Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-16 00:00:00

У червні 2024 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини. Як вбачається із змісту позовної заяви позивач просить суд: розірвати шлюб укладений між позивачкою [PERSON] та [PERSON] , який 12 червня 2010 року зареєстровано Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Київ з державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис №1163 від 12.06.2010, свідоцтво серії [NUMBER] та визначити місце проживання малолітнього сина [PERSON] разом з матір`ю [PERSON] . Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 12 червня 2010 року між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] зареєстровано шлюб Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї зроблений відповідний актовий запис за № 1163 від 12.06.2010 р, свідоцтво серія [NUMBER] . Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . У позовній заяві вказано, що протягом останніх років сімейні стосунки між сторонами погіршились, що в кінцевому результаті призвело до постійних сварок та, як наслідок, до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Спільне життя позивачки з відповідачем не склалося, вони мають різні характери, вподобання та погляди на сімейне життя, втратили взаєморозуміння та довіру один до одного, вже більше року не підтримують сімейно-шлюбні відносини та ведення спільного господарства, шлюб носить формальний характер. Кожен з них по-різному дивиться на головні критерії шлюбу, вони по-різному дивляться на життя, сім`ю. Позивачка вважає, що надання строку на примирення не виправить стан їхніх шлюбних відносин, оскільки вказані вище обставини продовжуються протягом тривалого часу, а спроби примирення між ними в минулому не принесли жодних результатів, разом не проживають, починаючи з серпня 2023 року. Позивачкою вказано, що вона вважає, що подружні відносини між сторонами фактично припинились, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить його інтересам та інтересам неповнолітньої дитини, у зв`язку з чим наполягає на розірванні шлюбу. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 21.06.2024 року прийнято до розгляду відкрито провадження за вказаною позовною заявою. Розгляд справи вирішено проводити порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Протокольною ухвалою суду від 11.12.2024 вирішено здійснити перехід з розгляду в порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін вказаної цивільної справи - до розгляду справи в загальному позовному провадженні та призначити у справі підготовче судове засідання на 20.12.2024. 30.01.2025 до суду надійшла заява відповідача [PERSON] у якій він зазначив, що проти розірвання шлюбу заперечень не має. Так, відповідачем фактично визнано позовні вимоги в частині вимог про розірвання шлюбу. Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 17.03.2025 клопотання позивача задоволено та залишено без розгляду позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини в частині позовних вимог про визначення місця проживання малолітнього сина [PERSON] разом з матір`ю [PERSON] . В судове засідання позивачка не з`явилася, про дату час та місце повідомлена належним чином, до суду надійшла заява від [PERSON] у якій вона просила провести розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. Окрім того, просила винести рішення у підготовчому судовому засіданні. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату час та місце повідомлений належним чином, 30.01.2025, до суду надійшла заява відповідача у [PERSON] у якій він просив провести розгляд справи без його участі, проти розірвання шлюбу заперечень не має. Положеннями ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як вбачається з матеріалів справи, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , перебувають в зареєстрованому шлюбі з 12 червня 2010 року, який зареєстрований Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис № 1163, що підтверджується копією свідоцтва про шлюбу серії [NUMBER] . Відповідно до матеріалів справи від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданий Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 606 від 25 лютого 2011 року. Вимогами ст. 112 СК України передбачено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки відповідач фактично визнав позов, про що вказав безпосередньо в своїй заяві, і це визнання не порушує законних прав та інтересів сторін, суд відповідно до ст. 206 ЦПК України приймає таке визнання позову. Шлюб існує формально і його збереження не відповідає інтересам сторін та інтересам їх дитини. З огляду на зазначене та враховуючи те, що відповідач позов визнав, суд прийшов до висновку, що сім`я сторін розпалась і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам та інтересам їх дитини, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Сторони не виявили бажання змінювати прізвища після розірвання шлюбу. За приписами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається а сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачка у позовній заяві просила суд сплачений судовий збір залишити за собою. Враховуючи наведене та

Outcome: approved