Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-11 00:00:00

\~ \~ \~ \~Заступник керівника Черкаської окружної прокуратури звернувся до суду із позовом в інтересах держави в особі Чигиринської міської ради до [PERSON] про відшкодування витрат на лікування особи, яка потерпіла від злочину. На обґрунтування поданого позову зазначив, що вироком Чигиринського районного суду Черкаської області від 23.05.2023, залишеним без змін ухвалою Черкаського апеляційного суду від 08.02.2024, [PERSON] визнана винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, їй призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років. На підставі ст. ст. 75 КК України [PERSON] звільнена від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки та покладені обов`язки передбачені п. 1, п. 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України. Під час судового розгляду встановлено, що [PERSON] 17.12.2022 о 21:00 годині, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та знаходячись на подвір`ї домоволодіння ззовні біля вхідних дверей житлового будинку за місцем свого проживання за адресою: [ADDRESS] , на ґрунті неприязних відносин під час сварки, тримаючи у правій руці кухонний ніж за рукоятку, умисно, з метою нанесення тілесних ушкоджень, нанесла указаним ножем один удар гострою частиною ножа в область грудної клітини зліва потерпілому [PERSON] , [INFO] , який знаходився у дверному пройомі вхідних дверей коридору житлового будинку з середини та відкривав їх, оскільки вона намагалась їх вибити та зайти до будинку. У результаті вказаних дій [PERSON] спричинила потерпілому тілесні ушкодження у виді рани передньої поверхні грудної клітки зліва, яка проникає в плевральну порожнину з попаданням крові у плевральну порожнину, які згідно висновку експерта № 02-01/67 від 14.01.2023 відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень як такі, що небезпечні для життя. За таких обставин [PERSON] вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КК України, а саме умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень потерпілий [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в КНП «Чигиринська багатопрофільна лікарня» Чигиринської міської ради 14 ліжко-днів з 17.12.2022 до 30.12.2022. Згідно довідки КНП «Чигиринська багатопрофільна лікарня» Чигиринської міської ради на його лікування витрачено 13\~759,67 грн. Відповідно своїми протиправними діями [PERSON] завдала Чигиринській територіальній громаді майнової шкоди на загальну суму 13\~759,67 грн. На обґрунтування підстав подання вказаного позову в інтересах держави прокурор зазначив, що прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Згідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Дана позовна заява подана як захід прокурорського реагування з метою захисту інтересів держави в особі Чигиринської міської ради, оскільки понесені лікувальним закладом КНП «Чигиринська багатопрофільна лікарня» Чигиринської міської ради витрати на лікування потерпілого у кримінальному провадженні відшкодовані не були, що призводить до порушень діяльності зазначеного закладу щодо безоплатного надання медичних послуг населенню та порушує інтереси держави. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню в повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Згідно до статуту КНП «Чигиринська багатопрофільна лікарня» Чигиринської міської ради, затвердженого рішенням Чигиринської міської ради від 27.06.2022 №1095-28/VІІІ є закладом охорони здоров`я комунальним унітарним некомерційним підприємством, що надає послуги вторинної/спеціалізованої медичної допомоги будь-яким особам в порядку та на умовах, встановлених законодавством України та статутом. Засновником підприємства є Чигиринська міська територіальна громада в особі Чигиринської міської ради. Заклад фінансується за рахунок коштів бюджету Чигиринської міської територіальної громади, цільових коштів Державного бюджету та інших незаборонених законом джерел фінансування, заснованих на майні Чигиринської міської територіальної громади, створений з метою забезпечення медичного обслуговування населення шляхом надання йому медичних послуг. Ненадходження коштів до відповідного бюджету призводить до порушень діяльності лікувального закладу щодо безоплатного надання медичних послуг населенню та порушує інтереси держави. Крім того, предметом позовних вимог є відшкодування витрат, понесених закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення, що свідчить про порушення економічних інтересів КНП «Чигиринська багатопрофільна лікарня» Чигиринської міської ради та ускладнює належну реалізацію нею функцій держави щодо державної політики в галузі охорони здоров`я, оскільки кошти, виділені з бюджету на вказані цілі, залишаються не відшкодовані в судовому порядку, що відповідно до ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» потребує втручання органів прокуратури шляхом подання позовної заяви. Оскільки Чигиринська міська рада не звернулася самостійно до суду із позовом про відшкодування понесених витрат закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочину, вказане свідчить про неналежне здійснення захисту інтересів держави, а відтак у прокурора виникає право на звернення із позовною заявою до суду на захист державних інтересів, оскільки вказана бездіяльність призводить до ненадходження коштів до державного бюджету. Крім того, листом від 20.01.2025 Чигиринська міська рада поінформувала, що вони не зверталися до суду, що у свою чергу також свідчить про бездіяльність органу державної влади та є виключною підставою для представництва інтересів прокурором. Тому прокурор просить суд стягнути із [PERSON] на користь органу державної влади, в управлінні якого перебуває заклад охорони здоров`я, Чигиринської міської ради, кошти в сумі 13\~759,67 грн, які затрачено на лікування потерпілого [PERSON] . Ухвалою Чигиринського районного суду Черкаської області від 14.02.2025 позовна заява залишена без руху з наданням позивачу строку для усунення її недоліків. Після усунення недоліків ухвалою Чигиринського районного суду Черкаської області від 14.02.2025 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судовому засіданні прокурор Бордуніс О. П. позов підтримала та просила суд його задовольнити. Позивач Чигиринська міська рада участь уповноваженого представника під час судового розгляду справи не забезпечила, причини неявки суду не повідомила. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні позов визнала частково та пояснила, що всі медичні препарати, які необхідні були потерпілому її чоловіку [PERSON] вона купувала за власний рахунок, зокрема передавала кошти його сестрі, яка придбавала необхідні медикаменти, проте чеки на купівлю ліків наразі не збереглися. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору КНП «Чигиринська багатопрофільна лікарня» Чигиринської міської ради участь уповноваженого представника під часу судового розгляду не забезпечила, направивши на адресу суду заяву з проханням проводити розгляд справи у відсутність представника третьої особи, позовні вимоги підтримує. Заслухавши учасників, дослідивши в межах заявлених позовних вимог та наданих заперечень матеріали справи, судом встановлено таке. Відповідно до ч. 3 ст. 56 ЦПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу (ч. 4 ст. 56 ЦПК України). Зі змісту частини 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» вбачається, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Здійснивши аналіз абзацу першого частини третьої статті 23 Закону № 1697-VІІ Велика Палата Верховного Суду в пункті 37 постанови від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц дійшла висновку, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави в разі порушення або загрози порушення інтересів держави у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, що компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах; 2) якщо немає органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах. У пункті 76 постанови від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18 Велика Палата Верховного Суду підтримала вищевказаний висновок та зазначила, що відповідно до частини третьої статті 23 Закону № 1697-VІІ прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу. При цьому поняття «компетентний орган у цій постанові вживається в значенні органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження (п. 27 зазначеної постанови). За висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у пункті 69 постанови від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц, підпункті 8.19 постанови від 06.07.2021 у справі № 911/2169/20 та пункті 40 постанови від 18.01.2023 у справі № 488/2807/17, оскільки повноваження органів влади, зокрема і щодо здійснення захисту законних інтересів держави, є законодавчо визначеними, суд згідно з принципом jura novit curia («суд знає закони») під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін щодо наявності чи відсутності повноважень органів влади у спосіб, який обрав прокурор, захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах. Право кожного на охорону здоров`я, медичну допомогу та медичне страхування гарантовано статтею 49 Конституції України. Відповідно до вказаної норми Основного Закону охорона здоров`я забезпечується державним фінансуванням відповідних соціально-економічних, медико-санітарних і оздоровчо-профілактичних програм. Держава створює умови для ефективного і доступного для всіх громадян медичного обслуговування. У державних і комунальних закладах охорони здоров`я медична допомога надається безоплатно; існуюча мережа таких закладів не може бути скорочена. Держава сприяє розвиткові лікувальних закладів усіх форм власності. Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Основи законодавства про охорону здоров`я» фінансове забезпечення охорони здоров`я може здійснюватися за рахунок коштів Державного бюджету України та місцевих бюджетів, коштів юридичних та фізичних осіб, а також з інших джерел, не заборонених законом. Кошти Державного бюджету України та місцевих бюджетів, призначені на охорону здоров`я, використовуються, зокрема, для забезпечення медичної та реабілітаційної допомоги населенню, фінансування державних цільових і місцевих програм охорони здоров`я та фундаментальних наукових досліджень у цій сфері (ч. 3 ст. 18 ЗУ «Основи законодавства про охорону здоров`я»). Відповідно до п. 1.1. Статуту КНП «Чигиринська багатопрофільна лікарня» Чигиринської міської ради, затвердженого рішенням Чигиринської міської ради від 27.06.2022 №1095-28/VІІІ є закладом охорони здоров`я комунальним унітарним некомерційним підприємством, що надає послуги вторинної/спеціалізованої медичної допомоги будь-яким особам в порядку та на умовах, встановлених законодавством України та Статутом. Засновником та власником Підприємства є Чигиринська міська територіальна громада в особі Чигиринської міської ради (п. 7.1.7.3 Статуту) Заклад фінансується за рахунок коштів бюджету Чигиринської міської територіальної громади, цільових коштів Державного бюджету та інших незаборонених законом джерел фінансування, заснованих на майні Чигиринської міської територіальної громади, створений з метою забезпечення медичного обслуговування населення шляхом надання йому медичних послуг (п. 5.1-5.3 Статуту). Аналізуючи наведене суд приходить до переконання, що державою гарантовано здійснення заходів у сфері охорони здоров`я за рахунок коштів Чигиринської міської територіальної громади, цільових коштів Державного бюджету. Використання коштів Державного бюджету становить суспільний інтерес та стосується прав та інтересів невизначеного кола осіб, які проживають на території держави. Чигиринська міська рада є суб`єктом владних повноважень, якому серед іншого делеговані владні повноваження щодо здійснення комплексу заходів, спрямованих на охорону і зміцнення здоров`я осіб, здійснення управління закладом охорони здоров`я, що належать до сфери управління Чигиринської міської ради. При цьому суд враховує, що [PERSON] проходив лікування в хірургічному відділенні з 17.12.2022 по 30.12.2022 за рахунок коштів місцевого бюджету. За таких обставин суд приходить до висновку, що у даній справі Чигиринська міська рада є належним позивачем. Підставою для представництва прокурором і цій справі суд вбачає бездіяльність вказаного суб`єкта владних повноважень, що підтверджено наданими суду доказами. Зокрема, запитом від 15.01.2025 Черкаська окружна прокуратура повідомила Чигиринську міську раду про намір ініціювати питання про відшкодування коштів на лікування потерпілої особи у кримінальному провадженні та просила повідомити, чи буде Чигиринська міська рада вживати заходи щодо стягнення із [PERSON] коштів в сумі 13\~759,67 грн, понесених КНП «Чигиринська багатопрофільна лікарня» Чигиринської міської ради (а.с. 52-54). У відповідь Чигиринська міська рада листом від 20.01.2025 повідомила, що заходи представницького характеру з метою стягнення коштів із [PERSON] не вживалися, оскільки в місцевому бюджеті обмежений обсяг витрат на оплату судового збору. Крім того, просили вжити заходів щодо захисту інтересів держави, в особі органу місцевого самоврядування Чигиринської міскої ради з метою відшкодування витрат місцевого бюджету на лікування потерпілого [PERSON] в сумі 13\~759,67 грн (а.с. 55). Згодом, листом від 21.01.2025 Черкаська окружна прокуратура повідомила Чигиринську міську раду про скерування до суду позовної заяви в інтересах держави в особі Чигиринської міської ради. Заперечень щодо цього суб`єктом владних повноважень надано не було. З наведеного суд вбачає, що звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджувань порушення інтересів держави, зокрема шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення. Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло з власності держави), а також таких чинників, як значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо. З урахуванням наведеного підстави для застосування судом положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу, не встановлені. Питання про відшкодування шкоди регламентовані нормами Глави 82 Цивільного кодексу України «Відшкодування шкоди». Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені частиною 1 статті 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (ч. 2 ст. 1166 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 1191 ЦК України держава, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, юридичні особи мають право зворотної вимоги до фізичної особи, винної у вчиненні кримінального правопорушення, у розмірі коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від цього кримінального правопорушення. На підставі ч. 1 ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього кримінального правопорушення, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Під час розгляду справи судом встановлено, що відповідачка [PERSON] вчинила кримінальне правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена ч. 1 ст. 121 КК України, за наступних обставин, а саме 17.12.2022 о 21:00 годині, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та знаходячись на подвір`ї домоволодіння ззовні біля вхідних дверей житлового будинку за місцем свого проживання за адресою: [ADDRESS] , на ґрунті неприязних відносин під час сварки, тримаючи у правій руці кухонний ніж за рукоятку, умисно, з метою нанесення тілесних ушкоджень, нанесла указаним ножем один удар гострою частиною ножа в область грудної клітини зліва потерпілому [PERSON] , [INFO] , який знаходився у дверному пройомі вхідних дверей коридору житлового будинку з середини та відкривав їх, оскільки вона намагалась їх вибити та зайти до будинку. У результаті вказаних дій [PERSON] спричинила потерпілому тілесні ушкодження у виді рани передньої поверхні грудної клітки зліва, яка проникає в плевральну порожнину з попаданням крові у плевральну порожнину, які згідно висновку експерта № 02-01/67 від 14.01.2023 відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень як такі, що небезпечні для життя. Вироком Чигиринського районного\~суду Черкаської\~області від\~23.05.2023\~у справі\~№ 708/190/23,\~залишеним без\~змін ухвалою\~Черкаського апеляційного\~суду від\~08.02.2024,\~ [PERSON] \~визнана винуватою\~у вчиненні\~кримінального правопорушення,\~передбаченого ч.\~1\~ст.\~121\~КК України,\~з призначенням\~їй покарання\~у виді\~позбавлення волі\~строком на\~5\~років.\~На підставі\~ст.\~ст.\~75\~КК України\~ [PERSON] \~звільнена від\~відбування покарання\~з іспитовим\~строком на\~3\~роки,\~на засуджену\~покладені обов`язки\~передбачені п.\~1,\~п.\~2\~ ч.\~1,\~п.\~2\~ч.\~3\~ст.\~76\~КК України (а.с. 59-74). Вказаний вирок набрав законної сили, відповідно в силу ч. 6 ст. 82 ЦПК України він є обов`язковим для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, лише в питанні, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Ураховуючи наведені вимоги процесуального законодавства факт нанесення потерпілому [PERSON] тілесних ушкоджень відповідачкою по справі [PERSON] та їх характер є встановленими і не підлягають доказуванню. Згідно висновку судово-медичного експерта № 02-01/67 від 14.01.2023, отриманого під час досудового розслідування кримінального провадження [PERSON] отримав тяжкі тілесні ушкодження, як такі що небезпечні для життя (а.с. 27-30). Внаслідок чого [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні КНП «Чигиринська багатопрофільна лікарня» Чигиринської міської ради 14 ліжко-днів з 17.12.2022 до 30.12.2022, що підтверджено наданою суду довідкою КНП «Чигиринська\~багатопрофільна лікарня»\~Чигиринської міської\~ради (а.с. 34). Відповідно до п. 3 постанови Пленуму ВСУ № 11 від 07.07.1995 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» судам слід мати на увазі, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з "Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України N 545 (545-93-п) від 16 липня 1993 року. Пунктом 2 Порядку передбачено, що сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонара лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. На обґрунтування заявленого до відшкодування розміру коштів, витрачених на лікування потерпілого [PERSON] , суду надана відповідну довідку з підтвердженням періоду лікування (з 17.12.2022 до 30.12.2022), а також розрахунок із деталізацією проведених процедур, аналізів, проведеного лікування та вартості харчування за 14 ліжко-днів стаціонарного лікування [PERSON] в хірургічному відділенні КНП «Чигиринська\~багатопрофільна лікарня»\~Чигиринської міської\~ради (а.с. 34). З наданих доказів судом встановлено, що закладом охорони здоров`я на лікування потерпілого від кримінального правопорушення загалом було витрачено 13\~759,67 грн. Згідно до ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України обов`язок доказування і подання доказів покладеного на сторони, і саме сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Покладення на сторони такого обов`язку відповідає принципу змагальності цивільного судочинства, відповідно до якого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, і кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (стаття 12 ЦПК України). Аналізуючи надані прокурором докази на обґрунтування заявлених позовних вимог у частині визначення розміру шкоди суд констатує, що вони є належними і допустимими, отримані прокурором у визначений Законом спосіб, зокрема у відповідь на запит. Твердження відповідачки, що лікування [PERSON] нею в повному обсязі оплачено за рахунок власних коштів, суд не приймає до уваги, оскільки остання не надала жодних доказів на їх підтвердження. Відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. З урахуванням наведеного суд дійшов висновку, що вина [PERSON] у вчиненні умисного кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 121 КК України доведена та підтверджена вироком Чигиринського районного суду Черкаської області від 23.05.2023, який залишено без змін ухвалою Черкаського апеляційного суду від 08.02.2024. Характер тілесних ушкоджень потерпілого [PERSON] та причинно-наслідковий зв`язок між подіями, які мали місце 17.12.2020, та отриманими ним ушкодженнями встановлений. Вартість витрат на лікування [PERSON] у КНП «Чигиринська багатопрофільна лікарня» Чигиринської міської ради доведений належними та допустимим доказами, які у своїй сукупності є достатніми для встановлення, що загальна вартість витрат на лікування потерпілого протягом періоду часу з 17.12.2022 до 30.12.2022 становить 13\~759,67 грн, які відповідачкою не були відшкодовані та питання про їх стягнення під час розгляду кримінального провадження не було предметом судового розгляду. За таких обставин суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення. Крім того, оскільки при зверненні до суду судовий збір не сплачувався на підставі п. 6 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», відповідна сума судового збору в розмірі 3\~028,00 грн. підлягає стягненню з відповідачки [PERSON] на користь Державного бюджету України, що відповідає вимогам ст. 141 ЦПК України. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: approved