Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-16 00:00:00

заявник звернулася до суду із зазначеною вище заявою. Просила встановити факт належності їй правовстановлюючих документів, а саме: договору дарування частини будинку №8651 від 13.07.1971 та реєстраційного посвідчення, виданих на ім`я [PERSON] . Ухвалою суду від 08.01.2025 прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 25.02.2025 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. Від заявника у судове засідання надійшла заява про розгляд справи без її участі. Від представника Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності. Проти задоволення заяви не заперечив. Представник Сьомої Львівської\~державної нотаріальної\~контора Львівської\~областів судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №0610235726672. Вивчивши матеріали справи та додані до неї письмові документи, постановляючи рішення відповідно до ст.ст. 265, 319 ЦПК України, суд вважає, що заяву слід задоволити виходячи з наступних підстав. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, прізвищем, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У відповідності до абз. 1 п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року, при розгляді справ про встановлення факту, передбаченого п. 6 ч. 1 ст.256 ЦПК України, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Як вбачається з ПГУ серії [NUMBER] , заявнику 24.06.1997 видано зазначений паспорт на ім`я « [PERSON] », [INFO] , місце реєстрації: [ADDRESS] . Аналогічні відомості щодо імені заявника містяться у картці фізичної особи-платника податків, у свідоцтві про право приватної власності від 20.09.1974, висновку про визначення ідеальних часток у праві спільної сумісної власності від 1974 року, у свідоцтві про народження серії [NUMBER] від 31.01.1973, а також у пенсійному посвідченні № [NUMBER] . У свою чергу, реєстраційному посвідченні від 29.09.1971 та у договорі дарування на частину будинку № 8651 від 13.07.1971, предметом якого є частина будинку за адресою: [ADDRESS] , заявник зазначена як « [PERSON] ». Така розбіжність у імені заявника у зазначених вище документах унеможливлює можливості здійснення права на розпорядження власністю, що порушує її права як власника нерухомого майна. Згідно зі\~статтями 13,\~41 Конституції України\~держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути здійснене лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості Зважаючи на вищенаведене та беручи до уваги відомості, які містяться у письмових доказах долучених до матеріалів справи, суд приходить до висновку про підставність та обґрунтованість вимог заявника, у зв`язку з чим заяву задовольняє.

Outcome: approved