Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-05 00:00:00

[PERSON] звернувся через систему «Електронний суд» до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з нього коштів у сумі 43313,75 грн. (в т. ч. 36800,00 грн. попередня оплата, 4917,35 грн інфляційні втрати, 1596,40 грн. 3 % річних) за період з 07.07.2023 по 01.12.2024. Позовні вимоги обґрунтовуються доводами про невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за усним договором підряду, укладеним між сторонами по справі 06.07.2023 (надалі - Договір), відповідно до якого відповідач зобов`язався провести будівельні роботи та завершити їх до 01.08.2023. Позивач посилається на те, що [PERSON] не виконав роботи за Договором, внаслідок чого несе відповідальність з повернення грошових коштів в сумі 36800,00 гривень (попередня оплата), сплачених позивачем на виконання Договору, а також інших нарахувань за предметом позову. Від позивача попередньо надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, відзив на позовну заяву не подав, тому суд ухвалює заочне рішення по справі. Дослідивши подані по справі доказові матеріали, суд констатує наступне. В матеріалах справи міститься розписка, зі змісту якої вбачається, що [PERSON] , [INFO] , мешканець [ADDRESS] , отримав від [PERSON] аванс у розмірі 36800 грн за роботу, яку мав виконати в майбутньому. Розписка містить підпис відповідача, а також дату - 06.07.2023 (а.с.17). При цьому у змісті розписки не деталізовано, яка саме «майбутня робота» мається на увазі. Також позивач надав Інформацію з Єдиного реєстру боржників щодо [PERSON] , однак така доказового значення в межах розгляду даної справи не має, оскільки містить інформацію про стягнення штрафів та коштів з відповідача в межах виконавчих проваджень, які не є предметом даного судового розгляду (а.с. 8-9). Приймаючи до уваги вищевказані обставини справи суд виходить також із того, що згідно з положеннями пункту 1 частини другої\~статті 11 Цивільного кодексу України\~підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до частини першої\~статті 626 Цивільного кодексу України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі статтею 638 Цивільного кодексу України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до частини першої\~статті 639\~Цивільного кодексу\~України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Статтею 641 Цивільного кодексу України\~регламентовано, що пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна зі сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Враховуючи зміст\~статті 640 Цивільного кодексу України\~та залежно від моменту виникнення цивільних прав і обов`язків у сторін договору, законодавець розрізняє договори консенсуальні і реальні. Консенсуальний договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідно до частин першої, третьої\~статті 837 Цивільного кодексу України\~за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Умова про предмет договору підряду є істотною. Предметом договору підряду є індивідуалізований результат праці підрядника, на який спрямована узгоджена воля сторін. Умова щодо предмета договору підряду уточнюється ціною підрядних робіт. Ціна договору підряду - це грошова сума, належна підрядникові за виконане замовлення. Відповідно до \~статті 843 Цивільного кодексу України\~у договорі підряду визначається або конкретна ціна роботи, або способи її визначення. Отже, ціна може бути визначена в тексті договору підряду безпосередньо, або у договорі підряду може зазначатися спосіб визначення ціни. Крім того, ціна у договорі підряду може бути визначена у кошторисі, який містить постатейний перелік затрат на виконання робіт та є додатком до договору та його невід`ємною частиною. Відповідно до \~статті 846 Цивільного кодексу України\~строки виконання роботи або її окремих етапів установлюються в договорі підряду. Якщо в договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту. Таким чином, закріплене у \~Цивільному кодексі України\~визначення договору підряду дає підстави для висновку про те, що це консенсуальний, двосторонній та оплатний договір. Причому консенсуальність договору підряду означає, що він визнається укладеним у момент одержання особою, яка направила оферту, акцепту. Подібні за змістом висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 523/6003/14-ц (провадження № 14-84цс18). Форма договору підряду може бути як усною так і письмовою, і визначається відповідно до положень статей\~ 205,\~207-209 Цивільного кодексу України. Відповідно до частини першої\~статті 205 Цивільного кодексу України\~правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Зі змісту частини першої\~статті 206 Цивільного кодексу України\~вбачається,\~що усно\~можуть вчинятися\~правочини,\~які повністю\~виконуються сторонами\~у момент\~їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність. Разом з тим, згідно з частиною першою\~ та другою статті 207 Цивільного кодексу України\~що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до\~статті 208 Цивільного кодексу України\~у письмовій формі належить вчиняти: 1) правочини між юридичними особами; 2) правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою\~статті 206 цього Кодексу; 3) правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою\~статті 206 цього Кодексу; 4) інші правочини, щодо яких законом встановлена письмова форма. Як на підставу для задоволення позову [PERSON] посилається на те, що відповідач отримавши аванс (попередню оплату) у сумі 36800,00 грн за усним договором підряду, що підтверджується його власноручно написаною розпискою, не розпочав будівельні роботи та не виконав їх. Таким чином, за доводами позивача попередню оплату відповідач набув безпідставно. Поряд з\~цим,\~суд \~виходить з\~того,\~що за змістом\~статті 12 Цивільного процесуального кодексу України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша\~ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України). Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами\~глави 83 Цивільного кодексу України. Відповідно до вимог\~\~частини першої\~ст. 1212 Цивільного кодексу України\~особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Загальна умова частини першої\~статті 1212 Цивільного кодексу України\~звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї статті тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених\~статтею 11 ЦК України). Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним. Тобто в разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна,\~статтю 1212 Цивільного кодексу України\~можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі (постанова ВСУ від 03.06.2015 року у справі №6-100цс15).\~\~ Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в незаборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків, зокрема, внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою\~статті 11 Цивільного кодексу України. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто, відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Отже, для виникнення зобов`язання, передбаченого\~статтею 1212 Цивільного кодексу України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося (постанова Верховного Суду від 30 серпня 2018 року\~\~в справі №334/2517/16-ц). Таким чином, суд приходить до висновку, що\~\~письмовий договір будівельного підряду\~\~між сторонами не укладався,\~\~натомість між позивачем та відповідачем була наявна усна домовленість, умови якої\~\~судом за результатами розгляду справи встановлені бути не можуть, оскільки у змісті розписки не конкретизовано, яку саме «майбутню виконану роботу» зобов`язався виконати відповідач на користь позивача. При цьому, в матеріалах справи відсутні\~\~докази\~\~які б свідчили про те, що сторонами\~\~були обумовлені всі істотні умови договору будівельного підряду, в зв`язку з чим,\~\~ такий договір не може вважатись укладеним й оцінка виконання умов неукладеного договору його сторонами неможлива.\~\~ Крім того, виходячи з аналізу змісту ст. 206 Цивільного кодексу України, в усній формі можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, натомість позивач посилається у змісті позову на те, що згідно з умовами Договору будівельні роботи мали бути виконані протягом певного строку та завершитися 01.08.2023. За таких\~обставин,\~слід констатувати,\~що\~\~ відповідачем\~були\~\~отримані від\~позивача\~\~грошові кошти\~на загальну\~суму 36800,00\~грн.\~за неукладеним\~належним чином\~договором,\~які до\~цього часу\~не повернуті,\~утримуються без\~достатньої правової\~підстави,\~а тому\~враховуючи закріплений\~у цивільному\~процесуальному законодавстві\~ принцип\~«jura\~novit\~curia»\~(суд\~знає закони),\~який полягає\~у самостійній\~кваліфікації судом\~правової природи\~відносин між\~позивачем та\~відповідачем,\~виборі й\~застосуванні відповідних\~норм права,\~суд вважає що до спірних правовідносин необхідно застосувати\~ положення ст. 1212\~\~Цивільного кодексу України. Враховуючи те, що в матеріалах справи відсутні докази повернення відповідачем грошових коштів позивачу, з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню безпідставно\~\~набуті кошти в сумі\~\~36800,00 грн. Згідно з приписами частини другої статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. З аналізу норми\~ст. 625 Цивільного кодексу України\~випливає, що у вказаній статті визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання\~незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Такий правовий висновок, викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року, провадження № 14-16цс18, в якій констатовано, що приписи\~статті 625 ЦК України\~поширюються на всі види грошових зобов`язань. Поряд з цим, заявляючи вимогу про стягнення з відповідача суми 4917,35 грн інфляційні втрати, 1596,40 грн 3 % річних, позивач за основу взяв період з 07.07.2023 по 01.12.2024, однак належним чином не обґрунтував чому для розрахунку взято вказаний період. Водночас, суд\~ вважає, що період прострочення виконання відповідачем зобов`язання розпочався з\~\~01.08.2023 року (строк до якого зобов`язання відповідача мало бути виконане за доводами [PERSON] ). Таким чином, вимоги позивача про стягнення інфляційних втрат та 3% річних підлягають частковому задоволенню за період з 01.08.2023 року по 01.12.2024 року. Інфляційні втрати суд розраховує за формулою: [Збитки від інфляції] = [Сума боргу] ? [Індекс інфляції] - [Сума боргу], де індекс інфляції - добуток щомісячних індексів за відповідний період. 36\~800,00 x 1.11635503 - 36\~800,00 =\~4\~281,86 грн. 3% річних суд розраховує за формулою: [Відсотки] = [Сума] ? 3% / 365 днів ? [Кількість днів]. - 01.08.2023 31.12.2023 = 462,77\~грн. (36\~800,00 x 3 % x 153 : 365 : 100) - 01.01.2024 -01.12.2024= 1013,51\~грн. (36\~800,00 x 3 % x 336 : 366 : 100) За таких обставин, позов слід задоволити частково та стягнути з відповідача на користь [PERSON] безпідставно\~\~набуті кошти в сумі\~\~36800,00 грн, а також інфляційні втрати в сумі 4281,86 грн та 3% річних в сумі 1476,28 грн за період 01.08.2023 по 01.12.2024. Відповідно до частини першої ст.\~141\~Цивільного процесуального\~кодексу України з відповідача підлягає до стягнення на користь позивача судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 952,05 грн., виходячи з розрахунку: 42558,14грн. (розмір задоволених позовних вимог) х 968,96 грн. (судовий збір) / 43313,75 грн. (розмір заявлених позовних вимог). На підставі наведеного та

Outcome: dismissed