Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-10 00:00:00

21 вересня 2024 року позивач з використанням засобів поштового зв`язку звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути заборгованість по аліментам за договором про сплату аліментів на дитину від 21 січня 2022 року, укладеним між [PERSON] та [PERSON] , який посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Красногором О.В., зареєстрований за № 319, за період із січня 2022 року до вересня 2024 року в сумі 164300 грн. та пеню за прострочення сплати аліментів за період з січня 2022 року до вересня 2024 року в сумі 164300 грн. Обгрунтовано позов, зокрема, тим, що позивач та відповідач з 22 серпня 2014 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 06 квітня 2020 року було розірвано. Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . 21 січня 2022 року [PERSON] та [PERSON] уклали договір про сплату аліментів на дитину - [PERSON] , [INFO] . Пунктом 2 вказаного договору визначено, що за домовленістю батьків встановлюється обов`язок батька сплачувати аліменти на дитину у розмірі 5000 грн. щомісяця зі збільшенням суми на 20% від фіксованої плати 5000 грн. щорічно. Аліменти повинні бути сплачені батьком не пізніше 20 числа кожного поточного місяця шляхом перерахування на рахунок матері. Крім того, пунктом 9 даного договору визначено, що у разі невиконання, неналежного або несвоєчасного виконання батьком умов даного договору та виникнення заборгованості з вини батька, він зобов`язаний сплатити неустойку (пеню) в розмірі 3 відсотків від несплаченої суми аліментів та/або додаткових витрат на дитину за кожен день прострочення зобов`язання. З моменту укладення договору і по даний час відповідач сплачував аліменти несистематично, з постійними затримками та не в повному обсязі, у зв`язку з чим виникла заборгованість по аліментам у сумі 164300 грн. Враховуючи наявну заборгованість відповідач повинен сплатити також неустойку (пеню) за порушення зобов`язання щодо сплати аліментів у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Загальна сума пені становить 692247 грн., однак враховуючи положення частини першої статті 196 Сімейного кодексу України, відповідно до якої розмір пені не може становити більше 100% заборгованості, з відповідача підлягає стягненню пеня в сумі 164300 грн., у зв`язку з чим позивач звернулася до суду з даним позовом. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 17 жовтня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. В установлений судом строк відповідач відзив на позов не подав. У судове засідання позивач не з`явилася, її представник подала заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, вказавши, що позовні вимоги вони підтримують та не заперечують проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи сповіщений завчасно та належним чином, з використанням засобів електронного зв`язку вдруге подав заяву, в якій просить відтермінувати засідання, оскільки проходить військову службу. Ухвалою Деснянського\~районного суду\~м.\~Чернігова від\~11\~березня 2025\~року,\~яка занесена\~до протоколу\~судового засідання,\~відмовлено відповідачу\~в задоволенні\~клопотання про\~відкладення розгляду\~справи,\~оскільки правові\~підстави,\~передбачені статтею\~223\~Цивільного процесуального\~кодексу України\~(далі\~-\~ЦПК України),\~для відкладення\~розгляду справи\~відсутні,\~адже суд\~відкладає розгляд\~справи в межах встановлених цим Кодексом строків її розгляду. При цьому, суд керувався основними засадами цивільного судочинства, серед яких, зокрема, є розумність строків розгляду справи та взяв до уваги, що справа надійшла до суду у вересні 2024 року, а відповідно до норм процесуального законодавства суд відкладає розгляд справи чи оголошує перерву в судовому засіданні в межах встановленого ЦПК України строку. За вказаних обставин, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам статті 280 ЦПК України. На підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд встановив таке. Позивач та відповідач з 22 серпня 2014 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 06 квітня 2020 року було розірвано (а.с. 11-12). Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 8, 8 на звороті). 21 січня 2022 року [PERSON] (батько) та [PERSON] (мати) уклали договір про сплату аліментів на дитину, який посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Красногором О.В. та зареєстрований в реєстрі за № 319 (а.с. 13). Даний договір укладено батьками малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (пункт 1 договору). Пунктом 2 вказаного договору передбачено, що за домовленістю батьків даним договором встановлюється обов`язок батька сплачувати аліменти на дитину у розмірі 5000 грн. щомісяця зі збільшенням суми на 20% від фіксованої плати 5000 грн. щорічно. Аліменти повинні бути сплачені батьком не пізніше 20 числа кожного поточного місяця за попередній місяць шляхом перерахування суми аліментів на відкритий на ім`я матері рахунок [NUMBER] в Акціонерному товаристві «Універсал Банк». Згідно із пунктом 9 даного договору у разі невиконання, неналежного або несвоєчасного виконання батьком умов даного договору та виникнення заборгованості з вини батька, він зобов`язаний сплатити неустойку (пеню) в розмірі 3 відсотків від несплаченої суми аліментів та/або додаткових витрат на дитину за кожен день прострочення зобов`язання. Відповідно до пункту 12 даний договір вступає в силу з моменту його нотаріального посвідчення і діє до досягнення дитиною вісімнадцятирічного віку, а саме: до [INFO] . З розрахунку заборгованості по аліментах, наданого позивачем, слідує, що заборгованість відповідача по аліментах за період з січня 2022 року до вересня 2024 року становить 164300 грн. (а.с. 16). Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з частинами першою, другою статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У статті 51 Конституції України закріплено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до частини першої статті 9 Сімейного кодексу України подружжя, батьки дитини, батьки та діти, інші члени сім`ї та родичі, відносини між якими регулює цей Кодекс, можуть врегулювати свої відносини за домовленістю (договором), якщо це не суперечить вимогам цього Кодексу, інших законів та моральним засадам суспільства. Згідно із частиною четвертою статті 157 Сімейного кодексу України батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до\~частин першої,\~другої статті\~181\~Сімейного кодексу\~України способи\~виконання батьками\~обов`язку утримувати\~дитину визначаються\~за домовленістю\~між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Частинами першою,\~другою статті\~189\~Сімейного кодексу\~України визначено,\~що батьки\~мають право\~укласти договір\~про сплату\~аліментів на\~дитину,\~у якому\~визначити розмір\~та строки\~виплати.\~Умови договору\~не можуть\~порушувати права\~дитини,\~які встановлені\~цим Кодексом. Договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується. У разі невиконання одним із батьків свого обов`язку за договором аліменти з нього можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса. Встановлений частиною другою статті 189 Сімейного кодексу України порядок стягнення аліментів за виконавчим написом нотаріуса не може бути перешкодою для звернення за захистом порушених прав до суду. Окрім того, законодавець передбачив додаткову можливість спрощеного стягнення аліментів за виконавчим написом нотаріуса саме в інтересах дітей з метою спрощення процедурних питань, але в жодному разі цим правом не обмежив право на судовий захист. Подібні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 15 вересня 2023 року в справі № 759/23686/20, від 21 серпня 2018 року в справі № 127/24670/15-ц, від 27 листопада 2019 року в справі № 456/1826/16-ц. Також, згідно із частиною першою статті 196 Сімейного кодексу України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. В абзаці 4\~пункту 22\~постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~15\~травня 2006\~року №\~3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу\~України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам розяснено, що якщо аліменти сплачуються не за рішенням суду, а згідно з укладеним між батьками договором, передбачена статтею 196 Сімейному кодексі України санкція застосовується за наявності прямої вказівки про це у договорі. У постанові Верховного Суду від 17 листопада 2021 року в справі № 569/14819/19 зазначено, що правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 Сімейного кодексу України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Викладене також узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими в постановах від 25 квітня 2018 року в справі № 572/1762/15-ц та від 03 квітня 2019 року в справі № 333/6020/16-ц. За розрахунком позивача пеня за прострочення сплати аліментів за період з січня 2022 року до вересня 2024 року складає 692247 грн., проте з урахуванням обмежень, встановлених статтею 196 Сімейного кодексу України, позивач просить стягнути пеню в сумі 164300 грн., що становить 100 відсотків заборгованості відповідача по аліментах. Вказаний розрахунок пені, як і розрахунок самої заборгованості по аліментам, відповідачем належними та допустимими доказами не спростований. За таких обставин, враховуючи положення законодавства та умов укладеного між сторонами договору, суд знаходить підстави для задоволення позову. Відповідно до статті 141 ЦПК України суд здійснює розподіл судових витрат. Так, відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення є одним із основних засад (принципів) цивільного судочинства (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. Право на правничу допомогу в Україні гарантовано статтею 59 Конституції України та статтею 15 ЦПК України. Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Позивачу правничу допомогу надавало Адвокатське бюро «Великородної Марини» на підставі договору № 91 про надання правової (правничої) допомоги від 11 вересня 2024 року та додаткової угоди (договору) № 2 до договору № 91 про надання правової (правничої) допомоги від 11 вересня 2024 року (а.с. 17, 18). Квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки від 12 вересня 2024 року підтверджується сплата позивачем Адвокатському бюро «Великородної Марини» 8000 грн. за додатковою угодою (договору) № 2 до договору № 91 про надання правової (правничої) допомоги від 11 вересня 2024 року (а.с. 16-а). Згідно із частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до частини третьої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно із частиною четвертою статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до частини шостої статті 137 ЦПК України обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно із частинами першою, другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною третьою статті 141 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторонни або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторонни під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц зазначила, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише ті витрати, які мають розумний розмір. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою. Враховуючи положення законодавства,

Outcome: approved