Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-04 00:00:00

03 лютого 2025 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на його утримання сина [PERSON] , який продовжує навчання в розмірі 1/4 часини від усіх видів заробітку до закінчення навчання, щомісячно починаючи з моменту подачі позову та до закінчення навчання 30 червня 2028 року, але не більше як до досягнення 23 років. В обґрунтування позову зазначила, що з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі з 26.08.2006 по 24.09.2010. Шлюб розірвано рішенням Борівського районного суду Харківської області від 14.09.2010 року. Від шлюбу мають повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . На даний час син є студентом 1-го курсу денної форми навчання Харківського національного автомобільно-дорожнього університету (IV рівень), на контрактній основі. У зв`язку з тим, що повнолітній син продовжує навчання він потребує матеріальної допомоги, у зв`язку з чим позивач звернулась з даним позовом до суду. Ухвалою судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 07 лютого 2025 року відкрито провадження у справі, сторони повідомлено, що розгляд даної цивільної справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи, та роз`яснено їм права, передбачені ст.\~178-180,\~191,\~193, ч. 5 ст.\~279 ЦПК України. Позивач в судове засідання не з?явилась, надіслала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, надіславши до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Третя особа в судове засідання не з?явився, надіславши до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги просив задовільнити. \~Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що\~\~позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Згідно копії договору №1027АПМ-24 від 13.09.2024, та довідки Харківського національного автомобільно-дорожнього університету (ІV рівень) №25/26 від 08 січня 2025 року [PERSON] є студентом 1 курсу, факультету: автомобільний, денної форми навчання з 30.09.2024 по 30.06.2028, навчання на основі: контракт, ступінь навчання: бакалавр. Також судом встановлено, що [PERSON] не досяг 23 років, продовжує навчання, не працює, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. Навчання на денній формі позбавляє його можливості працевлаштуватися та одержувати певний дохід, у зв`язку з чим він потребує матеріальної допомоги. Щодо матеріального стану відповідача [PERSON] , як платника аліментів, то такої інформації матеріали справи не містять. Матеріали справи також не містять даних про наявність у нього інвалідності або хвороби, внаслідок якої він не може працювати. Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Верховною Радою України 27.02.1991 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). Положеннями ч. 1, 3 ст. 199 СК України визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно з ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати (ч. 3 ст. 182 СК України). Аналіз ст. 199, 200 СК України вказує на те, що законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дочок, синів, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. Стягнення аліментів на утримання дочки чи сина, які продовжують навчання, є одним із способів захисту інтересів останніх, забезпечення одержання ними коштів, необхідних для їх життєдіяльності, оскільки на період навчання вони не мають самостійного заробітку та потребують матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дочок, синів, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. СК України ґрунтується на принципі рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. За змістом статей 191, 200 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів, а частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. У п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Виходячи з положень ч. 1 ст. 2 ЦПК України, одним із основних завдань цивільного судочинства є справедливий розгляд і вирішення цивільних справ. Згідно ч. 2 ст. 2 ЦПК України, суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. В постанові Верховного Суду від 11.08.2021 у справі № 723/826/19 зазначено, що загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 статті 3 ЦК України). Тлумачення як статті 3 ЦК України загалом, так і пункту 6 статті 3 ЦК України, свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, в першу чергу, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії. Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. В постанові Верховного Суду від 13.08.2021 року в справі № 638/20102/16 також зазначено, що добросовісність та розумність належать до фундаментальних засад цивільного права (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України). Отже, сторони повинні діяти правомірно, зокрема, поводитися добросовісно, розумно враховувати інтереси одна одної, утримуватися від недобросовісних дій чи бездіяльності. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, суд враховує, що [PERSON] навчається на першому курсі, денної форми, та на контрактній основі. Обов`язок утримувати свою повнолітню дитину, яка продовжує навчатися після досягнення повноліття, незалежно від форми навчання, покладається на обох батьків. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами і іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, обов`язок доказування покладається на сторони, що є одним із принципів змагальності сторін. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. Визначаючи розмір аліментів, що підлягають до стягнення, суд враховує, що відповідач має можливість надавати допомогу повнолітній дитині, яка продовжує навчання, оскільки є працездатним, жодних доказів, які б свідчили про неможливість надавати матеріальну допомогу повнолітній дитині, яка продовжує навчання і потребує такої допомоги відповідачем не надано, з урахуванням визнання відповідачем позовних вимог, а також те, що утримання дитини на належному рівні законодавцем покладається на обох батьків, мають бути враховані при визначенні розміру аліментів, з урахуванням потреб дитини та можливостей батька, суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання в розмірі 1/ 4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно починаючи з 03 лютого 2025 року та до закінчення навчання 30 червня 2028 року, але не більше як до досягнення 23 років. При цьому, положеннями ст.199 Сімейного Кодексу України передбачено, що право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до п.1 ч.1\~ст.430 ЦПК України, суд вважає допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу на один місяць. Таким чином, позов підлягає задоволенню. Згідно зі\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп.

Outcome: approved