Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-03 00:00:00

Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «САНФОРД КАПІТАЛ» звернувся в суд із позовом до відповідачки [PERSON] із вимогами стягнути з неї на користь позивача заборгованість за договором №D44.00211.005044060 від 20.03.2019 року у розмірі 43\~993,11 грн., а також судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2\~422,40 грн., витрати на оплату послуг поштового зв`язку, витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката у сумі 7200,00 грн. В обґрунтування заявлених вимог у позові вказано, що 20.03.2019 року між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №D44.00211.005044060, відповідно до умов якого банк перерахував на поточний банківський рахунок відповідачки грошові кошти у сумі 28700,00 грн. Відповідачка виконала свої зобов`язання за договором частково та за весь строк користування кредитом сплатила на користь банку лише 11\~164,00 грн, у зв`язку із чим станом 20.03.2024 року має заборгованість перед банком у розмірі 43\~993,11 грн, з яких: 27\~316,09 грн заборгованість за основним боргом; 16\~667,02 грн заборгованість за нарахованими відсотками. Між ПАТ «Ідея Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Сонаті» 16.11.2023 року укладено договір факторингу №16/11-23 за яким право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №D44.00211.005044060 від 20.03.2019 року перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Сонаті». 29.12.2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «Сонаті» та ТОВ «Санфорд Капітал» укладено договір факторингу №29/12-23, згідно якого ТОВ «Фінансова компанія «Санфорд Капітал» набуло право вимоги і є поточним кредитором щодо заборгованості боржників, у тому числі й [PERSON] . З огляду на наведене, позивач вважає, що його порушені права мають бути захищені у судовому порядку, шляхом стягнення з відповідачки в його користь заборгованості за згаданим кредитним договором. У судове засідання представник позивача ТОВ «Санфорд Капітал» не з`явився, подав заяву, у якій просив розгляд справи проводити за його відсутності, не заперечив щодо ухвалення заочного рішення у справі. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлена про час та місце його проведення; відзив на позовну заяву не подала, як і заяв з приводу участі у справі. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснював. Ухвалою суду від 04 березня 2025 року вирішено розглядати справу заочно. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав. Приписами ст.\~6\~ЦК України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно з п. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Згідно положень ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Судом встановлено таке: Між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] 20 березня 2019 року укладено кредитний договір №D44.00211.005044060 (с.с.91-94). Кредитний договір був підписаний відповідачкою власноручно. Від імені Банку договір підписаний з використанням аналогу власноручного підпису уповноваженої особи Банку та відтиску печатки банку, відтворених за допомогою технічного пристрою відповідно до публічної оферти АТ «Ідея Банк» від 16 вересня 2015 року. Позичальник надав письмову заяву про акцепт вказаної публічної оферти. Відповідно до п.1.1. Кредитного договору банк надає Позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 28700,00 гривень, включаючи витрати на страховий платіж, а Позивальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості) згідно з умовами цього Договору. Відповідно до умов договору кредит надається шляхом зарахування коштів на банківський рахунок Позичальника, що відкривається Банком. У п.1.2 Кредитного договору сторони погодили, що строк кредитування становить 60 місяців ддя підписання Договору, тобто до 20.03.2024 року включно. Згідно п.1.3.,\~1.4. Кредитного договору\~Позичальник за\~користування кредитом\~сплачує банку\~річну змінювану\~процентну ставку,\~яка на\~день укладення\~Кредитного договору\~становила 20% річних. Відповідно до п.2.5. Кредитного договору нарахування процентів здійснюється два рази на місяць за методом «факт/факт». Базою для нарахування процентів є неповернена сума кредиту. Відповідно до\~п.2.1. Кредитного договору Позичальник повертає кредит разом з процентами в 60 щомісячних внесках згідно Графіку щомісячних платежів. Одночасно з укладенням Кредитного договору відповідачка уклала з ПАТ "Страхова компанія "УНІКА Життя" договір від 20.03.2019 року добровільного страхування життя. Розмір страхового внеску за цим договором страхування становить 3075.0 гривень. Вигодонабувачем за цим договором страхування є Банк. За умовами Кредитного договору, а саме п.1.13., Позивальник доручив Банку та дав розпорядження переказати страховику в безготівковій формі кредитні кошти в частині суми вказаного платежу. У відповідності до приписів Закону України «Про споживче кредитування» при укладенні Кредитного договору Банком була доведена до відома Позивальника інформація про умови кредитування, розмір реальної річної процентної ставки, орієнтовну загальну вартість кредиту, що підтведжується власноручним підписом Позивальника під текстом Договору, а також під текстом Паспорту споживчого кредиту. Після укладення Кредитного договору Банк свої зобов`язання виконав і перерахував на банківський поточний рахунок відповідачки грошові кошти в сумі 28700,00 гривень, з яких був сплачений на рахунок ПАТ "Страхова компанія "УНІКА Життя" страховий платіж від імені Позивальника в сумі 3075.0 гривень, що підтверджується випискою з банківського рахунку Позивальника, а також відповідними ордерами-розпорядженнями на перерахування коштів. У подальшому відповідачка виконала свої зобов`язання з повернення суми кредиту разом з процентними платежами лише частково. Згідно виписки по рахунку, відповідачка за весь строк з моменту укладення Кредитного договору і до моменту звернення з цим позовом сплатила Банку лише 11164.0 гривень. Останній платіж проведено 21.12.2019 року. Строк на який було надано кредит за Договором сплив 20.03.2024 року. Після закінчення строку кредиту кредитор не здійснював нарахування процентів за користування кредитними коштами, не - враховував штрафні санкції та комісії. Між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Оптіма Факторинг» 19 грудня 2023 року укладено договір факторингу №19/12-2023, відповідно до умов якого АТ «Ідея Банк» відступило, а ТОВ «Оптіма Факторинг» прийняло права вимоги до боржників АТ «Ідея Банк». Між ПАТ «Ідея Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Сонаті» 16.11.2023 року укладено договір факторингу №16/11-23 за яким право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №D44.00211.005044060 від 20.03.2019 року перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Сонаті». У подальшому, 29.12.2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «Сонаті» та ТОВ «Санфорд Капітал» укладено договір факторингу №29/12-23, згідно якого ТОВ «Фінансова компанія «Санфорд Капітал» набуло право вимоги і є поточним кредитором щодо заборгованості боржників, в тому числі і [PERSON] . У зв`язку із невиконанням відповідачкою зобов`язань за договором кредиту, остання станом на 20.03.2024 року має заборгованість у розмірі 43\~993,11 грн, з яких: 27\~316,09 грн заборгованість за основним боргом; 16\~667,02 грн заборгованість за нарахованими відсотками. Відповідно до ст.\~526\~ЦК\~України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання в порушення умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), що встановлено ст. 610 ЦК України. Згідно ст.\~611\~ЦК\~України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Зі змісту ч.1 ст.\~625\~ЦК\~України вбачається, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ст.\~629\~ЦК\~України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Беручи до уваги, що у відповідачки утворилась заборгованість за кредитними договорами у зв`язку із його неналежним виконанням, зібрані у справі докази та їх належна оцінка, вказують на наявність підстав для задоволення позову про стягнення заборгованості з відповідача на користь позивача. Статтею 141 ЦПК України\~встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Як вбачається з наданої платіжної інструкції №11713 від 07.06.2024 року позивач за подання даного позову до суду, сплатив судовий збір в розмірі 3028,00 грн., що підлягає відшкодуванню, шляхом його стягнення із відповідачки на користь позивача. Щодо заявленої вимоги про стягнення з відповідачки витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає таке. За змістом статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 60 ЦПК України). За змістом статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 зазначеного Закону). Відповідно до частин 1 та 3 (пункт 1) статті 133та частин 1 - 3 ст.137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У постанові Верховного суду від 09 березня 2021 року (справа № 200/10535/19-а) Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зазначив, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи. Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Судом встановлено, що між позивачем ТОВ «Санфорд Капітал» та Адвокатським об`єднанням «Альянс ДЛС» укладено договір про надання правничої допомоги №1/04 від 01.04.2024 року. Згідно акту приймання-передачі послуг з правничої допомоги від 10 травня 2024 року Адвокатське об`єднання «Альянс ДЛС» надало ТОВ «Санфорд Капітал» такі послуги: проведення юридичного та фінансового аналізу 1200, 00 грн, складання, підписання та подання до суду позовної заяви 6000,00 грн. Клопотання про зменшення розміру витрат на оплату правничої допомоги, у порядку, передбаченому ч.6 ст.137 ЦПК України, відповідачкою не заявлено. Оскільки понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу є документально підтверджені, суд дійшов висновку, що вимога про їх стягнення є обґрунтованою та підлягає задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved