Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-09 00:00:00

У листопаді 2024 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовної заяви позивачка зазначила, що вони перебувають у шлюбі з 28.12.2023, від вказаного шлюбу дітей не мають. Шлюбні стосунки між нею та відповідачем припинені в липні 2024 року через відсутність взаєморозуміння та наявність різних поглядів на життя. Оскільки примирення неможливе, просила шлюб між нею та відповідачем розірвати. Ухвалою судді від 19.12.2024 відкрите провадження у порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін. Ухвалою суду від 10.03.2025 постановлено провести заочний розгляд справи. Позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити, шлюб між сторонами розірвати, проти заочного рішення не заперечувала, розгляд справи проводити без її участі, про що надала заяву. Відповідач [PERSON] в судове засідання неодноразово не з`являвся, про місце та час судового розгляду повідомлений належним чином за зареєстрованим місцем проживання. Судова кореспонденція повернулася без вручення з відміткою про відсутнісь адресата за вказаною адресою, а тому вважається врученою у день проставлення у поштовому повідомленні цієї відмітки. Суд дійшов висновку, що згідно\~ст. 280 ЦПК України\~необхідно провести заочний розгляд справи. Розглянувши матеріали справи, судом встановлено наступне. Між сторонами 28.12.2023 зареєстрований шлюб у Світловодському відділі державної реєстрації актів цивільного стану в Олександрійському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м Одеса), актовий запис № 299. Від вказаного шлюбу дітей не мають. Як вбачається із позовної заяви, сторони разом не проживають, шлюбні відносини між ними припинені, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Відповідно до частини 1 ст. 24, частин 3, 4 ст. 56, ст.ст. 109, 110, 112, 114 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до роз`яснень викладених у пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.200 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Із матеріалів справи слідує складення між сторонами по справі напружених стосунків. Шлюбні відносини не підтримують і не мають бажання дійти примирення. Позивачка на розірванні шлюбу наполягає і на примирення не згодна. Відповідач ніяких пояснень щодо проводу розірвання шлюбу не надав. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивачка скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги заяву позивачки, суд вважає, що причини, що спонукають її наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Відповідно до частини 3 ст. 105 Сімейного кодексу України України шлюб припиняється унаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного кодексу України. Судом з`ясовано, що волевиявлення позивачки, яка наполягає на задоволенні позову, є її свідомим вибором, зробленим без будь-якого зовнішнього впливу чи примусу. Відповідач також не заперечував проти розірвання шлюбу. За таких обставин, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін в розумінні ст. 112 Сімейного кодексу України, а тому позов підлягає задоволенню. Спору про розподіл майна суду не заявлено. Згідно частин 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: (1) у разі задоволення позову - на відповідача; (2) у разі відмови в позові - на позивача; (3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача на користь позивачки слід стягнути сплачений нею судовий збір за подання позову до суду у розмірі 1211 грн 20 коп. На підставі частини 2\~ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Outcome: approved