Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що [INFO] померла його мати - [PERSON] , і після її смерті залишилося спадкове майно, а саме: квартира [ADDRESS] , яка належала на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 03 березня 2001 року приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області Мозгіною О.П., зареєстрованому в реєстрі №1054. Позивач у визначені законодавством строки прийняв спадщину шляхом подання заяви до Кропивницької міської нотаріальної контори N? 1. На підставі поданої ним заяви державним нотаріусом було відкрито Спадкову справу на майно померлої [PERSON] . Однак, після вивчення документів нотаріус видала йому постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії №45/02-31 від 16 січня 2024 року, у зв`язку з тим, що за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право власності на квартиру під [ADDRESS] , за [PERSON] не зареєстровано. Позивач позбавлений можливості захистити своє порушене право в інший спосіб, крім, як звернутися з позовом до суду про визнання права власності на спадкове майно. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19.06.2024 року цивільну справу за позовною заявою [PERSON] до Мелітопольської міської ради Запорізької області про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за заповітом, передано за підсудністю до Томаківського районного суду Дніпропетровської області. Ухвалою Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 31.07.2024 року вказану цивільну справу передано за підсудністю до Комунарського районного суду м. Запоріжжя. Ухвалою судді від 09.09.2024 позовну заяву [PERSON] до Мелітопольської міської ради Запорізької області про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за заповітом - залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків. Ухвалою судді від 25.09.2024 цивільну справу прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання, витребувано додаткові докази. Ухвалою суду від 19.12.2024 рокузакрито підготовче провадження у цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, на задоволенні позову наполягав. Відповідач у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не відомі, про дату і час розгляду справи був проінформований належним чином, правом надання відзиву на позов відповідач не скористався. Згідно ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, що передбачено статтею 1217 ЦК України. Відповідно до статті 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Як вбачається з копій свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно відділом реєстрації актів цивільного стану Олександрівського районного управління юстиції Кіровоградської області 13 березня 2006 року, актовий запис N? 202, позивач є сином [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , виданим 02 листопада 2023 року Подільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис про смерть № 7, поновлено від 02.11.2023 року. За життя померлій [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири посвідченого 03 березня 2001 року приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області Мозгіною О.П., зареєстрованому в реєстрі №1054 належала квартира під [ADDRESS] . Право власності було зареєстроване 13 березня 2001 року Мелітопольським міжміським бюро технічної інвентаризації. 09 грудня 2019 року приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області Земенковою Ю.А. був посвідчений заповіт, зареєстрований в реєстрі №4133 відповідно до якого [PERSON] все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті і на що вона за законом матиме право заповіла [PERSON] , який народився [INFO] в місті Кіровоград. 23.01.2023 позивач звернувся до Кропивницької міської нотаріальної контори N? 1 з заявою про прийняття спадщини після смерті його матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Постановою державного нотаріуса від 16.01.2024 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв`язку з тим, що за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право власності на квартиру під [ADDRESS] , за [PERSON] не зареєстровано. Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 39/2023 від 31.01.2023 після померлої [PERSON] , надісланої на запит суду Кропивницькою міською державною нотаріальною конторою № 1 , інші спадкоємці, окрім позивача, відсутні. Таким чином, дослідженими судом доказами підтверджено, що позивач, як єдиний спадкоємець за заповітом, прийняв спадщину, що відкрилася після смерті його матері - [PERSON] . Проте, у зв`язку з відсутністю відомостей у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, право власності на успадковане позивачем майно не було оформлено нотаріальною конторою. Як вбачаться з відповіді Департаменту реєстраційних послуг Мелітопольської міської ради Запорізької області від 05.12.2023 року, всі архівні інвентаризаційні справи на об`єкти нерухомості, розташовані в місті Мелітополі та у Мелітопольському районі, на сьогоднішній день перебувають у місті Мелітополі та спеціалісти департаменту позбавлені можливості надавати довідки про реєстрацію права власності на нерухоме майно станом на 01.01.2013, згідно з архівних даних, оскільки місто перебуває в окупації. Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»,- тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Датою початку тимчасової окупації є 20 лютого 2014 року. Датою початку тимчасової окупації Російською Федерацією окремих територій України є 19 лютого 2014 року. Окремі території України, що входять до складу Донецької та Луганської областей, є окупованими Російською Федерацією (у тому числі окупаційною адміністрацією Російської Федерації) починаючи з 7 квітня 2014 року. Зважаючи на те, що починаючи з березня 2022 року місто Мелітополь, де було зареєстровано та перебуває спадкове майно, є тимчасово окупованою Російською Федерацією територією України, зазначене унеможливило отримання позивачем свідоцтва про право на спадщину за законом за місцем відкриття спадщини. Відповідно до статті 1270 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Якщо спадкоємець протягом шести місяців не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв спадщину. Разом з цим, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк для подання ним заяви про прийняття спадщини. Не вимагається звернення до суду для визначення додаткового строку, достатнього для прийняття спадщини, якщо усі спадкоємці, які прийняли спадщину, подають нотаріусу письмову заяву про згоду на прийняття спадщини спадкоємцем, який пропустив строк для прийняття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертої статті 1273 ЦК України, а саме: фізична особа, цивільна дієздатність якої обмежена, може відмовитися від прийняття спадщини за згодою піклувальника й органу опіки та піклування (частина друга статті 1273 ЦК України); неповнолітня особа віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років може відмовитися від прийняття спадщини за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальника й органу опіки та піклування (частина третя статті 1273 ЦК України); батьки (усиновлювачі), опікун може відмовитися від прийняття спадщини, належної малолітній, недієздатній особі, лише з дозволу органу опіки та піклування (частина четверта статті 1273 ЦК України). Слід зауважити, що у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-IX, та протягом двох років з дня його припинення або скасування у випадку, якщо смерть фізичної особи зареєстрована пізніше ніж через один місяць з дня смерті такої особи або дня, з якого її оголошено померлою, строки, встановлені статтями статтями 1269, 1270, 1271, 1272, 1273, 1276, 1277, 1283, 1298 ЦК України, обчислюються з дня державної реєстрації смерті особи. При цьому часом відкриття спадщини вважається день смерті спадкодавця або день, з якого спадкодавця оголошено померлим, незалежно від часу державної реєстрації смерті (абзац перший пункту 20 Прикінцевих положень ЦК України). Положення абзацу першого пункту 20 Прикінцевих положень ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася після введення воєнного стану в Україні, до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини», а також до спадщини, яка відкрилася до введення воєнного стану, строк для прийняття якої не сплив до його введення, за умови, що свідоцтво про право на спадщину не було видано жодному зі спадкоємців (абзац другий пункту 20 Прикінцевих положень ЦК України). Судом на підставі досліджених доказів встановлено, що позивач 23.01.2023 звернувся до державного нотаріуса Кропивницької міської нотаріальної контори N? 1 із заявою щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на успадковане майно після смерті матері- [PERSON] , яка померла в м. Мелітполі Запорізької області [INFO] , смерть якої було зареєстровано в органах влади України пізніше, а саме: 02.11.2023, проте йому було відмовлено з тієї причини, що право власності на вказане майно не зареєстровано. Дані обставини підтверджують, що в нотаріальному порядку позивач позбавлений можливості оформити право власності на спадкове майно. Відповідно до абз. 3 п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до постанови Верховного Суду України від 23 січня 2013 року у справі №6-164цс12 у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України. Як вбачається зі змісту ст. 392 Глави 29 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати їм документа, який засвідчує його права власності. Відповідно до ст. 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з ст. 328 ЦК України право власності набувається в порядку, визначеному законом, та на підставах не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтями 1220, 1222, 1223 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини та право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово, кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Статтею 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. В силу приписів ч. 1 ст. 1268, ч. 1,5 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Статтею 1296 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У відповідності до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Отже дослідженими судом доказами підтверджено, що спірне майно належало спадкодавцю [PERSON] на праві приватної власності та перейшло у власність позивача, як спадкоємця за заповітом, який у визначені чинним законодавством порядку та строки прийняв спадщину. Оскільки позивач не має змоги в нотаріальному порядку оформити своє право на спадкове майно, тому належним правовим способом захисту його законних прав, як власника спадкового майна, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, є визнання за ним права власності. Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану в п. 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (заява від 10 лютого 2010 року № 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v.), серія A,303-A, п. 29). За встановлених обставин, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності суд дійшов висновку, що наявні законні підстави для задоволення позову та визнання права власності на спадкове майно: квартиру [ADDRESS] ,яка належала на [PERSON] . На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved