річних у загальному розмірі 10023,62 грн. Стосовно позовних вимог щодо солідарного стягнення з Нетішинської міської ради заборгованості за спожиті комунальні послуги на користь позивача суд зазначає наступне.\~ Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є, з одного боку, споживачі (індивідуальні та колективні),\~а з\~іншого боку,\~управитель або виконавці комунальних послуг. При цьому згідно з п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок щодо сплати житлово-комунальних послуг покладається саме на споживача. Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву кореспондує визначений п. 5 ч. 2 ст. 7 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Отже, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відповідний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 01.09.2020 у справі № 686/6276/19. Судом було встановлено, що споживачем комунальних послуг з централізованого\~опалення,\~постачання холодної\~та гарячої\~води і\~водовідведення,\~що надавалися\~позивачем за адресою: [ADDRESS] , у відповідний період часу був [PERSON] , якому належало право на зайняття відповідної жилої площі і який фактично користувався такими послугами, а отже саме на нього діючим законодавством покладено обов`язок щодо\~оплати таких послуг. З огляду на це позовні вимоги щодо солідарного стягнення з Нетішинської міської ради заборгованості за спожиті комунальні є безпідставними, позаяк остання не є споживачем таких послуг, а отже позов у цій частині задоволенню не підлягає. Згідно з ч. 1 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Також відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 3028 грн підтверджується платіжною інструкцією № 13413 від 18.12.2024 та випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України (а.с. 1, 27). Враховуючи те, що суд дійшов висновку про необхідність повного задоволення позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача суму понесених останнім судових витрат зі сплати судового збору у вказаному розмірі. На підставі викладеного,

Outcome: partial