Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-04 00:00:00

Представник позивача КС «Центр фінансових послуг» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначив, що 22.06.2020 року між КС «Центр фінансових послуг» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит №В-28/050/20/190/99С про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у сумі 12\~952,69 грн.. Позивач виконав умови кредитного договору та перерахував кошти в сумі 12\~952,69 грн. згідно з його заяви від 22.06.2020 року на цільовий внесок в додатковий капітал. 22.06.2020 року від відповідача надійшла заява про повернення цільового внеску в додатковий капітал в сумі 12\~952,69 грн.. Позивач повернув відповідачу цільовий внесок в додатковий капітал, а останній його отримав. Проте, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав належним чином, кредитні кошти не повернув, тому станом на 27.10.2024 року у [PERSON] перед позивачем виникла заборгованість у сумі 23\~016,71 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту за період з 16.02.2023 року по 27.10.2024 року 4\~535,12 грн., заборгованість за відсотками за період з 16.02.2023 року по 27.10.2024 року 18\~481,59 грн.. У добровільному порядку сплатити наявну заборгованість позичальник відмовляється. Тому позивач просить стягнути з відповідача на користь КС «Центр фінансових послуг» заборгованість за договором у розмірі 23\~016,71 грн. та судові витрати по справі. Ухвалою Сквирського районного суду Київської області від 27.11.2024 р. у вказаній справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням, викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, звернулася до суду із заявою в якій просила розгляд справи проводити у її відсутності за наявними матеріалами справи, позовні вимоги підтримала, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив та не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, тому в силу вимог ч. 8\~ст. 178 ЦПК України\~суд вирішує справу за наявними у справі матеріалами. Згідно з вимогами ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений, не подав відзив і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідач повторно в судове засідання не з`явився, а позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів. Згідно з ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи та перевіривши їх доказами, суд доходить висновку, що позовна заява підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено,\~що22 червня 2020 року між КС «Центр фінансових послуг» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № В-28/050/20/190/99С про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (а.с. 6-8). Відповідно до п. 1.1. договору кредитодавець зобов?язується надати позичальнику кредит у сумі 12\~952,69 коп. на умовах строковості, зворотності, платності, цільового використання та забезпеченості, а позичальник зобов?язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, визначених цим договором. Відповідно до п.3.1 Кредитного договору кредит мав надаватися відповідачу у національній валюті, після підписання Договору готівкою в касі позивача або шляхом безготівкового перерахування коштів за дорученням відповідача, або шляхом спрямування суми виданого кредиту на цільовий внесок відповідача в додатковий капітал за його заявою. 22.06.2020 р. відповідач звернувся до КС «Центр фінансових послуг» із заявою про зарахування суми за кредитним договором № В-28/050/20/190/99С на добровільний цільовий внесок в додатковий капітал у сумі 12\~952,69 грн. (а.с. 10). Відповідно до довідки КС «Центр фінансових послуг» від 22.06.2020 р. сума 12\~952,69 грн. зарахована на добровільний цільовий внесок в додатковий капітал (а.с. 10). 22.06.2020 р. відповідач звернувся до позивача із заявою про повернення добровільного цільового внеску в додатковий капітал у сумі 12\~952,69 грн. (а.с. 11). Відповідно до видаткового касового ордеру від 22.06.2020 року позивач перерахував відповідачу грошові кошти за договором про споживчий кредит № В-28/050/20/190/99С (а.с. 11). Згідно з п. 3.2 плата за користування кредитом (проценти) становить 84 % річних. Тип процентної ставки фіксована. Збільшення процентної процентної ставки за договором можливе виключно за письмової згоди позичальника. Нарахування процентів за договором здійснюється на залишок кредиту за кожен день користування кредитом. Кількість днів у році приймається 365 (366 для високосного року). Визначені цим пунктом проценти за користування кредитом нараховується з наступного дня після дня надання кредиту позичальнику (перерахування на рахунок за дорученням позичальника або видачі готівкою, або спрямування суми виданого кредиту на добровільний цільовий внесок позичальника в додатковий капітал) до закінчення строку дії договору включно. Відповідно до п. 3.3 кредит надається строком на 60 (шістдесят) місяців. Сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюється згідно з графіком платежів. Згідно з п.3.4 сторони домовилися, що строк позовної давності за договором складає 10 (десять) років, у тому числі щодо неустойки. Відповідно до п. 7.1 цей договір набуває чинності з моменту його укладення і діє до 22 червня 2025 р. [PERSON] своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості не сплачував, тому позивачем була нарахована заборгованість станом на 27.10.2024 року в сумі 23\~016,71 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту за період з 16.02.2023 року по 27.10.2024 року 4\~535,12 грн., заборгованість за відсотками за період з 16.02.2023 року по 27.10.2024 року 18\~481,59 грн., що підтверджується наданим позивачем розрахунком (а.с. 4-5). Крім того, в розрахунку заборгованості позивачем зазначено, що питання про стягнення процентів в сумі 28\~455,09 грн. за період з 23.06.2020 р. по 15.02.2023 р. та прострочення тіла кредиту станом на 15.02.2023 р. в сумі 6\~693,52 грн. розглянуте в Сквирському районному суді Київської області. Сплата вказаних сум за рішенням суду врахована при обчисленні суми заборгованості. За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Позивачем доведено на підставі наданих доказів, що відповідачу були надані кредитні кошти, якими він користувався, однак допустив неналежне виконання своїх обов`язків, порушив умови договору щодо повернення кредитодавцеві суми позики та відсотків за користування нею. Доказів, які б спростовували правильність наданого розрахунку заборгованості за кредитним договором, відповідачем не надано, відтак розрахунок заборгованості є належним доказом. Згідно з положень ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, та кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Положеннями ч. 2 ст. 78 ЦПК України, визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. З огляду\~на викладені\~обставини,\~дослідивши матеріали\~справи та\~надані докази,\~суд дійшов\~висновку про\~задоволення позовних\~вимог та\~стягнення із\~відповідача на\~користь позивача\~заборгованість за\~договором про\~споживчий кредит\~№В-28/050/20/190/99С від 22.06.2020 року у розмірі 23\~016,71 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту за період з 16.02.2023 року по 27.10.2024 року 4\~535,12 грн., заборгованість за відсотками за період з 16.02.2023 року по 27.10.2024 року 18\~481,59 грн.. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. За змістом ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. У п 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 року, справа № 1-23/2009, щодо офіційного тлумачення положень статті 59 Конституції України (справа про право на правову допомогу), визначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Згідно зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Тобто, розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. При обчисленні гонорару слід керуватися зокрема умовами укладеного між замовником і адвокатом договору про надання правової допомоги (частина друга статті 137 ЦПК України, частина друга статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») (правовий висновок викладений у постанові Верховного суду від 03.02.2021 року у справі № 554/2586/16-ц). Представник позивача на підтвердження витрат на правову допомогу надала: копію договору про надання правничої допомоги від 22.10.2024 р., копію акту приймання передачі наданих послуг від 28.10.2024 р. до договору про надання правничої допомоги від 22.10.2024 р. та копію платіжної інструкції №117 від 29.10.2024 р., відповідно до яких визначено розмір витрат на правничу допомогу, який складає в сукупності 3 500,00 грн. (а.с. 12-15). Суд враховує правову позицію Верховного суду викладену у постановах від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, від 06.12.2019 у справі № 910/353/19, від 25.05.2021 у справі № 910/7586/19, від 24.01.2022 у справі № 757/36628/16-ц, від 26.07.2022 у справі № 910/1209/21, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 у постанові Верховного суду від 28.06.2023 року у справі № 463/2001/19, в яких зазначено, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Враховуючи вищезазначене,

Outcome: approved