Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Кілійського районного суду Одеської області з позовом до Кілійської міської ради Ізмаїльського району\~Одеської області про встановлення факту та визнання права власності за спадкове майно. В обгрунтовання поданого позову зазначено, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] . Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, яке складається з: - земельної ділянки площею 2,83 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області, відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 296125, виданого 13.06.2005 року на підставі розпорядження Кілійської районної державної адміністрації Одеської області від 22.11.2004 року №699, кадастровий номер 5122310100:01:002:0365, виданого на ім`я [PERSON] . Позивач, відповідно до ст.. 1261 ЦК України є спадкоємцем за законом до майна померлої [PERSON] та прийняв спадщину фактично, оскільки проживав разом зі спадкодавцем за однією адресою на день її смерті, що підтверджується записами в будинковій книзі. Позивач, звернувшись до нотаріуса за оформленням спадщини після померлої [PERSON] , отримав роз`яснення щодо неможливості оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку, так як було виявлено відсутність правовстановлюючих документів та позивачу рекомендовано звернутись до суду для вирішення цього питання. Оскільки правовстановлюючі документи на спадкове майно відсутні, то оформити право власності в нотаріальному порядку позивач не має можливості. В зв`язку з зазначеним позивач просить суд: - встановити факт належності [PERSON] , яка померла [INFO] , земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 2,83 га, розташованої на території Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області, кадастровий номер 5122310100:01:002:0365, відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 296125, виданого 13.06.2005 року на підставі розпорядження Кілійської районної державної адміністрації Одеської області від 22.11.2004 року №699, на ім`я « [PERSON] ».\~ - визнати за позивачем [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 2,83 га відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 296125 від 13.06.2005 року, виданого на підставі розпорядження Кілійської районної державної адміністрації Одеської області від 22.11.2004 року №699, кадастровий номер 5122310100:01:002:0365, в порядку спадкування за законом після смерті спадкодавця [PERSON] , померлої [INFO] .\~ Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився, надав заяву відповідно до якої просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача Кілійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області в підготовче судове засідання не з`явився, надав відзив в якому просив суд розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги позивача визнає. На підставі письмових заяв усіх учасників справи, суд за відсутності сторін ухвалює рішення про задоволення позову за наявності для того законних підстав в підготовчому судовому засіданні, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 200, 223, 247 ЦПК України. Дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно довідки №14/03-66 від 15.07.2008 року наданої Відділом реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції Головного управління юстиції в Одеській області встановлено, що [PERSON] та [PERSON] , уклали шлюб 22.11.1983 року, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області та складено відповідний актовий запис №234. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєне прізвище « [PERSON] », /а.с.8/. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , зареєстрованого 25.09.1985 року та виданого повторно виданого 24.07.2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області вбачається, що [PERSON] помер [INFO] , актовий запис № 243 від 25.09.1985 року, /а.с.9/. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 29.01.1988 року м. Кілія райвідділ ЗАГС Одеської області встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , про що було складено відповідний актовий запис №32 від 29.01.1988 року. Батьками записані [PERSON] та [PERSON] , /а.с.7/. Відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER] зареєстрованого 11.02.2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області вбачається, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 11.02.2004 року, про що було складено відповідний актовий запис №12 від 11.02.2004 року. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєне прізвище « [PERSON] », /а.с.10/. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 20.12.2023 року Кілійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) вбачається, що [PERSON] померла [INFO] , актовий запис № 561 від 20.12.2023 року, /а.с.11/. Згідно копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 296125, виданого 13.06.2005 року головою Кілійської районної державної адміністрації вбачається, що [PERSON] , яка мешкає в м. Кілія, на підставі розпорядження Кілійської районної державної адміністрації Одеської області від 22 листопада 2004 року № 699 є власником земельної ділянки площею 2,83 гектарів у межах згідно з планом, яка розташована на території Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки 5122310100:01:002:0365. Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010552200801, /а.с. 14/. Згідно копії будинкової книги за адресою: [ADDRESS] вбачається, що за зазначеною адресою зареєстровані: [PERSON] , [INFO] з 04.06.1984 року; [PERSON] , [INFO] з 26.09.2011 року; [PERSON] , [INFO] з 09.04.2021 року, /а.с.12-13/. Згідно повідомлення Ренійської державної нотаріальної контори Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) за вих. № 9/-01-16 від 06.01.2025 року вбачається, що після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] спадкова справа не заводилась, свідоцтва про право на спадщину не видавалися, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 79611843 від 30.12.2024 року. Та Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 79611872 від 30.12.2024 року інформація в Спадковому реєстрі відносно [PERSON] , 1953 року народження, як заповідача відсутня, /а.с.23-25/. Стосовно встановлення юридичного факту, суд виходить з наступного: Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. У\~постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~міститься роз`яснення про те, що суди при прийнятті заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, можуть розглядати їх в порядку окремого провадження, якщо встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право (п. п. 1 і 3). Відповідно до п. 2\~постанови Пленуму Верховного Суду України, від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. У судовому порядку можуть бути встановлені також факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 315 ЦПК України та роз`яснень, що містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.95 № 5, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, розглядаються в судовому порядку, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх установлення. Зважаючи на встановлені з досліджених доказів обставини справи, суд приходить до висновку про належність [PERSON] , яка померла [INFO] - земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 2,83 га, розташованої на території Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області, кадастровий номер 5122310100:01:002:0365, відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 296125, виданого 13.06.2005 року на підставі розпорядження Кілійської районної державної адміністрації Одеської області від 22.11.2004 року №699, на ім`я « [PERSON] ».\~ Стосовно визнання права власності на земельну ділянку за [PERSON] , суд виходить з наступного: Відповідно до ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», виникнення права власності на нерухоме майно підтверджується свідоцтвом про право власності і видається, зокрема, фізичним чи юридичним особам у разі безоплатної передачі їм земельної ділянки із земель державної чи комунальної власності за рішеннями органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування. Згідно ст. 1216, 1217 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Відповідно до\~ст.\~1261\~ЦК України\~у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, маються на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплаті податків та інших платежів тощо. Фактичний вступ у володіння частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадщини, з чого б вона не складалася і де б вона не знаходилась. Як зазначено в п. п. 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного у Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України\~ 22.02.2012 року за №\~282/20595 за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Відповідно до п. п 4.20 п. 4 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України\~ 22.02.2012 року за №\~282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться також за умови отримання витягу з Державного земельного кадастру, у тому числі шляхом безпосереднього доступу до нього. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст.\~263\~ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що в зв`язку з тим, що позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальному порядку та позбавлений можливості інакше ніж у судовому порядку оформити свої спадкові права, у зв`язку з чим його право на спадщину підлягає судовому захисту шляхом його визнання на підставі ст. 16 ЦК України, а позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved