Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-05 00:00:00

02.12.2024 до суду надійшла позовна заява [PERSON] до Державної казначейської служби України, Головного управління Національної поліції у місті Києві, Київської міської прокуратури про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури та суду, у якій позивач просить стягнути за рахунок коштів державного бюджету України на користь позивача 496 000 грн на відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури та суду. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач вказав, Дарницьким районним управлінням поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні №12015100020001864 від 27.02.2015, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України. 20.02.2019 року за результатами досудового розслідування Дарницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві позивачу було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, інформація про це зазначена в обвинувальному акті. 22.02.2019 ухвалою слідчого суді Дарницького районного суду м. Києва у справі 753/3865/19 відносно позивача обирався запобіжний захід - застава у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб (38 420 грн) з покладенням обов`язків відповідно ч. 5 ст. 194 КПК України: прибувати до слідчого, прокурора та суду із встановленою періодичністю; не відлучатися за межі Київської області, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; утриматися від спілкування з потерпілим та свідками. 22.03.2019 обвинувальний акт щодо позивача, затверджений прокурором Київської місцевої прокуратури № 2, що входить до структури Київської міської прокуратури, направлений для розгляду до Дарницького районного суду м. Києва. В подальшому, вироком Дарницького районного суду м. Києва від 11.05.2023 у справі 753/6284/19 позивача було виправдано та визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України за відсутністю в діях складу кримінального правопорушення. Ухвалою Київського апеляційного суду від 23.04.2024 вирок Дарницького районного суду м. Києва від 11.05.2023 залишений без змін. В касаційному порядку зазначений вирок не оскаржувався та не переглядався. Таким чином, в період з 20.02.2019 по 23.04.2024 позивач перебував під слідством та судом, а тому має право на відшкодування шкоди у зв`язку з постановлення виправдувального вироку суду. За 62 місяці перебування під слідством та судом здоров`я позивача значно погіршилось, він був змушений постійно докладати додаткових зусиль для підтвердження та доведеності своєї невинуватості у вчиненні інкримінованого йому злочину та зазнавав сильних переживань і негативних емоцій при необхідності з`являтися до органу досудового розслідування та суду. Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва від 16.12.2024 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. 27.01.2025 від представника відповідача Київської міської прокуратури надійшов відзив, у якому вона вказує, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки доказів фізичного чи психологічного впливу, що призвело до негативних наслідків, позивачем суду не надано, а розмір грошового відшкодування моральної шкоди повинен визначатись залежно від характеру правопорушення, глибини душевних та фізичних страждань з урахуванням принципів розумності та справедливості. 30.01.2025 до суду від представника відповідача Державної казначейської служби України надійшов відзив, якому вона просила відмовити у задоволенні позовних вимог, зважаючи на те, що позивачем невірно обрано відповідача, а саме належним відповідачем має бути держава, а також не доведено завдання йому будь-яких страждань, які мали негативні наслідки морального характеру. 03.02.2025 до суду від представника відповідача Головного управління Національної поліції у місті Києві надійшло клопотання з повідомлення про звернення позивача до неналежного відповідача, а також просила врахувати, що розрахунковою величиною для обчислення компенсації є 1600 грн, а не 8 000 грн, як було розраховано позивачем. Представником позивача 03.02.2025 подано відповідь на відзиви відповідачів, у якій він вказує, що право позивача на відшкодування моральної шкоди виникає у випадку постановлення виправдувального вироку, доводити завдання позивачу страждань немає необхідності, адже позивач просить про відшкодування моральної шкоди у мінімальному гарантованому державою розмірі. У підготовчому засіданні ухвалою суду від 04.02.2025 закрито підготовче провадження, справа призначена до розгляду по суті. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, зазначив, що позивач сприяв розслідуванню, з`являвся на усі виклики слідчого, прокурора, суду, сукупно було призначено 33 тільки судових засідання і тільки один раз було відкладено у зв`язку із неявкою обвинувачено - позивача у зв`язку з незадовільним станом здоров`я. Представник відповідача проти задоволення заявлених позовних вимог заперечувала за обставинами зазначеними у відзиві на позовну заяву. Суд заслухавши думку учасників справми, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Дарницьким районним управлінням поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні №12015100020001864 від 27.02.2015, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України. 20.02.2019 за результатами досудового розслідування Дарницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві позивачу було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, як зазначено в обвинувальному акті від 22.03.2019. 22.02.2019 ухвалою слідчого суді Дарницького районного суду м. Києва у справі 753/3865/19 відносно позивача обрано запобіжний захід - застава у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб (38 420 грн) з покладенням обов`язків відповідно ч. 5 ст. 194 КПК України: прибувати до слідчого, прокурора та суду із встановленою періодичністю; не відлучатися за межі Київської області, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; утриматися від спілкування з потерпілим та свідками. Вказану ухвалу судом досліджено у повному доступі до Єдиного державного реєстру судових рішень. Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру. 22.03.2019 затверджений прокурором Київської місцевої прокуратури №2 обвинувальний акт щодо позивача направлений для розгляду до Дарницького районного суду м. Києва. Вироком Дарницького районного суду м. Києва від 11.05.2023 у справі 753/6284/19 позивача було виправдано та визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України за відсутністю в діях складу кримінального правопорушення. Ухвалою Київського апеляційного суду від 23.04.2024 вирок Дарницького районного суду м. Києва від 11.05.2023 залишений без змін. Вирок набрав законної сили 23.04.2024. Отже, позивач перебував під слідством та судом в період з 20.02.2019 по 23.04.2024, в сукупності 62 місяці. Відповідно до ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала внаслідок протиправної поведінки щодо неї самої, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Під моральною шкодою необхідно розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно ст. 1176 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Зі змісту ч.ч. 6,7 ст. 1167 ЦК України випливає, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок постановлення судом незаконного рішення в цивільній справі, відшкодовується державою в повному обсязі в разі встановлення в діях судді (суддів), які вплинули на постановлення незаконного рішення, складу кримінального правопорушення за обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», підлягає відшкодуванню шкода завдана громадянинові внаслідок його незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Згідно ст. 2 вказаного Закону, право на відшкодування шкоди виникає зокрема при ухваленні виправдувального вироку. Зі змісту ст. 3 вказаного закону вбачається, що відшкодуванню громадянинові з підстав передбачених ст.ст.1-2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», підлягає зокрема й моральна шкода. Відповідно до вимог ст. 4 вказаного Закону відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5 статті 3 цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», розмір відшкодування моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається яке на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які данні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів) що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Зі змісту роз`яснень, які містяться в п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкодив справах від 31.03. 1995 року, при вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди, суд, зокрема повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №4 розмір грошового відшкодування моральної шкоди повинен визначатися судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Зі змісту правових позицій зазначеній у постанові Великої палати Верховного Суду від 20.09.2018 у справі № 686/23731/15(провадження №14-298цс18) та у постанові від 15.12.2020 року у справі №752/17832/14-ц (провадження №14-538цс19) вбачається, що визначення розміру відшкодування залежить від таких чинників, як характер і обсяг страждань (фізичного болю, душевних і психічних страждань тощо), яких зазнав позивач, можливості відновлення немайнових втрат, їх тривалість, тяжкість вимушених змін у його життєвих і суспільних стосунках, ступінь зниження престижу, репутації, час та зусилля, потрібних для відновлення попереднього стану, і сама можливість такого відновлення у необхідному чи повному обсязі. При цьому законодавець визначив мінімальний розмір відшкодування моральної шкоди, виходячи з установленого законодавством розміру заробітної плати на момент розгляду справи судом, за кожен місяць перебування під слідством та судом. Цей розмір у будь-якому випадку не може бути зменшено, оскільки він є гарантованим мінімумом. Згідно правової позиції зазначеної у постанові Верховного суду від 28.10.2020 у справі №610/3221/19-ц (провадження №61-9875св20), за кожну із незаконних процесуальних дій органів досудового розслідування та прокуратури, суду особа може вимагати відшкодування моральної шкоди. Вимоги до доказів встановлені ст.77 ЦПК України, якою встановлено, що письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Аналізуючи докази по вказаній цивільній справі, суд враховує, що позивач був обвинуваченим у кримінальному провадженні № 12015100020001864, стосовно позивача було обрано запобіжний захід - застава у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб (38 420 грн) з покладенням обов`язків відповідно ч. 5 ст. 194 КПК України: прибувати до слідчого, прокурора та суду із встановленою періодичністю; не відлучатися за межі Київської області, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; утриматися від спілкування з потерпілим та свідками. Протягом більше ніж 5 років проводилось досудове слідство та судовий розгляд кримінального провадження, які закінчились ухваленням виправдувального вироку, який залишився без змін в апеляційній інстанції. Враховуючи зазначені обставини, суд вважає, що обставини зазначені позивачем як підстава позовних вимог підпадають під дію Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду». Аналізуючи заперечення сторони відповідача, суд вважає, їх не переконливими. Судом враховується, що позивачу було завдано моральну шкоду в наслідок проведення досудового розслідування та судового розгляду по кримінальному провадженню понад всі розумні строки більше ніж 5 років. Доводи позивача, що його стан здоров`я значно погіршився, він був змушений постійно докладати додаткових зусиль для підтвердження та доведеності своєї невинуватості у вчиненні інкримінованого йому злочину та зазнавав сильних переживань і негативних емоцій при необхідності з`являтися до органу досудового розслідування та суду є слушними. Протягом тривалого судового розгляду позивач був обмежений в правах, вимушений був постійно відвідувати судові засідання по розгляду його кримінального провадження, доводити свою невинуватість. Зазначені обставини беззаперечно свідчать про завдання моральної шкоди позивачу. При визначенні розміру завданої моральної шкоди суд, враховує, правову позицію зазначену у постанові Верховного суду від 25.01.2023 року, у справі №753/22826/19 (провадження №61-11439цс22), згідно якої розмір відшкодування моральної шкоди повинен визначатися з урахуванням мінімальної заробітної плати станом на час розгляду справи. Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» з 01.01.2024 розмір мінімальної заробітної плати у місячному розмірі становить 8 000 грн. Враховуючи зазначені обставини та те, що позивач перебував під слідством та судом у період з 20.02.2019 по 23.04.2024, що становить 62 місяці, відповідно до вимог Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» гарантований Державою розмір відшкодування моральної шкоди становить за вказаний період 496 000 гривень. При цьому, твердження відповідачів про проведення розрахунку моральної шкоди виходячи із 1 600 грн відповідно до абз. 3 ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік», суд відхиляє з огляду на наступне. Так, відповідно до абз. 3 ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік», розмір мінімальної заробітної плати, який застосовується як розрахункова величина для обчислення виплат за рішеннями суду, встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму, зазначеного в абзаці дев`ятому статті 7 цього Закону. За приписами абз. 9 ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік», такий розмір становить 1 600 грн. Статтею 56 Конституції України кожному гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» є спеціальним і саме норми цього Закону регулюють порядок визначення моральної шкоди у спірних правовідносинах. Відшкодування моральної шкоди заподіяної позивачеві не є в розумінні статей 56, 62 Конституції України, Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», статей 1167, 1176 ЦК України «виплатою», а відтак, підстави для застосування положень абз. 3 ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет на 2025 рік» відсутні. Отже, стаття 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» у частині визначення розміру мінімальної заробітної плати, який застосовується як розрахункова величина для обчислення виплат за рішеннями суду на рівні 1 600 грн, не підлягає застосуванню при вирішенні спору у цій справі. Аналізуючи релевантну судову практику Верховного Суду при розгляді справ про відшкодування моральної шкоди у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, можна дійти висновку, що Верховний Суд роз`яснював про необхідність застосування «мінімальної заробітної плати, що діє на час розгляду», «виходячи з установленого законодавством розміру заробітної плати на момент розгляду справи судом», «мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на момент відшкодування», а тому при вирішенні указаної справи необхідно виходити із установленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, визначеної на час розгляду справи. Аналогічні висновки містяться в постановах Верховного Суду від 25 вересня 2024 року у справі № 761/22531/23 (провадження № 61-7724св24), від 08 жовтня 2024 року у справі № 333/2527/22 (провадження № 61-7696св24), від 21 жовтня 2024 року у справі № 490/7139/23 (провадження № 61-8406св24), від 15 листопада 2024 року у справі № 336/2137/23 (провадження № 61-9291св24), від 19 грудня 2024 року у справі № 488/2561/21 (провадження № 61-8267св24). Враховуючи обставини справи суд вважає необхідним витрати по сплаті судового збору віднести на рахунок Держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved