Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-16 00:00:00

31 січня 2025 року ТОВ "ФК"КРЕДИТ-КАПІТАЛ" звернулось до Хмільницького міськрайонного суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позов мотивований тим, що 27 січня 2024 року між ТОВ "СЕЛФІ КРЕДИТ" та [PERSON] було укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 1263181. Оскільки термін повернення кредиту настав, а заборгованість у встановлений строк не була погашена, у відповідача станом на дату звернення до суду утворилась заборгованість в розмірі 51 500,00 грн, з яких 10 000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 36 500,00 грн - заборгованість за відсотками, 5 000,00 грн - заборгованість за штрафом. В ході укладення договору факторингу позивач набув права вимоги до відповідача за договором № 1263181 від 27 січня 2024 року. Враховуючи викладене, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість в розмірі 51 500,00 грн та вирішити питання про розподіл судових витрат. Ухвалою суду\~від 04\~лютого 2025\~року у\~справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач у встановлений судом строк надала відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги визнала в частині стягнення основної суми боргу в розмірі 10 000,00 грн, а також відсотків за користування кредитом в розмірі 10 000 грн., в решті позову просила відмовити. Відповідач зазначає, що заявлена позивачем до стягнення заборгованість за нарахованими процентами у розмірі 36 500,00 грн. не є співрозмірною сумі кредиту у розмірі 10000,00 грн, суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника як споживача послуг кредитної установи, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації у разі невиконання ним зобов`язань за кредитним договором. Також відповідач зазначив, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту переходу права вимоги до нього за укладеним договором, оскільки, на її думку, витяг з реєстру боржників до договору факторингу №21062024 від 21 червня 2024 року сформований позивачем, так як підписи та печатки директорів товариств проставлені безпосередньо не на вказаному документі, а перенесені з іншої документації. 07 березня 2025 року представник позивача надав до суду відповідь на відзив, у якому серед іншого, вказав, що Товариство позбавлене можливості надати цілий реєстр боржників до договору відступлення прав вимоги з метою захисту інформації, яка містить банківську таємницю щодо осіб, що не є учасниками даної справи, при цьому Товариство послалось на ч. 2 ст. 95 ЦПК України. Суд, дослідивши наявні у справі матеріали та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 27 січня 2024 року між позичальником [PERSON] та ТОВ "СЕЛФІ КРЕДИТ" укладено договір № 1263181 про надання споживчого кредиту за продуктом "NewShort", який підписаний позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором А918. Згідно до п. 1.1 Договору, Товариство надає Споживачу кошти у кредит в національній валюті України - гривні, а Споживач збов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Відповідно до п. 1.2 - 1.4 Договору, сума кредиту складає: 10 000,00 грн; строк кредиту: 365 днів; періодичність платежів зі сплати процентів: кожні 5 днів. Із п. 1.5 Договору слідує, що за користування кредитом нараховуються проценти в наступному порядку та на таких умовах: стандартна процентна ставка становить 2.5 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.3 цього Договору; знижена процентна ставка становить 1.125 % в день та застосовується у випадку, якщо Споживач, як учасник Програми лояльності Товариства, до 01 лютого 2024 року або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менш першого платежу, визначеного в Графіку платежів. Знижка Споживачу від Товариства на стандартну процентну ставку є індивідуальною, у випадку її застосування сума процентів, що підлягає сплаті до вказаної вище дати, перераховується замість стандартної процентної ставки за зниженою процентною ставкою. З положень п. 1.7.-1.8, 1.10 Договору, денна процентна ставка на дату укладення Договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 2.5 % в день (542068.32 % річних); за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 2.48 % в день (338202.65 % річних). Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 101 250 грн; за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 100 562.5 грн. Відповідно до п. 2.1 Договору, кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на рахунок Споживача, включаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача № [NUMBER] . Також, під час укладення вищевказаного кредитного договору, відповідачем 27 січня 2024 року підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором Додаток № 1 до Договору, що є графіком платежів, Додаток № 2 до Договору, а саме: інформаційне повідомлення від споживача фінансових послуг та Паспорт споживчого кредиту, в якому викладені умови надання ТОВ "СЕЛФІ КРЕДИТ" кредитних коштів відповідачу. Відповідачу кредитні кошти були перераховані в обсязі та у строк, визначені умовами договору, що підтверджено повідомленням листом ТОВ "ПЕЙТЕК" № 20250103-267 від 03 січня 2025 року та не оспорюється відповідачем. Таким чином, ТОВ" СЕЛФІ КРЕДИТ" умови договору виконало в повному обсязі, відповідач, не сплативши жодного платежу за кредитним договорм, умов договору не виконала, коштів не повернула, внаслідок чого виникла заборгованість. 21 червня 2024 року ТОВ "СЕЛФІ КРЕДИТ" та ТОВ"ФК"КРЕДИТ-КАПІТАЛ" уклали договір факторингу № 21062024, згідно умов якого останнє набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги відносно боржників ТОВ "СЕЛФІ КРЕДИТ", зокрема до [PERSON] за договором № № 1263181 від 27 січня 2024 року. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно положень ст. ст. 3, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей визначених родовими ознаками. Згідно ч. 1 ст. 1047 ЦК України, у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, договір позики укладається у письмовій формі незалежно від суми. Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Згідно ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Згідно ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону. В силу положень ст. ст. 3, 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. У відповідності до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Так, відповідно до наданого розрахунку заборгованості та витягу з реєстру боржників, заборгованість [PERSON] за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 1263181 від 27 січня 2024 року становить розмірі 51 500,00 грн, з яких 10 000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 36 500,00 грн - заборгованість за відсотками, 5 000,00 грн - заборгованість за штрафом. Щодо заборгованості за штрафом суд зазначає наступне. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Згідно з пунктами 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 на території України оголошено воєнний стан з 24 лютого 2022 року. Враховуючи викладене суд приходить до висновку про відмову у задоволені позову в частині стягнення штрафу, так як протягом періоду його нарахування діяв воєнний стан. Щодо решти\~позовних вимог\~суд дійшов\~висновку про\~наявність спірних\~правовідносин між\~сторонами,\~які належать\~до договірних\~зобов`язань,\~а саме\~випливають з\~договору кредиту,\~встановив,\~що права\~позивача порушенні\~відповідачем,\~а тому\~вони підлягають\~захисту,\~шляхом стягнення\~з відповідача\~на користь\~позивача заборгованості\~за кредитним\~договором в\~розмірі 46\~500,00\~грн,\~з яких\~10 000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 36 500,00 грн - заборгованість за відсотками. Підстав для зменшення розміру стягуваних відсотків судом не встановлено, оскільки вони нараховані в порядку ст. ст. 1048, 1046-1 ЦК України, а не як міра відповідальності за прострочення грошового зобов`язання, їх розмір був погоджений відповідачем при укладанні кредитного договору. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст.141 ЦПК України, зокрема розмір відшкодованих судових витрат визначається пропорційно сумі задоволених позовних вимог. З огляду на часткове задоволення судом позовних вимог із відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 2 187,00 грн, яка являється пропорційною розміру задоволених позовних вимог (2 422,40*(100*46 500,00:51 500,00):100).

Outcome: approved