Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-09 00:00:00

І. Позиція сторін у справі. Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, у якому просив стягнути з відповідача АТ «Українська залізниця» на його користь невиплачену матеріальну допомогу на оздоровлення за 2022 рік в сумі 145 000, 00 грн, невиплачену матеріальну допомогу на оздоровлення за 2023 рік в сумі 145 000, 00 грн, невиплачену матеріальну допомогу на оздоровлення за 2024 рік в сумі 145 000, 00 грн, суму доплат за вчену ступінь кандидата наук у розмірі 15% за період з вересня 2023 року по липень 2024 року, що становить 217 500, 00 грн; стягнути з АТ «Українська залізниця» на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 09 липня 2024 року по день винесення судом рішення, виходячи з розміру 6 744,18 грн середньоденного заробітку. Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що сторони перебували у трудових відносинах, на підставі трудового договору № 157-2020 від 08 липня 2020 року, умови якого неодноразово продовжувалися до 08 липня 2024 року включно, до звільнення позивача з посади. Разом з тим, при звільненні з роботи роботодавець не у повному обсязі виплатив позивачеві належні до виплати суми заробітної плати, а саме: матеріальну допомогу на оздоровлення за 2022-2024 роки, яку він повинен був отримати під час вибуття в чергові щорічні відпустки у вказані роки, а також доплати за вчену ступінь кандидата наук у розмірі 15 % за період з вересня 2023 року по липень 2024 року, що є порушенням права позивача на належне матеріальне забезпечення. Матеріальна допомога на оздоровлення і доплата за вчену ступінь кандидата наук у розмірі 15 % від посадового окладу, позивачу виплачені відповідачем не бу¬ли, з посиланням на рішення правління АТ »Укрзалізниця» від 14 березня 2022 року № Ц-54/31 (яким призупинено виплати за колективними договорами) та на статтю 11 Закону України «Про ор¬ганізацію трудових відносин в умовах воєнного стану» (№ 2136-ІХ від 15 березня 2022 року), як за час перебування у трудових відносинах, так і після звільнення. Відповідач не визнав позов, у відзиві представник відповідача вказала, що пунктом 3.5 Трудового договору № 157-2020 від 08 липня 2020 року і пункту 2 Додаткової угоди № 2 від 31 травня 2022 року до Трудового договору № 157-2020 передбачено, що працівнику не встановлюються, не нараховуються і не проводяться виплати доплат та надбавок, інших заохочувальних та компенсаційних витрат, передбачених колективними договорами Товариства, Галузевою угодою, окрім надання працівнику при вході у відпустку (тривалість якої не менше 14 календарних днів) матеріальної допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу один раз на рік та доплати за вчену ступінь кандидата наук у розмірі 15 %. У період дії трудового договору між сторонами позивачеві надавалася щорічна відпустка на 14 календарних днів з наданням матеріальної допомоги на оздоровлення, виплату якої провести після окремого рішення правління. Позивачеві у липні 2022 року, лютому 2023 року і лютому 2024 року матеріальна допомога на оздоровлення не нараховувалася та не виплачувалася. Також не нараховувалися і не виплачувалися доплати за вчену ступінь кандидата наук у розмірі 15 % посадового окладу у період з 01 вересня 2023 року до 08 липня 2024 року. Протоколом № Ц-54/31 ком.т. засідання правління АТ «Укрзалізниця» від 14 березня 2022 року, прийнято рішення, що на період дії правового режиму воєнного стану в Україні призупинено виплати, передбачені Галузевою угодою, колективними договорами, зокрема у пункті 1.1.4 вказано, що додаткові виплати, що передбачені Галузевою угодою, колективними договорами структурних підрозділів, зокрема матеріальної допомоги, призупинити. Виняток складає матеріальна допомога на лікування та на поховання, а також інші види матеріальної допомоги згідно з рішеннями правління, роз`яснення щодо нарахування та виплата яких буде надано додатково директором з управління персоналом та соціальної політики. Тож законом передбачено право роботодавця зупиняти дії окремих положень колективного договору на період дії правового режиму воєнного стану, що узгоджується із положеннями ст. 11 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану». Рішення правління АТ «Укрзалізниця» (протокол № Ц-54/31 Ком.т) від 14 березня 2022 року є локальним актом АТ «Укрзалізниця», який стосується діяльності товариства та врегульовує питання оплати праці всіх працівників Укрзалізниці на період дії правового режиму воєнного стану. Це рішення чинне, не змінене, не скасоване і не визнано таким, що суперечить чинному законодавству. Вимога позивача про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні є похідною від вимоги про стягнення матеріальної допомоги на оздоровлення та суми доплат за вчену ступінь кандидата наук. Тому відсутні підстави для задоволення позову. У відповіді на відзив представник позивача зауважила, що у разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений статтями 47, 116 КЗпП України строк виплатити не оспорювану ним суму. Відтак зупинення дії окремих положень колективного договору за ініціативою роботодавця згідно статті 11 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» не дає підстав для не проведення розрахунку в повному обсязі із працівником, що звільняється. У правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 лютого 2020 року у справі № 821/1083/17, виснувано, що відповідно до ст. 116 КЗпП України на підприємство, установу, організацію покладено обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать, в разі невиконання обов`язку - наступає передбачена ст. 117 КЗпП України відповідальність. ІІ. Процесуальні дії і рішення суду. 23 вересня 2024 року вказана позовна заява надійшла до Печерського районного суду м. Києва, для розгляду якої визначено суддю та передано 26 вересня 2024 року, для вирішення питання про відкриття провадження у справі, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями. 27 вересня 2024 року ухвалою судді позовну заяву залишено без руху, на виконання якої 30 вересня 2024 року представник позивача подала заяву про усунення недоліків /а. с. 87-88/. 01 жовтня 2024 року ухвалою судді у справі відкрито провадження, для розгляду у загальному позовному провадженні /а. с. 93-94/. 01 листопада 2024 року представник відповідача подала до суду відзив на позов /а. с. 103-129/. 25 листопада 2024 року представник позивача подала заяву про закриття підготовчого провадження у справі і призначення до розгляду по суті /а. с. 142/. Також 25 листопада 2024 року представник відповідача подала заяву про закриття підготовчого провадження у справі і призначення до розгляду по суті, додавши до заяви заперечення на відповідь сторони позивача на відзив /а. с. 130, 131-141/. 25 листопада 2024 року ухвалою суду закрито підготовче провадження і призначено до розгляду по суті /а. с. 143/. 08 листопада 2024 року представник позивача подала до суду відповідь на відзив сторони відповідача /а. с. 146-168/. Позивач у судовому засіданні позов підтримав і просив задовольнити у повному обсязі, посилаючись на доводи, викладені у заявах по суті. Представник відповідача позов не визнала, просила відмовити у його задоволенні, вважаючи необґрунтованим і безпідставним з підстав, наведених у своїх заявах по суті. Суд, заслухавши обґрунтування позивача, заперечення представника відповідача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків. ІІІ. Фактичні обставини справи. Відповідно до Трудового договору №157-2020 від 08 липня 2020 року, укладеного між Ат «Українська залізниця» та [PERSON] , останній був призначений на посаду заступника директора з економічної та інформаційної безпеки Апарату директора з економічної та інформаційної безпеки AT «Укрзалізниця» зі строком дії договору до 07 липня 2021 року включно, що також підтверджується Наказом AT «Укрзалізниця» від 08 липня 2020 року № 1200/ос. В подальшому відбувалася пролонгація Трудового договору на періоди: - з 08 липня 2020 року до 07 липня 2022 року включно, згідно з Додатковою угодою №1 від 08 червня 2021 року до трудового договору № 157-2020 від 08 липня 2020 року; - з 08 липня 2020 року по 07 липня 2023 року включно, згідно з Додатковою угодою № 2 від 31 травня 2022 року до трудового договору № 157-2020 від 08 липня 2020 року; - з 08 липня 2020 до 08 липня 2024 року включно, згідно з Додатковою угодою № 3 від 19 червня 2023 року до трудового договору № 157-2020 від 08 липня 2020 року. Згідно з Наказом (розпорядженням) № 1387 від 08 липня 2022 року [PERSON] було надано щорічну відпустку за період роботи з 21 листопада 2020 року по 20 листопада 2021 року включно на 14 календарних днів з 26 липня 2022 року по 08 серпня 2022 року включно з наданням матеріальної допомоги на оздоровлення; Згідно з Наказом (розпорядженням) № 201 від 13 лютого 2023 року [PERSON] було надано щорічну відпустку за період роботи з 21 листопада 2021 року по 20 листопада 2022 року включно на 15 календарних днів з 23 лютого 2023 року по 09 березня 2023 року включно з наданням матеріальної допомоги на оздоровлення; Згідно з Наказом (розпорядженням) № 222 від 06 лютого 2024 року [PERSON] було надано щорічну відпустку за період роботи з 21 листопада 2022 року по 20 листопада 2023 року включно на 18 календарних днів з 04 березня 2024 року по 21 березня 2024 року включно з наданням матеріальної допомоги на оздоровлення. Додатковою угодою № 2 від 31 травня 2022 року до трудового договору від 08 липня 2020 року № 157-2020 [PERSON] встановлено доплату за вчену ступінь кандидата наук у розмірі 15 % від посадового окладу. 08 липня 2024 року [PERSON] на підставі Наказу (розпорядження) № 1464/ос від 03 липня 2024 року про припинення трудового договору (контракту) звільнено у відповідності до положень пункту 2 ст. 36 Кодексу законів про працю України та зобов`язано компенсувати невикористані дні відпустки (51 день). Відповідно до повідомлення про нараховані та виплачені суми працівнику при звільненні від 08 липня 2024 року [PERSON] нараховано та виплачено грошові кошти у розмірі 263 778, 41 грн. ІV. Позиція суду та оцінка аргументів учасників розгляду. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до цієї норми правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме належних їй прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до су¬ду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або дер¬жавні та суспільні інтереси. Відповідно до ст. 64 Конституції України конституційні права та свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на території України запроваджено правовий режим воєнного стану з 24 лютого 2022 року, який у подальшому неодноразово продовжувався. Згідно з пунктом 2 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», главу XIX «Прикінцеві положення» КЗпП України доповнено пунктом 2, відповідно до якого під час дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», діють обмеження та особливості організації трудових відносин, встановлені Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану». Статтею 1 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» передбачено, що цей Закон визначає особливості трудових відносин працівників усіх підприємств, установ, організацій в Україні незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, у період дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану». На період дії воєнного стану вводяться обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина відповідно до статей 43, 44 Конституції України. У період дії воєнного стану не застосовуються норми законодавства про працю у частині відносин, врегульованих цим Законом. З наведеного слідує, що Закон України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» є спеціальним законом на період дії воєнного стану щодо застосування окремих положень трудового законодавства. Відповідно до пункту 5 частини першої ст. 6 цього Закону в Указі Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» зазначений вичерпний перелік конституційних прав та свобод людини і громадянина, які тимчасово обмежуються у зв`язку із введенням воєнного стану, зазначений строк дії цих обмежень, а також тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» на період воєнного стану дія окремих положень колективного договору може бути зупинена за ініціативою роботодавця. 14 березня 2022 року правлінням AT «Українська залізниця» на підставі Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022,

Outcome: approved