Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-13 00:00:00

У листопаді 2024 року заявниця звернулась до суду із заявою, мотивованою тим, що є матір`ю [PERSON] . З 2015 року заявниця постійно проживала разом із сином та чоловіком. Не працювала, оскільки доглядала за хворими матір`ю, чоловіком. ЇЇ син з 2014 року постійно утримував її, його дохід був для заявниці основним та постійним джерелом засобів для існування. 31.05.2024 в ході виконання бойового завдання син зник безвісти. Після отримання повідомлення про це, заявниця звернулась до [NUMBER] прикордонного загону із заявою про отримання грошового забезпечення, як особі, яка перебувала на постійному утриманні безвісти зниклого, однак їй було відмовлено з тих підстав, що у сина є дві дитини. Встановлення даного факту необхідно заявниці для отримання грошового забезпечення як члену сім`ї зниклого безвісти військовослужбовця. Ухвалою суду від 09.01.2025 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. У судовому засіданні заявниця та її представник заяву підтримали із зазначених підстав. Додатково пояснили, що заявниця з 2015 року постійно проживали разом із сином та чоловіком, мали спільний побут. Заявниця не працювала, оскільки здійснювала догляд за хворою матір`ю, вітчимом до їх смерті, потім у чоловіка стався інсульт, наразі він лежачий, вона здійснює догляд за ним. Заявниця не має пенсії, син з 2014 року утримував її, працював неофіційно. У 2022 році пішов на військову службу, продовжував утримувати матір. Заінтересовані особи [PERSON] та [PERSON] , як законний представник [PERSON] у судове засідання не з`явились. Надали заяви про розгляд справи без їх участі. Не заперечують проти заявлених вимог. Представник заінтересованої особи ВЧ [NUMBER] у поясненнях зазначив, що заявником не надано достатніх доказів, на підставі яких можна встановити факт перебування позивача на утриманні а також наявності у військового обов`язку утримувати заявника. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі та свідків, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , його батьками є [PERSON] та заявниця (а.с. 7). [PERSON] є батьком двох доньок [PERSON] , 2006 року народження та [PERSON] , [INFO] . Вказана обставина не заперечується сторонами у справі. [PERSON] проходив службу у Державній прикордонній службі Україні та з 25.04.2024 був у оперативному підпорядкуванні начальника [NUMBER] прикордонного загону (а.с. 14). 01.08.2024 начальником [NUMBER] прикордонного загону Держприкордонслужби складено адресоване заявниці повідомлення, що 31.05.2024 в ході виконання бойового завдання з відбиття збройної агресії російської федерації зв`язок з її сином був втрачений, статус «безвісти зниклий» (а.с. 10). 02.08.2024 до Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин внесено інформацію про [PERSON] (а.с. 8) Заявниця зверталась до [NUMBER] прикордонного загону із заявою про виплату їй грошового забезпечення сина, на яку листом від 13.09.2024 їй було повідомлено про відсутність підстав для здійснення такої виплати, оскільки у сина заявниці є дві дитини (повнолітня та неповнолітня) (а.с. 11, 15). Заявниця не є одержувачем пенсії (а.с. 12), з 12.12.2014 по 31.12.2019 здійснювала догляд за особою з інвалідністю 1 групи матір`ю, що підтверджується довідкою департаменту соціального захисту населення СМР (а.с. 36), чоловік заявниці є інвалідом 1 групи безтерміново (а.с. 13,38) На підтвердження факту перебування на утриманні сина заявницею надано виписку за картковим рахунком, з якої вбачається, що протягом 2023-2024 року заявниця регулярно отримувала від сина кошти, які він перераховував їй на картку. (а.с.16-20). Свідки [PERSON] (двоюрідна сестра заявниці) та [PERSON] (кум заявниці) у судовому засіданні повідомили, що [PERSON] проживав разом із батьками протягом 8 останніх років, мали спільний побут. Працював неофіційно та забезпечував батьків. Заявниця протягом цього періоду здійснювала догляд за хворою матір`ю, зараз здійснює догляд за хворим чоловіком. У зв`язку з цим заявниця не працювала, а гроші на проживання, медикаменти, лікування їй надавав син. Відповідно до ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Конституційний суд України у своєму рішенні від 03 червня 1999 року у справі № 1-8/99 зазначив, що обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення спільного господарства, тобто: наявність спільних витрат; спільний бюджет; спільне харчування; купівля майна для спільного користування; участі у витратах на утримання житла, його ремонт; надання взаємної допомоги; наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням; інші обставини, які засвідчують реальність сімейних відносин. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 31 березня 2020 року у справі № 205/4245/17. Відповідно до пункту 8\~Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~31\~березня 1995\~року №\~5\~«Про судову\~практику у\~справах про\~встановлення фактів,\~що мають\~юридичне значення» встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Утримання може полягати у систематичній грошовій допомозі у виді витрат на утримання житла, його ремонті, сплату комунальних платежів, купівлі продуктів харчування, речей першої необхідності тощо. З матеріалів справи вбачається, що заявниця протягом останніх декількох років не мала доходів, оскільки здійснювала догляд за хворими членами сім`ї, заявниця не є одержувачем пенсії., проживала разом із сином та вела з ним спільний побут. Судом встановлено, що характер допомоги, яку надавав [PERSON] своїй матері, носив постійний характер: тобто така допомога була неодноразовою, надавалася систематично, протягом певного періоду часу і [PERSON] виконував обов`язок щодо утримання заявниці як члена сім`ї.\~ За змістом ст. ст.12,13,81ЦПК України\~суд розглядає справи в межах вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених\~ЦПК України\~випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених\~ЦПК України. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ст.\~89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи вищевикладене, оцінюючи в сукупності надані суду і безпосередньо досліджені в судовому засіданні докази, суд дійшов висновку про те, що заявницею надані належні та допустимі докази на підтвердження факту перебування заявниці на утриманні її сина.

Outcome: approved