Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-11 00:00:00

МтСБУ звернулося до суду з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу та судових витрат. Позивач в\~своїх позовних\~вимогах посилався\~на те,\~що 09.01.2023\~ приблизно\~ 14.40\~годині водій\~ [PERSON] \~( [INFO] ,\~РНОКПП:\~ [NUMBER] ),\~керуючи автомобілем\~ВАЗ 210700-20,\~н/з\~ [NUMBER] \~рухаючись по\~вул.\~Ярослава Мудрого\~в м.\~Краматорську,\~у напрямку\~вул.\~Дружби,\~яка є\~головною відносно\~вул.\~Я.Мудрого,\~ігноруючи вимоги\~дорожнього знаку\~"Надати\~перевагу в\~русі",\~а саме\~діючи в\~порушення п.\~16.11\~ПДР України,\~не переконавшись\~у безпеці\~свого подальшого\~руху,\~не передбачаючи\~можливості настання\~суспільно небезпечних\~наслідків своїх\~дій,\~хоча повинен\~був і\~мав їх\~передбачити,\~не приділив\~належної уваги\~тому,\~що його\~дії не\~створять небезпеки\~іншим учасникам\~дорожнього ружу,\~не прийняв\~вчасно необхідні\~і достатні\~заходи,\~спрямовані на\~забезпечення безпеки\~дорожнього руху\~й недопущенню\~виникнення небезпечної\~ситуації і\~його переростання\~в ДТП,\~на перехресті\~нерівнозначних доріг,\~рухаючись по\~другорядній дорозі\~не надав\~дорогу автомобілю\~SUZUKI\~GRAND\~VITARA,\~/ [NUMBER] \~під керуванням\~ [PERSON] ,\~що рухався\~головною дорогою,\~вирушив через\~вказане перехрестя,\~що у\~свою чергу,\~привело до\~виникнення аварійної\~ситуації та\~переростання її\~в ДТП.\~В результаті\~чого зазначені\~транспортні засоби\~отримали механічні\~пошкодження. Ухвалою Індустріального\~районного суду\~м.\~Дніпропетровська від\~21\~березня 2023\~року по\~справі №202/4227/23,\~провадження №1-кп/202/506/2023\~суддя Шофаренко\~Ю.Ф.,\~яка не\~оскаржувалася і\~набрала сили\~29.03.2023\~року,\~водія [PERSON] \~звільнено від\~кримінальної відповідальності\~за скоєне\~правопорушення,\~передбачене ч.1\~ст.\~286\~КК України\~у зв?язку\~з примиренням\~з потерпілою. Кримінальне провадження\~№12023052390000063\~від 09.01.2023\~року відносно\~ [PERSON] \~за обвинуваченням\~у вчиненні\~злочину,\~передбаченого ч.1\~ст.286\~КК України\~закрито. Ухвалою Індустріального\~районного суду\~м.\~Дніпропетровська від\~21\~березня 2023\~року по\~справі №202/4227/23\~зокрема встановлено,\~що порушення\~водієм автомобіля\~«ВАЗ 210700-20»\~номерний знак\~ [NUMBER] \~ [PERSON] \~вимог п.16.11\~Правил дорожнього\~руху України\~знаходяться в\~причинно-наслідковому\~зв?язку з\~настанням даної\~дорожньо-транспортної\~події та\~спричиненими [PERSON] \~тілесними ушкодженнями. Дії [PERSON] \~кваліфіковані за\~ч.1\~ст.286\~КК України. Дані ЄБД\~МТСБУ(\~http://www.mtsbu.ua/ua/\~)\~не містять\~підтвердження,\~що на\~момент ДТП,\~транспортний засіб,\~ВАЗ 210700-20,\~н/з\~ [NUMBER] \~був забезпечений\~договором ОСЦПВВНТЗ,\~а також\~відомостей,\~що водій\~ [PERSON] \~підпадає під\~норму п.13.1\~ст.13\~Закону №1961,\~немає. Цивільно-правова\~відповідальність водія\~ [PERSON] \~була забезпечена\~чинним договором\~ОСЦПВВНТЗ серія\~ЕР/\~210503277\~(дія\~з 11.08.2022\~року по\~10.08.2023\~року),\~страховик -\~ПРАТ СК\~"ВУСО",\~відомості внесенні\~в ЄЦБД\~МТСБУ. З метою отримання відшкодування (регламентної виплати), [PERSON] , який є власником КТЗ SUZUKI GRAND VITARA, н/з [NUMBER] , на підставі ст. ст.33, 35, п.41.1 ст.41 Закону № 1961-IV, звернувся до МТСБУ: з повідомленням про ДТП від 11.01.2023 року (зареєстровано справу МТСБУ: 89612) та з заявою на виплату страхового відшкодування від 11.01.2023 року. В зв?язку з цим, для забезпечення необхідних дій для урегулювання страхового випадку, МТСБУ було надано звіт від СОЮЗ ЕКСПЕРТІВ УКРАЇНИ. Про огляд пошкодженого автомобіля SUZUKI GRAND VITARA, н/з [NUMBER] , [PERSON] , сповіщалася електронним повідомленням. 27.01.2023\~року за\~адресою:\~м.\~Краматорськ,\~п.\~Лазурний,\~штраф стоянка,\~проводився огляд\~пошкодженого автомобіля\~за участі\~оцінювача,\~експерта [PERSON] ,\~володаря КТЗ\~ [PERSON] ,\~Відповідач [PERSON] \~на огляд\~пошкодженого автомобіля\~не з`явився.\~Відповідно до\~Звіту №05/23\~експертного автотоварознавчого\~дослідження від\~30.01.2023\~року,\~оцінювачем визначено:\~ринкову вартість\~досліджуваного автомобіля\~на момент\~пошкодження -\~355447,00\~грн.;\~вартість відновлювального\~ремонту складає\~581974,22\~грн.;\~-\~коефіцієнт фізичного\~зносу -\~0,7;\~-\~вартість відновлювального\~ремонту,\~з урахуванням\~коефіцієнту фізичного\~зносу -\~238028,60\~грн.\~з урахуванням\~ПДВ.\~Відповідно до\~Звіту №05/23\~експертного автотоварознавчого\~дослідження від\~30.01.2023\~року,\~оцінювачем визначено:\~ринкову вартість\~досліджуваного автомобіля\~на момент\~пошкодження -\~355447,00\~грн.;\~вартість відновлювального\~ремонту складає\~581974,22\~грн.;\~-\~коефіцієнт фізичного\~зносу -\~0,7;\~-\~вартість відновлювального\~ремонту,\~з урахуванням\~коефіцієнту фізичного\~зносу -\~238028,60\~грн.\~з урахуванням\~ПДВ.\~Відповідно до\~постановами Правління\~Національного банку\~України від\~30\~травня 2022\~року №\~108\~"Про\~деякі питання\~здійснення обов?язкового\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів"\~та №\~109\~"Про\~розміри страхових\~сум за\~договорами обов?язкового\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів"\~затверджено:\~розміри страхових\~сум за\~договорами обов?язкового\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів,\~укладеними після\~набрання чинності\~правління Правління\~Національного банку\~України від\~30\~травня 2022\~року №109\~"Про\~розміри страхових\~сум за\~договорами обов?язкового\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів"\~(з\~01\~липня 2022\~року)\~:\~за шкоду,\~заподіяну майну\~потерпілих,\~у розмірі\~160000\~гривень на\~одного потерпілого;\~за шкоду,\~заподіяну життю\~та здоров?ю\~потерпілих,\~у розмірі\~320000\~гривень на\~одного потерпілого. Відповідно документів\~наданих МТСБУ,\~ [PERSON] \~за проведення\~експертизи заплатив\~експерту Синельник\~А.I.\~-\~3100\~грн. 27.03.2023 року, МТСБУ, визначило розмір регламентної виплати в розмірі 163100,00 грн., що підтверджується Довідкою МТСБУ про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих №1 від 27.03.2023 року. 29.03.2023 року, МТСБУ, на підставі ст.41 Закону №1961-IV, зазначеної довідки МТСБУ, було прийнято Наказ МТСБУ №3/5518 від 29.03.2023 року «Про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих» про виплату відшкодування [PERSON] в сумі розмірі 163100,00 грн. МТСБУ перерахувало потерпілому, [PERSON] , суму відшкодування у розмірі 163100,00 грн. (сто шістдесят три тисячі сто гривень 00 копійок), що підтверджується платіжним дорученням №824974 від 30.03.2023 року. Таким чином, фактичні витрати МТСБУ на відшкодування витрат пов`язаних з регламентною виплатою по страховому випадку складають в сумі 163100,00 грн. (сто шістдесят три тисячі сто гривень 00 копійок). Отже, позивачем були понесені витрати, пов`язані з регламентною виплатою, в розмірі 163000,00 грн., а також судові витрати. Представник позивача через систему «Електронний суд» надіслав заяву в якій просив розгляд справи провести без його участі, позов підтримує, просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] надав заяву до канцелярії суду в якій просив розгляд справи без його участі, винести рішення на розсуд суду. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і підлягаючими задоволенню. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. В судовому засіданні встановлено, що 09.01.2023 приблизно 14.40 годині водій [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] ), керуючи автомобілем ВАЗ 210700-20, н/з [NUMBER] рухаючись по вул. Ярослава Мудрого в м. Краматорську, у напрямку вул. Дружби, яка є головною відносно вул. Я.Мудрого, ігноруючи вимоги дорожнього знаку "Надати перевагу в русі", а саме діючи в порушення п. 16.11 ПДР України, не переконавшись у безпеці свого подальшого руху, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, хоча повинен був і мав їх передбачити, не приділив належної уваги тому, що його дії не створять небезпеки іншим учасникам дорожнього ружу, не прийняв вчасно необхідні і достатні заходи, спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху й недопущенню виникнення небезпечної ситуації і його переростання в ДТП, на перехресті нерівнозначних доріг, рухаючись по другорядній дорозі не надав дорогу автомобілю SUZUKI GRAND VITARA, / [NUMBER] під керуванням [PERSON] , що рухався головною дорогою, вирушив через вказане перехрестя, що у свою чергу, привело до виникнення аварійної ситуації та переростання її в ДТП. В результаті чого зазначені транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 березня 2023 року по справі №202/4227/23, провадження №1-кп/202/506/2023 суддя Шофаренко Ю.Ф., яка не оскаржувалася і набрала сили 29.03.2023 року, водія [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за скоєне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 286 КК України у зв?язку з примиренням з потерпілою. Кримінальне провадження №12023052390000063 від 09.01.2023 року відносно [PERSON] за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України закрито. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 березня 2023 року по справі №202/4227/23 зокрема встановлено, що порушення водієм автомобіля «ВАЗ 210700-20» номерний знак [NUMBER] [PERSON] вимог п.16.11 Правил дорожнього руху України знаходяться в причинно-наслідковому зв?язку з настанням даної дорожньо-транспортної події та спричиненими [PERSON] тілесними ушкодженнями. Дії [PERSON] кваліфіковані за ч.1 ст.286 КК України. В порушення умов Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» цивільно-правову відповідальність відповідача за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на момент ДТП застраховано не було, про що свідчить відсутність інформації щодо страхування даного транспортного засобу в Єдиній централізованій базі даних МТСБУ. Також встановлено, що [PERSON] , який є власником КТЗ SUZUKI GRAND VITARA, н/з [NUMBER] , звернувся до МТСБУ з заявою про відшкодування заподіяної шкоди. Відповідно до постановами Правління Національного банку України від 30 травня 2022 року № 108 "Про деякі питання здійснення обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та № 109 "Про розміри страхових сум за договорами обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" затверджено: розміри страхових сум за договорами обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеними після набрання чинності правління Правління Національного банку України від 30 травня 2022 року №109 "Про розміри страхових сум за договорами обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (з 01 липня 2022 року) : за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у розмірі 160000 гривень на одного потерпілого; за шкоду, заподіяну життю та здоров?ю потерпілих, у розмірі 320000 гривень на одного потерпілого. Відповідно документів наданих МТСБУ, [PERSON] за проведення експертизи заплатив експерту Синельник А.I. - 3100 грн. 29.03.2023 року, МТСБУ, на підставі ст.41 Закону №1961-IV, зазначеної довідки МТСБУ, було прийнято Наказ МТСБУ №3/5518 від 29.03.2023 року «Про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих» про виплату відшкодування [PERSON] в сумі розмірі 163100,00 грн. МТСБУ перерахувало потерпілому, [PERSON] , суму відшкодування у розмірі 163100,00 грн. (сто шістдесят три тисячі сто гривень 00 копійок), що підтверджується платіжним дорученням №824974 від 30.03.2023 року. Отже, позивачем були понесені витрати, пов`язані з регламентною виплатою, в розмірі 163000,00 грн. Згідно пп. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у п. 13.1 ст. 13 цього Закону. Після виплати вказаної суми позивач відповідач не сплатив, виник спір. Таким чином неправомірними діями відповідача, пов`язаними з використанням джерела підвищеної небезпеки (транспортного засобу) [PERSON] було завдано майнової шкоди та прямих збитків, які знаходяться в безпосередньому причинному зв`язку зі вказаними діями відповідача і підлягають повному відшкодуванню за рахунок винної особи. Позивач згідно платіжної інструкції № 824974 від 30 березня 2023 року виплатив [PERSON] суму страхового відшкодування відповідно до закону в межах закону і збитків в повному обсязі в розмірі 163100 грн.. Після виплати вказаної суми відповідач не сплатив її позивачу. В добровільному порядку питання не вирішене, виник спір і позивач вимушений був звертатися з позовом до суду. Згідно ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Згідно статті 22.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Після виплати вказаного страхового відшкодування позивач отримав право вимоги до винуватця ДТП (відповідача) на підставі наступних норм законодавства: згідно ст. 1188 ЦК України шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Згідно ст. 27 Закону України «Про страхування» (та ст. 993 ЦК України) до страховика, який здійснив виплату страхового відшкодування за договором майнового страхування в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ч. 2. ст. 38 Закону № 1961-IV МтСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Умовами ч. 1 ст. 36 Закону України «Про ОСЦПВ» передбачено, що рішення про здійснення страховою відшкодування приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника. Положеннями п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про ОСЦПВ» на страховика (у випадках передбачених ст. 41 нього Закону МТСБУ) покладено обов`язок протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 нього Закону, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Відповідно до пп. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону України «Про ОСЦПВ», МтСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у п. 13.1 ст. 13 цього Закону. Положеннями ч. І ст. 1191 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Таким чином, у відповідності до пп. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону України «Про ОСЦПВ» та ч. 1 ст. і 191 ЦК України у Моторного (транспортного) страхового бюро України виникло право зворотної вимоги до винної особи. Таким чином відповідач, особа, що спричинила завдання збитки, зобов`язаний відшкодувати в порядку зворотної вимоги шкоду завдану власнику транспортного засобу «КТЗ SUZUKI GRAND VITARA», н/з [NUMBER] - [PERSON] .. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. За приписами ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ч. 3, 6 ст. 13 ЦК України «Межі здійснення цивільних прав»: не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п`ятою цієї статті, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом. Відповідно до рішення «Проніна проти України» № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, п. 1 статті 6 Конвенції ( 995_004 ) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Згідно до ст. 19 Конституції України ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законом. Згідно ст. 82 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Вирішення даної цивільної справи та прийняття відповідного обґрунтованого по ній рішення неможливе без встановлення фактичних обставин, вибору норми права та висновку про права та обов`язки сторін. Всі ці складові могли бути з`ясовані лише в ході доказової діяльності, метою якої є, відповідно до ЦПК, всебічне і повне з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин. Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. 43, 49 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст. 43 ЦПК України), так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу. Слід також зазначити, що відповідач в разі наявності труднощів щодо витребування доказів по справі, відповідно до статті 84 ЦПК України, міг би скористатися своїм процесуальним правом та звернутися до суду з відповідним клопотанням про витребування доказів. Але в даному разі цього зроблено не було. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності. Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об`єктивні підстави вважати, що позов підлягає задоволенню повністю. Тобто, відповідач повинен довести, що його дiями не було порушено його права або права позивача. Однак, жодних доказiв відповідачем до суду не надано. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивач заперечує будь-якi домовленості i зобов`язання стосовно відповідача (крім передбачених законом) відносно суми позову, предмета спору, а відповідача не довів незаконність дій позивача. Твердження можливе відповідача про наявнiсть будь-яких iнших зобов`язань стосовно позовних вимог - є припущенням. Не може суд прийняти до уваги можливе не визнання відповідачем позовних вимогах, оскільки вона спростовується вищенаведеним і нічим об`єктивно не підтверджена. Позовні вимоги не уточнювалися, зустрічні вимоги не заявлено. Відповідно до ч, І ст. 133 ЩІК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Положеннями ч. 1 ст. 1 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що судовий збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат. Відповідно до пп. 1) гг, 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, ставка судового збору встановлюється в розмірі 1.5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 176 ЦПК України, у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцентному) порядку. При таких обставинах суд вважає можливим стягнути з відповідача [PERSON] на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України завдану шкоду в порядку регресу у розмірі 163100 грн. і витрати на судовий збір 3028 грн. 00 коп., а всього стягнути 166128 грн.. Таким чином, викладені позивачем обставини знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, позовна заява ґрунтується на законі та підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved