Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-09 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. Позивач звернувся до Красилівського районного суду Хмельницької області з позовною заявою, в якій просить визнати за [PERSON] , [INFO] , в порядку спадкування після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] , право постійного користування земельною ділянкою, площею 0,40 га, кадастровий номер 6822785800:03:001:0085, цільове призначення: 01.03 Для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за межами населених пунктів, на території Красилівської міської ради Хмельницької області, та перебувала у користуванні [PERSON] на підставі Державного акта на право постійного користування землею, серії ХМ № 00081, виданого 24.11.2001 року Кульчинівською сільською радою Красилівського району Хмельницької області. Позовні вимоги мотивовані тим, що постановою державного нотаріуса Красилівської державної нотаріальної контори Тиховської В.В. від 16.01.2025 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку з тих підстав, що [PERSON] був користувачем, а не власником земельної ділянки. Проте [PERSON] , як правонаступник землекористувача [PERSON] , не відмовлялась від права користуватися спірною земельною ділянкою, та із відповідною заявою до Красилівської міської ради Хмельницької області не зверталась. Красилівською міською радою Хмельницької області рішення про припинення права користування спірною земельною ділянкою не приймалось. Позивач продовжує обробляти вказану земельну ділянку, не змінюючи її цільового призначення. Вказує, що смерть постійного землекористувача не є підставою для припинення права користування земельною ділянкою його спадкоємцями Процесуальні дії суду та позиції учасників Ухвалою суду від 06.02.2025 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Призначено цивільну справу до розгляду у підготовчому судовому засіданні. Ухвалою суду від 25.02.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач до суду не з`явилася, однак у позовній заяві просить справу розглянути за її відсутності. Представник відповідача у судове засідання також не з`явився, однак надіслав до суду заяву, в якій просить розглядати дану справу на розсуд суду та без участі представника Красилівської міської ради. Фактичні обставини справи, встановлені судом [INFO] помер чоловік [PERSON] - [PERSON] . [PERSON] є єдиною спадкоємицею [PERSON] , яка прийняла його спадщину. Державним нотаріусом Красилівської державної нотаріальної контори видані їй свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка [PERSON] (що підтверджується копією спадкової справи №626/2007, заведеної 04.10.2007 після смерті [PERSON] ). Також у користуванні спадкодавця на підставі Державного акта на право постійного користування землею, серії ХМ № 00081, виданого 24.11.2001 Кульчинівською сільською радою Красилівського району Хмельницької області, перебувала земельна ділянка площею 0,40 га, цільове призначення: для ведення особистого підсобного господарства, розташована на території Красилівської міської ради Хмельницької області. Постановою державного нотаріуса Красилівської державної нотаріальної контори Тиховської В.В. № 74/02-31 від 16.01.2025 позивачеві відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею, 0,40 га, яка розташована на території Кульчинівської сільської ради Хмельницького (бувшого Красилівського) району Хмельницької області після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , з тих підстав, що [PERSON] був користувачем, а не власником земельної ділянки, оскільки йому 24.11.2001 було видано Державний акт на право постійного користування землею, а не Державний акт на право приватної власності на землю. Також судом встановлено, що Красилівська міська рада Хмельницької області 08.10.2021 прийняла рішення № 20 «Про надання дозволу на розроблення технічних документацій із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості), згідно з п. 1 якого вирішено надати дозвіл Красилівській міській територіальній громаді в особі Красилівської міської ради Хмельницької області на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), орієнтовною площею 0,4000 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Кульчинівського старостинського округу Красилівської міської ради Хмельницької області (Державний акт на право постійного користування землею, серія ХМ №00081, від 24.11.2001); визначено замовника технічної документації, із залученням коштів фізичної особи (як вказує позивач, її доньки; котра також вказана довіреною особою позивача у постанові державного нотаріуса Красилівської державної нотаріальної контори № 74/02-31 від 16.01.2025), котрій доручено звернутися до ліцензійного суб`єкта господарювання для виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), та здійснити фінансування вказаних робіт. На підставі вказаного рішення, на спірну земельну ділянку була розроблена технічна документація із землеустрою, яка містить відомості щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), та проведена державна реєстрація земельної ділянки, якій присвоєно кадастровий номер 6822785800:03:001:0085, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-7100567632022 від 01.09.2022. Мотиви, з яких виходить суд, і застосовані норми права. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Частиною п`ятою статті 1268 ЦК України визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. На підставі статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Перелік прав та обов`язків особи, які не входять до складу спадщину, визначений у статті 1219 ЦК України. За змістом вказаного переліку право постійного користування земельною ділянкою, яке належало спадкодавцю, не є тим правом, яке не можна успадкувати. Тому таке право за загальним правилом входить до складу спадщини. Вказаний висновок узгоджується з позицією Великої Палати Верховного суду, викладеною у постанові від 23.06.2020 у справі № 179/1043/16-ц, згідно якої право постійного користування (на підставі відповідного державного акта) земельною ділянкою не припиняється зі смертю фізичної особи, якій було надане таке право, незалежно від цільового призначення відповідної ділянки (пункт 51.1). Згідно з частиною 2 статті 7 ЗК України 1990 року у редакції, чинній на час надання спірної земельної ділянки, постійним визнавалося землекористування без заздалегідь установленого строку. Право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів (частина 1 статті 23 ЗК України 1990 року). 01 січня 2002 року набрав чинності ЗК України від 25 жовтня 2001 року, згідно з частиною 1 статті 92 якого право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку. Вичерпний перелік осіб, які могли набувати земельні ділянки у постійне користування, був визначений у частині 2 статті 92 ЗК України 2001 року. Вказаним переліком не передбачено можливість набуття права постійного користування земельною ділянкою фізичними особами. Проте у пункті 6 розділу Х «Перехідні положення» зазначеного Кодексу передбачено, що громадяни та юридичні особи, які вже мали у постійному користуванні земельні ділянки, не могли мати їх на такому праві та повинні були у визначений строк переоформити право власності або право оренди на них відповідно до встановленого порядку. 22 вересня 2005 року Конституційний Суд України ухвалив рішення № 5-рп/2005, згідно з яким визнав неконституційним пункт 6 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України від 25 жовтня 2001 року щодо обов`язку переоформити право постійного користування земельною ділянкою на право власності або на право оренди. Конституційний Суд України вказав, що немає підстав визнавати неконституційною статтю 92 ЗК України від 25 жовтня 2001 року, оскільки використання у ній терміна «набувають» (який означає «ставати власником чого-небудь, здобувати що-небудь») вказує на те, що ця стаття не обмежує і не скасовує чинне право постійного користування земельними ділянками, набуте в установлених законодавством випадках станом на 1 січня 2002 року до його переоформлення. Отже, право постійного користування земельною ділянкою, набуте у встановленому порядку до 01 січня 2002 року, не втрачається внаслідок його непереоформлення користувачем, який за ЗК України від 25 жовтня 2001 року не є суб`єктом такого права. Право постійного користування земельною ділянкою зберігається за таким користувачем до приведення прав і обов`язків щодо вказаної ділянки у відповідність до вимог чинного законодавства (аналогічний висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 жовтня 2019 року у справі №663/1738/16-ц). Як наслідок, право постійного користування земельною ділянкою не припинилося ні через зміни у земельному законодавстві, ні через смерть особи, яка отримала таку ділянку у постійне користування. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.11.2019 у справі №906/392/18 вказала, що право постійного землекористування є безстроковим і може бути припинене лише з передбачених у ст.141 ЗК України від 25 жовтня 2001 року підстав, перелік яких є вичерпним. Дії органів державної влади та місцевого самоврядування, спрямовані на позбавлення суб`єкта права користування земельною ділянкою поза межами підстав, визначених у ст.141 ЗК України від 25 жовтня 2001 року, є такими, що порушують це право. Таким чином, право постійного користування земельною ділянкою, набуте особою у встановленому законодавством порядку, відповідно до законодавства, що діяло на момент набуття права постійного користування, не втрачається та не підлягає обов`язковій заміні. Поняття "особисте підсобне господарство" (ст. 56 Земельного кодексу України від 18.12.1990 №561-XII) та "особисте селянське господарство" (ст. 33 Земельного кодексу України від 25.10.2001 №2768-III) згідно з роз`ясненням Держкомзему за змістом тотожні (лист Держкомзему від 05.04.2002 р. № 14-22-4/2080). Згідно копії спадкової справи №626/2007, заведеної 04.10.2007 після смерті [PERSON] , з моменту відкриття спадщини позивач, як спадкоємець за законом першої черги (дружина), прийняла спадщину. Право користування земельною ділянкою з підстав, визначених Земельним кодексом України, не припинялось. Як наслідок, право користування вказаною земельною ділянкою входить до складу спадщини, тому таке підлягає спадкуванню. Водночас, нормами ЦК України не передбачено можливості вирішення даного спору у позасудовому порядку, оскільки механізм видачі свідоцтва про право на спадщину на право постійного користування земельною ділянкою не регламентовано нормами закону. Неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину на право постійного користування земельною ділянкою підтверджується постановою державного нотаріуса Красилівської державної нотаріальної контори Тиховської В.В. № 74/02-31 від 16.01.2025. Таким чином, позивач має право на захист свого суб`єктивного цивільного права, оскільки вона як спадкоємець першої черги у встановленому законом порядку прийняла спадщину, а тому з часу відкриття спадщини має право володіння та користування спадковим майном, яке підлягає захисту. Тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат Позивач у позовній заяві просить не стягувати з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору. Розподіляючи судові витрати у виді судового збору, суд керується частиною дев`ятою статті 141 та статтею 2 ЦПК України та враховує, що у даному випадку спір виник не внаслідок винних дій відповідача, який проти позову не заперечував, будь - яких дій, які б порушували право позивача, не вчиняв. Тому,

Outcome: approved