Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-03 00:00:00

Позивач [PERSON] (через свого представника адвоката Панченко О.О.) звернулася до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] зареєстрований 15.12.1998 року відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції у місті Донецьку, актовий запис № 1135. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що від шлюбу у ниродилося троє повнолітніх дітей та одна малолітня дитина [PERSON] , [INFO] . Спільне життя у них не склалось з причин того, що вони втратили інтерес один до одного, давно немає взаєморозуміння, відповідач має алкогольну залежність, неодноразово лікувався, проте це не дало ніяких результатів. Примирення та подальше сімейне проживання між ними неможливе, воно не відповідає їх інтересам. Ухвалою судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07.11.2024 року справу передано до Деснянського районного суду м. Києва за підсудністю. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.01.2025 року справу передано судді Панченко О.М. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 15.01.2025 року відкрито провадження в справі та призначено справу до розгляду. Позивачка в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, вимоги позову підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився двічі, належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, у відповідності до свідоцтва про шлюб [PERSON] та [PERSON] , зареєстрували шлюб 15.12.1988 року, місце реєстрації - відділ реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції у місті Донецьку, актовий запис № 1135. Прізвище дружини після укладення шлюбу « [PERSON] ». Від шлюбу сторони мають трьох повнолітніх дітей та одну малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Як зазначає у позові позивачка,спільне життя у них з відповідачем не склалось з причин того, що вони втратили інтерес один до одного, давно немає взаєморозуміння, відповідач має алкогольну залежність, неодноразово лікувався, проте це не дало ніяких результатів. Примирення та подальше сімейне проживання між ними неможливе, воно не відповідає їх інтересам. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 27.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюбі, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішення позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Передбачене ч. 1 ст. 111 Сімейного Кодексу України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. Аналізуючи зібрані та досліджені судом докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами підлягає розірванню, а позов підлягає задоволенню, так як у сторін відсутнє взаєморозуміння та повага, розходження поглядів на сімейні відносини та життєві цінності. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved