Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-04 00:00:00

Стислий виклад позиції заяника. У квітні 2024 року [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просила суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме: факт родинних відносин між [PERSON] , [INFO] та її двоюрідним братом [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування заяви [PERSON] зазначає, що у січні-лютому помер її двоюрідний брат [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді квартири, що знаходиться по [ADDRESS] . У межах строку, передбаченого ст. 1270 ЦК України, заявниця, як єдина спадкоємиця за законом найближчої черги, звернулась до Шостої Дніпровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом після померлого двоюрідного брата. 14 лютого 2014 року позивач звернулась до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Однак, на свою заяву вона отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії через те, що вона не змогла надати нотаріусу документи які підтверджують родинний зв`язок з її двоюрідним братом [PERSON] . На даний момент позивачу вдалось зібрати всі документи, проте свідоцтво про народження її дядька - [PERSON] , який був рідним братом її батька - [PERSON] , та відповідно батьком померлого [PERSON] , внаслідок неналежних умов зберігання, перебуває у такому стані, що його важко прочитати. Саме тому нотаріусом і було відмолено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину. Актових записів щодо народження [PERSON] в архівах не збереглось. Єдиним письмовим доказом того, що [PERSON] і батько позивача - [PERSON] народженні одними батьками ( [PERSON] та [PERSON] ) є свідоцтво про народження її батька - [PERSON] та свідоцтво про народження її дядька - [PERSON] , але воно погано збереглось. Довідка про народження дядька позивача виготовлена на бланку серії [NUMBER] , також на цій посвідці від руки зазначено № [NUMBER] , видана 01.11.1956 року і цей бланк, хоча і у поганому стані але зберігся, однак рукописний текст, у якому зазначаються прізвище ім`я та по батькові її дядька, його дата народження а також прізвища імена по батькові його батька хоча і читаються, але фрагментарно. Встановлення факту родинного зв`язку позивачу потрібно для того, щоб вона мала можливість отримати спадщину після смерті двоюрідного брата. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська цивільну справу направлено за підсудністю до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області (а.с. 24). Ухвалою суду від 01 травня 2024 року відкрите окреме провадження у справі (а.с. 31). Ухвалою суду від 24 червня 2024 року зобов`язано державного нотаріуса Шостої Дніпровської державної нотаріальну контори Еремеєву А.В. надати копію спадкової справи заведеної після смерті [PERSON] , померлого [INFO] (а.с. 35). Заяви сторін. В судовому засіданні [PERSON] підтримала заяву, надала пояснення по суті обставин викладених у ній, наполягала на її задоволенні. Представник заявника підтримав заявницю та просив задовольнити вимоги [PERSON] . Заінтересована особа - державний нотаріус Шостої дніпровської державної нотаріальну контори Еремеєва А.В. у судове засідання не з`явилась, подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти заяви не заперечувала (а.с. 38). Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] надала покази, які повністю підтверджують всі обставини викладені заявником. Суд, вислухавши пояснення заявника, допитавши свідка та дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків. Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно із пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно із частиною першою та другою статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів осіб, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право. Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні. Таким чином, в порядку окремого провадження розглядаються справи за заявою фізичних осіб про встановлення фактів, якщо встановлення фактів не пов`язується з наступним вирішенням спору про право і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. За умовами пункту 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення факту родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Судом встановлено, що у січні-лютому 2023 року помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 17 травня 2023 року, актовий запис № 665 (а.с. 13). Після смерті відкрилась спадщина, в тому числі, яке знаходиться і на території Самарівського району Дніпропетровської області. Заявниця [PERSON] 14.0.2023 року звернулась до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , однак постановою нотаріуса їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину(а.с. 60). В судовому засіданні заявниця зазначила, що є двоюрідною сестрою [PERSON] по лінії батька. Пояснила, що згідно свідоцтва про народження її дядька - [PERSON] , який був рідним братом її батька - [PERSON] та відповідно батьком померлого [PERSON] , внаслідок неналежних умов зберігання, перебуває у такому стані, що його важко прочитати. У неї є свідоцтво про народження її батька - [PERSON] та свідоцтво про народження її дядька - [PERSON] , але воно погано збереглось. Довідка про народження дядька позивача виготовлена на бланку серії [NUMBER] , також на цій посвідці від руки зазначено № [NUMBER] , видана 01.11.1956 року і цей бланк, хоча і у поганому стані але зберігся, однак рукописний текст, у якому зазначаються прізвище ім`я та по батькові її дядька, його дата народження а також прізвища імена по батькові його батька хоча і читаються, але фрагментарно. Допитана в судовому засіданні свідок: [PERSON] підтвердила, що, дійсно, померлий [PERSON] , який помер у січні-лютому 2023 року є родичем, а саме, двоюрідним братом заявниці [PERSON] по лінії батька. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , останній помер [INFO] , виданого 16 жовтня 2021 року, про що зроблений актовий запис № 1858 (а.с. 13). [PERSON] є сином [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про його народження (а.с. 17). [PERSON] є дочкою [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про її народження та свідоцтво про укладення шлюбу (а.с. 15,16). Єдиним письмовим доказом того, що [PERSON] і батько позивача - [PERSON] народженні одними батьками ( [PERSON] та [PERSON] ) є свідоцтво про народження її батька - [PERSON] та свідоцтво про народження її дядька - [PERSON] (а.с.14). Судом досліджений оригінал Довідки про народження дядька позивача, яка виготовлена на бланку серії [NUMBER] , також на цій посвідці від руки зазначено № [NUMBER] , видана 01.11.1956 року. Цей бланк, хоча і у поганому стані але зберігся саме у заявниці, рукописний текст, у якому зазначаються прізвище ім`я та по батькові її дядька, його дата народження а також прізвища імена по батькові його батька хоча дійсно читаються, але фрагментарно (а.с. 18). Між тим, зазначений у заяві факт, про встановлення якогозаявлено вимоги, крім показань свідка, підтверджуються копіями: свідоцтва про народження заявниці, де батько зазначений [PERSON] (а.с.15), паспорта заявниці (а.с. 7-9), свідоцтва про шлюб (а.с.16) та іншими матеріалами справи у їх сукупності. Наведені документи та показання свідка підтверджують, що померлий у січні-лютому 2023року [PERSON] , [INFO] , був двоюрідним братом [PERSON] . Згідно зі ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. За змістом ст. ст. 76, 89, 95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази як кожен окремо, так і в їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми для прийняття рішення у справі по суті. Юридичні факти це життєві обставини чи факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин. Однак не всі життєві обставини є юридичними фактами. Життєві факти (обставини) стають юридичними фактами внаслідок визнання їх такими державою і закріплення в законі. У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Статтею 315 ЦПК України визначено перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які підлягають розгляду судом у порядку окремого провадження. Даний перелік не є вичерпним, і у судовому порядку можуть бути встановлені й інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не передбачено іншого порядку їх встановлення. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника тощо. Заявниками у справі про встановлення факту родинних відносин можуть бути, зокрема, спадкоємці померлої особи, які мають право на спадщину як за законом, так і за заповітом, і для яких у зв`язку із встановленням факту родинних відносин мають настати певні юридичні наслідки. Наведена правова позиція суду узгоджується із правовими висновками Великої Палати Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2019 року по справі № 320/948/18, Верховного Суду у постановах від 08 грудня 2021 року по справі № 543/271/20, від 24 грудня 2021 року по справі № 935/1386/20, від 26 січня 2022 року по справі № 568/310/21, від 26 січня 2022 року по справі № 282/976/20, п. 7 постанови Пленум Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року № 5, листом Верховного Суду України від 01 січня 2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення». Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає, що із наданих заявницею та досліджених судом документів, показів свідка, допитаного у судовому засіданні, факти родинного зв`язку між заявницею та померлим [PERSON] , є доведеними. Враховуючи викладене, зважаючи на те, що заявниця не має іншої можливості, крім в судовому порядку встановити факт родинних відносин з метою одержання свідоцтва про спадщину, суд вважає, що подана заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved