Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-03 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Іннова Фінанс" (далі - ТОВ "Іннова Фінанс") звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за договором позики. В обґрунтування позову вказано, що 28.05.2024 між ТОВ "Іннова Фінанс" та відповідачем [PERSON] було укладено договір надання грошових коштів у позику № 4118840524 в електронній формі з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, на підставі якого відповідач отримав позику в розмірі 8 000,00 грн, з строком повернення 360 днів, зі сплатою стандартної процентної ставки у розмірі 1,5 % на день у межах строку кредитування, зниженої процентної ставки у розмірі 1,05 % на день, якщо позичальник 27.06.2024 сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, зі сплатою неустойки за прострочення погашення позики. Відповідач взяті на себе зобов`язання за вказаним договором позики не виконав. Заборгованість відповідача [PERSON] за цим договором позики складає у загальному розмірі 33 240,00 грн, з яких: 8 000,00 грн - заборгованість за тілом позики, 21 240,00 грн - заборгованість за відсотками за користування позикою, 4 000,00 грн - неустойка за кожен день прострочення повернення позики та/або прострочення сплати процентів у строки. Посилаючись на вказане, позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь заборгованість за договором надання грошових коштів у позику № 4118840524 від 28.05.2024 у загальному розмірі 33 240,00 грн та понесені у справі судові витрати у вигляді сплаченого судового збору за подання позову до суду у розмірі 2 422,40 грн. Ухвалою судді Диканського районного суду Полтавської області від 10.12.2024 вказаний позов прийнято до провадження і справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та без проведення судового засідання, за наявними у справі матеріалами. У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Відповідач [PERSON] надав суду відзив на позов, в якому просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. У відзиві відповідач вказав, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що наявна у матеріалах справи паперова роздруківка договору позики створювалася у порядку, визначеному Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг" та що цей договір підписувався електронним підписом сторін договору (з можливістю ідентифікувати підписантів договору), який є обов`язковим реквізитом електронного документа. Наявна у матеріалах справи паперова копія договору позики не може вважатися електронним документом (копією електронного документа), оскільки не відповідає вимогам статтей 5, 7 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", та не є належним доказом укладення цього договору між ним та позивачем. Відповідач вказує, що він не укладав договір позики, роздруківку якого долучено до позову, відповідно він не погоджував несправедливу відсоткову ставку та інші кабальні умови кредитування. У матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази часу та способу генерування одноразового ідентифікатора, його направлення йому, відповідачу, підтвердження ним пропозиції щодо укладення договору, зокрема довідка про ідентифікацію клієнта, хронологія вчинення дій щодо укладення договору позики у формі електронного правочину тощо. Позивачем не надано належних доказів, якими можуть бути виключно первинні документи бухгалтерського обліку, які б підтверджували факт перерахування йому кредитних коштів, наявність та розмір заборгованості за договором позики. Вимога про нарахування та сплату відсотків, які є явно завищеними, не відповідає передбаченим ч. 3 ст. 509, ч. 1, 2 ст. 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Відповідач просив зменшити розмір відсотків щонайменше до заявленого позивачем розміру заборгованості за тілом позики у сумі 8 000,00 грн, що дозволить хоча б частково відновити справедливість. Заявлена позивачем позовна вимога про стягнення з нього неустойки за прострочення сплати позики у розмірі 4 000,00 грн не підлягає задоволенню, адже він не погоджував такої умови договору та відповідно до п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, позичальник звільняється від обов`язку сплати на користь позикодавця неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Позивач ТОВ "Іннова Фінанс" надав суду відповідь на відзив, у якому вказано, що позичальником [PERSON] під час укладення договору позики від 28.05.2024 пройдено ідентифікацію шляхом використання Системи BankID Національного банку (цей спосіб ідентифікації прописаний у п. 2.17. Договору). Під час ідентифікації позичальника [PERSON] з документів, створених на матеріальних носіях, та/або електронних даних було забезпечено однозначне встановлення фізичної особи, зокрема отримано інформацію щодо прізвища, ім`я та по батькові, а саме: [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] . При реєстрації та входу в особистий кабінет позичальника при укладенні договору № 4118840524, відповідачем було використано фінансовий номер телефону [NUMBER] та адресу електронної пошти - [INFO] Саме на цю електронну адресу був відправлений та доставлений одноразовий ідентифікатор (i51jh4us8), яким був підписаний договір про надання грошових коштів у позику № 4118840524 від 28.05.2024. Таким чином, [PERSON] договір позики від 28.05.2024 підписано одноразовим ідентифікатором (i51jh4us8), надісланим смс-повідомленням на належну відповідачу електронну адресу (romanmuronenko3142@gmail.com), та отримано на свій рахунок кошти у розмірі 8 000,00 грн, а отже акцептовано умови договору позики. Отже, договір позики від 28.05.2024 укладений у повній відповідності з чинним законодавством, зокрема зі ст. 207 Цивільного кодексу України та Законом України "Про електронну комерцію". Враховуючи вищевикладене, на підставі ч. 1 ст. 81 ЦПК України, сторона позивача вважає недостатніми заперечення відповідача щодо укладення з ним договору позики від 28.05.2024, оскільки вони обґрунтовані лише недодержанням на думку [PERSON] форми укладення такого договору (що є невірним) та суб`єктивним повідомленням відсутності факту такого укладання. Пункти 1 та 2 частини 12-ї статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" чітко регулюють та визначають відповідь на дане питання, оскільки відповідно до них електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями. Документ сформований в системі "Електронний суд" 06.01.2025 підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, а кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Формулювання ж відповідача щодо наявності серед додатків до позовної заяви лише паперової копії електронного договору № 4118840524 від 28.05.2024 є хибними, оскільки останній наявний в матеріалах справи № 529/1082/24, і цілком логічним є те, що фізично сама судова справа, з якою будь-яка зі сторін може ознайомитись безпосередньо у приміщенні суду, містить договір у виді паперової роздруківки, оскільки справи ведуться і зберігаються саме у паперовому виді, а подальші документи провадження підшиваються до справи секретарем судового засідання. Квитанція EasyPay до платіжної інструкції № 19871-1354-111149026 (ID платежу: 1415452292) про перерахування коштів від 28.05.2024, долучена позивачем, є достовірним доказом, оскільки містить усі необхідні реквізити, а саме: номер, дату здійснення операції, суму видачі коштів, призначення платежу із зазначенням фінансового номеру [PERSON] та скороченого рахунку отримувача, - і не може не враховуватись до уваги судом лише через наявність суб`єктивних заперечень зі сторони відповідача. Додатково інформація про картковий рахунок, дату та час перерахування коштів міститься у розділі 11 договору позики. ТОВ "ФК "Контрактовий дім" співпрацює з ТОВ "Іннова Фінанс", як клієнтом, на підставі договору № 160523/1 від 16.05.2023 про надання послуг в системі EasyРау. Видача коштів за договором позики була здійснена безготівково, шляхом перерахування коштів на платіжну картку № [NUMBER] через технологічного партнера ТОВ "ФК "Контрактовий дім" (сервіс EasyPay). Номер картки, на яку було здійснено перерахування коштів за договором, в особистому кабінеті відповідач самостійно додав як таку, на яку бажає отримати кредитні кошти, і саме на цю картку № [NUMBER] відповідачем було отримано суму позики у розмірі 8 000,00 грн. ТОВ "Іннова Фінанс" не має обов`язку надавати повні реквізити банківської картки у зв`язку з тим, що відповідно до п. 64 розділу 3 Постанови Правління НБУ № 164 від 29.07.2022 "Про затвердження Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів" (яка діяла на час укладення договору позики від 28.05.2024), суб`єкт господарювання зобов`язаний не копіювати платіжний інструмент чи його реквізити стороною. Відповідач не лише прямо не вказав на неотримання вищезазначених коштів, але разом з тим й не долучив до відзиву на позов жодних банківських виписок на підтвердження того, що такого перерахування коштів не було, та/або не долучив доказів, що могли б слугувати підтвердженням вчинення щодо нього шахрайських дій у випадку, якщо [PERSON] договір про надання грошових коштів у позику № 4118840524 від 28.05.2024 із ТОВ "Іннова Фінанс" не укладався. Пункт 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України виключено відповідно до Закону України № 3498-IX від 22.11.2023 "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг". На підставі змін, за договорами укладеними з 24.01.2024, кредиторам дозволено здійснювати нарахування неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання зобов`язань. На доводи відповідача щодо несправедливої процентної ставки позивач вважає за необхідне звернути увагу суду щодо несвоєчасності такої думки, оскільки укладення договору позики не є актом примусових дій з боку товариства, а тільки добровільною згодою між позичальником та кредитодавцем. Відтак, якщо [PERSON] , як свідома дієздатна особа, станом на 28.05.2024, вважав умови кредитування, передбачені договором позики від 28.05.2024, неправомірними, він міг відмовитись від підписання цього договору та подальшого отримання від ТОВ "Іннова Фінанс" кредитних коштів. Без введення позичальником відповідних даних, здійснення його верифікації, переданням ним для отримання товариством персональних даних з метою укладення договору позики, таке укладення договору є неможливим. А в матеріалах справи, безпосередньо у відзиві на позовну заяву, відсутні будь-які докази протиправності дій третіх осіб стосовно відповідача, які стосуються підписання договору позики. Відповідач [PERSON] заперечення на відповідь на відзив суду не надав. Враховуючи, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та без проведення судового засідання, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд дійшов такого висновку. З матеріалів справи вбачається, що 28.05.2024 між ТОВ "Іннова Фінанс" та відповідачем [PERSON] було укладено договір надання грошових коштів у позику № 4118840524 в електронній формі з використанням відповідачем електронного підпису з одноразовим ідентифікатором i51jh4us8, на підставі якого відповідач отримав позику для власних споживчих потреб в розмірі 8 000,00 грн, із строком повернення 360 днів, зі сплатою стандартної процентної ставки у розмірі 1,5 % на день у межах строку кредитування, зниженої процентної ставки у розмірі 1,05 % на день, якщо позичальник 27.06.2024 сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, зі сплатою неустойки за прострочення погашення позики - штрафу у розмірі 28 % від суми простроченого платежу, сума неустойки не може перевищувати половину суми кредиту, одержаної позичальником за цим договором /а.с. 14-24/. Також відповідач підписав електронним підписом з одноразовим ідентифікатором i51jh4us8 Додаток 1 до вказаного вище договору позики, в якому теж були зазначені вище вказані умови надання та повернення позики, а саме Графік платежів /а.с. 24-25/. Крім цього, відповідач підписав електронним підписом з одноразовим ідентифікатором eiaffif4r Паспорт споживчого кредиту до вказаного вище договору позики, в якому теж були зазначені вище вказані умови надання та повернення позики /а.с. 28-31/. Відповідно до роздруківки переписки електронною поштою, наданої ТОВ "Іннова Фінанс", позичальник [PERSON] 28.05.2024 отримав одноразові ідентифікатори i51jh4us8 та eiaffif4r для підписання договору позики та паспорта споживчого кредиту на вказану ним електронну пошту [INFO] /а.с. 41/. 28 травня 2024 року відповідач [PERSON] отримав за вказаним вище договором позики кошти в розмірі 8 000,00 грн на зазначену ним банківську картку № [NUMBER] , що підтверджується наявною у матеріалах справи квитанцією до платіжної інструкції № 19871-1354-111149026, відповідно до якої ТОВ "Фінансова компанія "Контрактовий Дім", відповідно до умов, укладеного ним договору з ТОВ "Іннова Фінанс" № 160523/1 від 16.05.2023, перерахувало на цю картку відповідача кредитні кошти від ТОВ "Іннова Фінанс" у розмірі 8 000,00 грн /а.с. 9-12, 27/. Факт перерахування кредитних коштів від ТОВ "Іннова Фінанс" на банківську картку відповідача [PERSON] за вказаним вище договором позики у розмірі 8 000,00 грн також підтверджується наявною у матеріалах справи довідкою ТОВ "ФК "Контрактовий дім" від 03.01.2025 за вих. № 7/6893 про успішність перерахування 28.05.2024 цих коштів на картку відповідача № [NUMBER] /а.с. 78/. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статтей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. В статті 3 Закону України "Про електрону комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно ч. 1 ст. 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення ч. 1 ст. 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Також, відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги". Нормою статті 11 ЗУ "Про електронну комерцію" передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Також, приписами ст. 12 цього Закону передбачено поняття "підпис у сфері електронної комерції". Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно з ст. 640 ЦК України - договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно з ст. 642 ЦК України - відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Як вбачається зі змісту укладеного 28.05.2024 між ТОВ "Іннова Фінанс" та відповідачем [PERSON] договору позики, цей договір відповідно до вимог чинного законодавства підписано відповідачем за допомогою електронного підпису з одноразовим ідентифікатором. Матеріалами справи підтверджується, що кредитні кошти у розмірі 8 000,00 грн за цим договором позики були перераховані на вказаний відповідачем банківський рахунок. З матеріалів справи вбачається, що при укладенні договору позики відповідач своїм електронним підписом підтвердив, що він згодний з усіма умовами цього договору, зокрема порядком надання та повернення позики, наданою сумою позики, строком її повернення, розміром відсотків за її користування. Дослідивши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що твердження відповідача про те, що він не укладав та не підписував договору позики і не отримував кредитні кошти за ним у розмірі 8 000,00 грн є безпідставними та необґрунтованими, так як спростовуються матеріалами справи. Дослідивши матеріали справи, виходячи з положень чинного законодавства, яким регулюється укладення електронного правочину з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, алгоритму дій, які мають бути здійснені позичальником для укладення такого правочину (зокрема того, що без надання позичальником своїх персональних даних, відомостей про банківську картку, на яку мають перераховуватися кредитні кошти, відповідних паролів авторизації неможливе укладення договору), суд дійшов висновку, що відповідачу не могло б бути перераховано ці кредитні кошти без засвідчення ним своїм електронним підписом укладеного договору позики в електронній формі. Суд вважає безпідставними твердження відповідача про те, що він не отримував кредитних коштів, адже це спростовується наявними у матеріалах справи довідкою про перерахування кредитних коштів на вказану відповідачем банківську картку [NUMBER] та квитанцією до платіжної інструкції, які взаємоузгоджуються з іншими доказами у справі. Суд вважає необґрунтованим твердження відповідача про те, що неповністю вказаний у договорі та квитанції до платіжної інструкції про перерахування кредитних коштів номер банківської картки, на яку повинні були перераховуватися такі кошти, свідчить про неправильність та незаконність складення цих документів і неможливість достовірного встановлення того, на яку саме картку і кому перераховано кошти, адже відповідно до вимог чинного законодавства решта цифр банківської картки не вказується з огляду на банківську таємницю. Крім того, суд зауважує, що вказуючи на те, що він не укладав договір позики, не отримував кредитні кошти, взагалі не реєструвався та не отримував електронного підпису з використанням одноразового ідентифікатора з метою оформлення позики, при цьому не надав суду жодних доказів того, що він звертався до поліції із заявою про вчинення стосовно нього шахрайських чи будь-яких інших протиправних дій, пов`язаних із оформленням цієї позики. Також відповідач не надав суду жодних доказів, які б підтверджували те, що він звернувся до суду із позовом про визнання недійсним чи нікчемним вказаного вище договору позики. Згідно з викладеним позивачем у позовній заяві розрахунком, заборгованість відповідача [PERSON] за договором позики від 28.05.2024 становить на день підготовки позову 33 240,00 грн, з яких: 8 000,00 грн - заборгованість за тілом позики, 21 240,00 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом (8 000,00 грн х 1,5 % х 177 днів, проценти нараховувалися по 21.11.2024 включно), 4 000,00 грн - неустойка за кожен день прострочення повернення позики та/або прострочення сплати процентів у строки. Судом встановлено та не заперечувалося відповідачем, що останній не погасив позивачу заявлену заборгованість за договором позики в загальному розмірі 33 240,00 грн. Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а якщо у зобов`язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Частиною 1 ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Враховуючи те, що позивачем підтверджено факт укладення відповідачем [PERSON] із ТОВ "Іннова Фінанс" договору позики від 28.05.2024 № 4118840524, отримання відповідачем коштів позики у розмірі 8 000,00 грн, порядок і розмір нарахування заборгованості за тілом позики, яку не сплачено боржником в обумовлені строки, в свою чергу відповідачем не спростовано розмір використаних кредитних коштів та заявленого позивачем розміру заборгованості за тілом позики, суд дійшов висновку, що позов в цій частині підлягає задоволенню у повному обсязі та вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ "Іннова Фінанс" за вказаним договором позики заборгованість за тілом позики у розмірі 8 000,00 грн. Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за відсотками за користування позикою у розмірі 21 240,00 грн, суд дійшов такого висновку. Із змісту договору позики від 28.05.2024 та зокрема п. 2.7 цього договору вбачається, метою отримання кредиту є споживчі (особисті) потреби, тобто зазначений договір є договором про споживчий кредит. Відповідно до п. 2.6.1 договору позики від 28.05.2024 стандартна процентна ставка становить 1,5 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 2.5 цього Договору (360 днів). Однак, згідно з ч. 5 ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування" максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Зміни до вказаної статті набули чинності з 22.12.2023 відповідно до Закону України № 3498-IX "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг". При цьому ст. 58 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, натомість відповідачу нараховувалися відсотки понад 1% в день (1,5 %). Процентна ставка позивачем не змінювалася відповідно до змін у Законі і нарахування здійснювалося всупереч законодавству. Враховуючи, що Законом України від 22.11.2023 №3498-ХІ "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" передбачено те, що він набирає чинності 24 грудня 2023 року, а договір позики було укладено 28 травня 2024 року, тобто після набрання чинності цим Законом, до спірних правовідносин підлягає застосуванню частина п`ята статті 8 Закону України "Про споживче кредитування". Також суд враховує, що пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України "Про споживче кредитування" передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Перехідні положення законопроекту застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту. Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Договір надання грошових коштів у позику № 4118840524 укладено 28 травня 2024 року, тобто після внесення змін до Закону України "Про споживче кредитування", а тому умова договору щодо встановлення денної процентної ставки на рівні 1, 5 % є нікчемною в силу положень ч. 5 ст. 8 та ч. 5 ст. 12 Закону України "Про споживче кредитування". З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість вимоги ТОВ "Іннова Фінанс" та вважає за необхідне стягнути з відповідача заборгованість за відсоткамиза користування позикою з розрахунку розміру денної процентної ставки 1 %, що становить 14 160,00 грн (8 000,00 грн х 1 % х 177 днів = 14 160,00 грн). Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача неустойки за кожен день прострочення повернення позики та/або прострочення сплати відсотків у строки у розмірі 4 000,00 грн, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. У п. 7.3 договору позики від 28.05.2024 визначено, що у разі невиконання або неналежного виконання Позичальником зобов`язань згідно Договору, уключаючи прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, визначених Графіком платежів, з наступного календарного дня Позичальник повинен виплатити Товариству штраф у розмірі 28% від суми простроченого платежу (частини суми кредиту, визначеної Графіком платежів, та нарахованих процентів), за кожен факт такого прострочення. Згідно з п. 7.4 договору позики за порушення Позичальником строків повернення позики та/або прострочення сплати процентів у строки, визначені Договором, Позикодавець має право стягнути з Позичальника пеню за кожен день прострочення у розмірі подвіи?ноі? обліковоі? ставки Національного банку Украі?ни, що діяла у період прострочення, але не більше ніж 15% від суми простроченого платежу. Відповідно до п. 7.5 договору позики нарахування неустойки здійснюється Товариством з урахуванням обмежень встановлених Законом України "Про споживче кредитування" та Законом України "Про захист прав споживачів". Сукупна сума неустойки (штраф, пеня), нарахована за порушення Позичальником зобов`язань за цим Договором, не може перевищувати половину суми кредиту, одержаної Позичальником за цим Договором. Із змісту договору позики від 28.05.2024 та зокрема п. 2.7 цього договору вбачається, метою отримання кредиту є споживчі (особисті) потреби, тобто зазначений договір є договором про споживчий кредит. Законом України № 3498-IX від 22.11.2023 "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", який набрав законної сили 24.12.2023, виключено пункт 6-1 розділу IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про споживче кредитування" щодо звільнення позичальників на період воєнного стану в Україні від сплати неустойки (штрафів, пені) за прострочення виконання зобов`язання за договором про споживчий кредит. На підставі внесених змін, за договорами, укладеними з 24.01.2024, кредиторам дозволено здійснювати нарахування неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання зобов`язань. Разом з цим, пунктом 18 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Станом на день ухвалення рішення у справі ще не прийнято Закон про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо приведення у відповідність до Закону України "Про споживче кредитування", проект якого за № 11180 від 15.04.2024 знаходиться на розгляді у Верховній Раді України. Таким чином, на день ухвалення рішення у справі є чинним пункт 18 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України, відповідно до якого у період дії воєнного стану в Україні та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування позичальник звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику). Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 22.06.2021 у справі № № 334/3161/17, провадження № 14-188 цс 20, невідповідність окремих положень спеціального закону положенням кодексу не може бути усунено шляхом застосування правила, за яким із прийняттям нового нормативно-правового акта автоматично призупиняє дію акт (його окремі положення), який був чинним раніше. Кодекс є основним актом цивільного законодавства, тому будь-які зміни в регулюванні однопредметних правовідносин можуть відбуватися лише з одночасним внесенням змін до нього відповідно до порядку, встановленого кодексом. Суб`єкт законодавчої ініціативи зобов`язаний разом із законопроєктом про інакше регулювання цивільних відносин подати проєкт про внесення відповідних змін до ЦК. Якщо ж ЦК не змінився, колізійний принцип lex posterior derogat priori, за яким пізніший закон скасовує попередній, не застосовується. Норма ЦК превалює над однопредметною нормою іншого нормативно-правового акта, який має юридичну силу закону України. Спеціальні норми закону можуть містити уточнювальні положення, проте не можуть прямо суперечити положенням ЦК України. Якщо Цивільний кодекс України та інший нормативно-правовий акт, що має юридичну силу закону України, містять однопредметні норми, що мають різний зміст, то пріоритетними є норми Цивільного кодексу України. Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки та оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" запроваджено воєнний стан на всій території України з 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжувався та триває донині. Враховуючи те, що договір позики між [PERSON] та ТОВ "Іннова Фінанс" було укладено 28 травня 2024 року, тобто під час дії воєнного стану в Україні, неустойка за прострочення погашення позики нарахована позивачем під час дії воєнного стану, який триває донині, станом на день ухвалення рішення у справі чинним є пункт 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, відповідно до якого у період дії воєнного стану в Україні позичальник звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) і ця норма ЦК України є пріоритетною та превалює над нормою Закону України "Про споживче кредитування", відповідно до якої за договорами, укладеними з 24.01.2024, кредиторам дозволено здійснювати нарахування неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання зобов`язань, суд вважає за необхідне відмовити у повному обсязі у задоволенні позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача неустойки за кожен день прострочення повернення позики та/або прострочення сплати відсотків у строки у розмірі 4 000,00 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відсоток задоволеності позовних вимог складає 66,67 %, тому до стягнення з відповідача [PERSON] на користь ТОВ "Іннова Фінанс" підлягає стягненню судовий збір за подання позову в розмірі 1 615,01 грн (2 422,40 грн х 66,67 % = 1 615,01 грн). На підставі викладеного,

Outcome: partial