Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-11 00:00:00

в Острозький районний суд Рівненської області з позовною заявою про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором від 11.01.2024 в розмірі 17490 грн. звернулося ТОВ "ФК "ЕЙС". В обґрунтування\~позовних вимог\~посилається на\~те,\~що 11.01.2024\~між відповідачкою\~таТОВ "КАЧАЙ ГРОШІ" в електронній формі було укладено договір кредитної лінії 300-10904230, відповідно до якого відповідачка отримала кредит в розмірі 5000 грн. строком на 240 днів, зі сплатою 5% одноразової комісії та 2,4% (стандартна процентна ставка) або 1,5% (знижена процентна ставка) річних. Позивач зазначає, що свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачці кредит у встановленому розмірі. Відповідачка, в свою чергу, зобов`язання по кредитному договору не виконала, у зв`язку з чим допустила заборгованість в розмірі 17490 грн., з яких: 5250 грн. прострочене тіло кредиту; 12240 грн. - прострочена заборгованість по процентам. Зазначає,\~що на\~підставі договору\~про відступлення\~права вимоги №22-01/2024 від 22.01.2024 від ТОВ "КАЧАЙ ГРОШІ" до ТОВ "МАКС КРЕДИТ" перейшло право вимоги до відповідачки за кредитним договором №00-10904230 від 11.01.2024. 16.08.2024 між ТОВ "МАКС КРЕДИТ" та ТОВ "ФК "ЕЙС" було укладено договір факторингу №1682024-МК/ЕЙС, відповідно до якого останнє набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №00-10904230 від 11.01.2024. Таким чином, ТОВ "ФК "ЕЙС" набуло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №00-10904230 від 11.01.2024 в розмірі 17490 грн. Просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором, а також понесені судові витрати. Ухвалою Острозького районного суду Рівненської області від 10.02.2025 відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, відповідачці було встановлено строк протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження для подачі відзиву на позовну заяву. Вказаною ухвалою витребувано від АТ КБ "ПРИВАТ БАНК" відомості про перерахування [PERSON] кредитних коштів. Крім того вказаною ухвалою залучено до участі в справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ТОВ "КАЧАЙ ГРОШІ" та ТОВ "МАКС КРЕДИТ", визначено їм строк для надання суду пояснень щодо позову. Відповідачка правом подати відзив не скористалася. Згідно ч.8 ст.178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Треті особи пояснення щодо позову не подали. Суд, розглянувши справу відповідно до ст.274-279 ЦПК України за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов ТОВ "ФК "ЙЕС" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає задоволенню, виходячи з наступного. В судове засідання представник позивача не з`явився, в поданій до суду заяві позов підтримав та просив розгляд справи проводити за його відсутності. Представники третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ТОВ "КАЧАЙ ГРОШІ" та ТОВ "МАКС КРЕДИТ" в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися у встановленому порядку. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи, відзиву на позовну заяву та заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження відповідачка не подавала. Правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49, 51 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України. Статтею 1054\~ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.627\~ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст.629\~ЦК України, укладений між сторонами договір є обов`язковим для виконання. Згідно з п.1 ч.2 ст.11 та ч.2 ст.509\~ЦК України зазначений договір є підставою виникнення зобов`язань. З матеріалів\~справи встановлено,\~що 11.01.2024\~між [PERSON] \~та ТОВ\~"КАЧАЙ\~ГРОШІ"\~в електронній\~формі було\~укладено договір\~кредитної лінії\~№00-10904230,\~відповідно до\~якого відповідачка\~отримала кредит\~в розмірі\~5000\~грн.\~строком на\~240\~днів,\~зі сплатою\~5%\~одноразової комісії\~та 2,4%\~(стандартна\~процентна ставка)\~або 1,5%\~(знижена\~процентна ставка)\~річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника за весь строк користування кредитом за стандартною ставкою кредиту становить 34050 грн. ТОВ "КАЧАЙ ГРОШІ" свої обов`язки виконало, надавши позичальнику в розпорядження грошові кошти, що підтверджується інформаційною довідкою ТОВ "ПЛАТЕЖІ ОНЛАЙН" та реєстром транзакцій до неї, відповідно до якого 11.01.2024 о 19:29 год. на маску картки клієнта [NUMBER] АТ КБ "ПРИВАТ БАНК" було здійснено успішну транзакцію типу "видача" грошових коштів в розмірі 5000 грн. Відповідно до довідки АТ КБ "ПРИВАТ БАНК", на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] , на яку 11.01.2024 здійснено переказ коштів на суму 5000 грн. В судовому засіданні з матеріалів справи встановлено, що відповідачка умови договору щодо повернення кредиту порушила, утворивши заборгованість по сплаті процентів за користування кредитними коштами та основного тіла кредиту. На підставі договору про відступлення права вимоги №22-01/2024 від 22.01.2024 від ТОВ "КАЧАЙ ГРОШІ" до ТОВ "МАКС КРЕДИТ" перейшло право вимоги до відповідачки за кредитним договором №00-10904230 від 11.01.2024. 16.08.2024 між ТОВ "МАКС КРЕДИТ" та ТОВ "ФК "ЕЙС" було укладено договір факторингу №1682024-МК/ЕЙС, відповідно до якого останнє набуло право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором №00-10904230 від 11.01.2024. Таким чином, ТОВ "ФК "ЕЙС" набуло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №00-10904230 від 11.01.2024 в загальному розмірі 17490 грн., що включає в себе 5250 грн. заборгованості за основною сумою боргу, 12240 грн. заборгованості за відсотками. Порядок укладання договорів в електронній формі визначено Законом України "Про споживче кредитування" та Законом України "Про електронну комерцію". Зокрема, в ст.13 Закону України "Про споживче кредитування" зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. З аналізу положень ст.11 Закону України "Про електронну комерцію" вбачається, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 цього Закону регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч.1 ст.12 Закону України "Про електронну комерцію", якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до п.12 ч.1 ст.3 Закону України "Про електронну комерцію", одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Таким ідентифікатором є CMC повідомлення з кодом, який зазначений у тексті договору у розділі Підписи сторін. Водночас, ст.202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до норм ст.205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. При цьому, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ст.207 ЦК України). Статтею 639 ЦК України визначено, що якщо сторони домовились укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. З аналізу вищевказаних норм вбачається, що договір кредитної лінії №00-10904230 від 11.01.2024 є письмовим правочином, який відповідає формі визначеній ст.207, 208, 1047, 1055 ЦК України. Даний договір відповідає вимогам ст.1054 ЦК України і доказів того, що він оспорювався відповідачкою не подано. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною 1 ст.1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ст.610, 612 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настало після прострочення. Згідно ст.617 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, відсутність у боржника відповідних коштів. Частиною 1 ст.625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Статтею 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] 11.01.2024 отримала у позику грошові кошти у ТОВ "КАЧАЙ ГРОШІ", але належним чином не виконала свої обов`язки за договором, у зв`язку з чим виникла заборгованість за основною сумою кредиту, а також заборгованість за відсотками. Кредитний договір, відповідно до умов якого [PERSON] отримала кредит в розмірі 5000 грн. було укладено строком на 240 днів та вказаним договором визначено дату повернення кредиту 07.09.2024, ним визначено розмір відсотків 2,40% за кожен день користування кредитом (стандартна процентна ставка) та 1,5% за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду.(знижена процентна ставка). Оскільки [PERSON] у визначений строк кредитні кошти не повернула, відсотки за користування кредитом не сплатила, то з неї слід стягнути заборгованість за кредитним договором №00-10904230 від 11.01.2025 в розмірі 17490 грн. При цьому судом береться до уваги і те, що розрахунок заборгованості за кредитним договором відповідачкою не оспорювався та те, що відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, та при цьому суд враховує, що фактично отримані та використані позичальником грошові кошти у добровільному порядку не повернуті, та згідно ст.530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення прав позивача, а відтак суд приходить до висновку, що банк вправі вимагати захисту своїх прав у судовому порядку шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів та відсотків за їх користування. Згідно ст.1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). З матеріалів справи вбачається, що, відповідно до договорів факторингу, ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЕЙС" набуло право грошової вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором №00-10904230 від 11.01.2024. Статтею 1082 ЦК України визначено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Водночас, в судовому засіданні встановлено, що відповідачка не виконала своїх грошових зобов`язань перед позивачем за кредитним договором №00-10904230 від 11.01.2024. При вирішенні зазначеного спору суд бере до уваги і те, що відповідачка належних доказів повернення грошових коштів за кредитним договором суду не подала. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача слід стягнути понесені витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн. Звертаючи до суду, позивач серед іншого просить стягнути з відповідача 7000 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Згідно положень ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін. Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до наданих доказів вбачається, що 22.11.2025 між ТОВ "ФК "ЕЙС" та адвокатським бюро "ТАРАНЕНКО ТА ПАРТНЕРИ" було укладено договір про надання правничої правової допомоги №2211/Е та адвокатське бюро взяло на себе зобов`язання надавати клієнту необхідну правничу допомогу. З акту прийому-передачі наданих послуг (який є невід`ємною частиною до за договору про надання правничої допомоги №2211/Е від 22.11.2024) встановлено, що ТОВ "ФК "ЕЙС" понесено 7000 грн. витрат на професійну правничу допомогу. При вирішенні заявлених вимог позивача в частині відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу у цивільній справі про стягнення заборгованості за кредитним договором суд також приймає до уваги позицію, викладену Верховним Судом у постановах від 07.11.2019 (справа №905/1795/18) та від 08.04.2020 (справа №922/2685/19), відповідно до яких суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved