Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-03 00:00:00

20.01.2025 (документ сформовано в системі "Електронний суд" 19.01.2025) до Петриківського районного суду Дніпропетровської області через підсистему «Електронний суд» надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» (далі - позивач) до [PERSON] (далі - відповідач), в якій позивач просить суд: - стягнути з відповідача заборгованість за Кредитним договором № 3279106 від 18.04.2021 у розмірі 44\~624,70 грн. Також просить стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору в розмірі 2\~422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6\~000 грн. Позовна заява подана керівником установи Романенко Михайлом Едуардовичем. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 18.04.2021 відповідачка з ТОВ «Мілоан» уклала кредитний Договір № 3279106 у відповідності до якого відповідачці були перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 10\~000 грн. Відповідачка належним чином не виконує кредитні обов`язки у зв`язку з чим в неї виникла заборгованість. 10.08.2021 згідно умов Договору відступлення прав вимоги №06Т, ТОВ «МІЛОАН» відступлено право вимоги за Кредитним Договором № 3279106 від 18.04.2021 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ДІДЖИ ФІНАНС», а відповідно ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуто права вимоги до відповідачки. Згідно Договору відступлення права вимоги сума боргу перед Новим кредитором є обґрунтованою та документально підтвердженою та становить 44\~624,70 грн, із яких: - заборгованість за тілом кредиту становить 9\~700 грн; - заборгованість за відсотками становить 33024.7 грн; - заборгованість за комісійними винагородами становить 1900 грн, яку позивач і просить стягнути з відповідачки. Ухвалою суду від 23.01.2025 відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи. На офіційну адресу відповідача, тобто на зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання, направлено копію ухвали про відкриття провадження у справі від 23.01.2025, яка повернулась до суду 11.02.2025 з відміткою «вручено особисто». Також судом направлено ухвалу на електронну адресу відповідачки, яка зазначена у кредитному договорі. Відповідач правом на подання відзиву не скористався. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд встановив такі обставини. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частина 3 ст. 12 ЦПК України визначає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При розгляді справи, судом встановлено, що 18.04.2021 в особистому кабінеті на сайті Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» відповідачем було подано заявку на отримання споживчого кредиту № 3279106, тобто, шляхом використання одноразового пароля між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та відповідачем було укладений кредитний договір. На підставі платіжного доручення №44135843 від18.04.2021 відповідачу були перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 10\~000 грн строком на 30 днів. Згідно умов договору, комісія за надання кредиту становить 1\~900 грн; проценти за користування кредитом 5\~100 грн, які нараховуються за ставкою 1,70 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом; стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Відповідно до Додатку № 1 до договору про споживчий кредит № 3279106 від 18.04.2021 графіку платежів загальна вартість кредитного договору 17000, гривень, яка включає в себе 10\~000 грн кредит, 1\~900 грн - комісія за надання кредиту, 5\~100 грн - проценти. За змістом п. 6.3. договору, позичальник, приймаючи пропозицію ТОВ «Мілоан» про укладення кредитного договору, також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (у т. ч. правилами, паспортом споживчого кредиту та графіком платежів) договору в цілому та підтверджує, що він: ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов`язується неухильно дотримуватись умов кредитного договору та правил надання фінансових кредитів (послуг) ТОВ «Мілоан», що розміщені на сайті ТОВ «Мілоан» та є невід`ємною частиною цього договору. Відповідно до відомостей про щоденні нарахування та погашення по кредитному договору № 3279106 відповідач має заборгованість перед ТОВ «Мілоан» на загальну суму 44\~624,70 грн, яка складається з: борг по тілу 9\~700 грн, борг по відсоткам 33\~024,70 грн та борг по пені 1\~900 грн. Укладення ТОВ «Мілоан» кредитного договору з позичальником в електронній формі юридично є еквівалентним отриманню ТОВ «Мілоан» ідентичного за змістом кредитного договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки (п. 6.4. договору). Цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі (п. 6.5. договору). Відповідно до статей 205, 207 ЦК Україна, договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді. Згідно ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. З Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору . Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді. Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі №732/670/19, від 23.03.2020 у справі №404/502/18, від 07.10.2020 №127/33824/19. Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Таким чином, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі Відповідача для укладення такого Договору, на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. 10.08.2021 згідно умов Договору відступлення прав вимоги №06Т, ТОВ «МІЛОАН» відступлено право вимоги за Кредитним Договором № 3279106 від 18.04.2021 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ДІДЖИ ФІНАНС», а відповідно ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуто права вимоги до відповідача. Фактор перерахував клієнту суму грошових коштів 3\~546\~422,38 грн, що підтверджено платіжними інструкціями №1470 від 03.09.2021, №1519 від 09.09.2021, № 1190 від 16.09.2021, №1578 від 23.09.2021, № 16 від 30.09.2021, № 1595 від 07.10.2021, № 1604 від 11.10.2021, № 1631 від 21.10.2021, № 1660 від 28.10.2021, №1688 від 04.11.2021, № 1737 від 11.11.2021, № 5 від 18.11.2021 та № 24 від 25.11.2021. Відповідно до копії досудової вимоги від 27.09.2024 відповідача було повідомлено про укладення договору факторингу і наявність в нього заборгованості в розмірі 44\~624,70 грн та її погашення із посиланням на реквізити для оплати боргу. До матеріалів справи додано правовстановлюючі документи ТОВ «Діджи Фінанс». Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою шляхом передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди на то боржника. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а згідно із ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Із змісту ст. 611 ЦК України випливає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки. Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України. Згідно із ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. На підставі ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ч. 1 ст. 1080 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. Відповідно до ст. 1082 Цивільного кодексу України, передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Відтак, оскільки вищевказані договори про надання коштів у позику та факторингу не були визнані у встановленому законом порядку недійсними чи нікчемними, то в силу положень Закону України «Про електронну комерцію», статей 6, 204, 207, 627, 629, 638, 639, 642, 1077 ЦК України ці правочини є правомірними, чинними та обов`язковими для виконання, що у відповідності до вимог статей 12, 81 ЦПК України не спростовано відповідачем жодними доказами. Таким чином, враховуючи вищевикладене, та те, що відповідач доказів погашення заборгованості не надав, факт невиконання ним кредитних зобов`язань за договором підтверджується матеріалами справи, позов є обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню. Щодо вирішення питання про стягнення судових витрат, суд зазначає наступне. Позивачем сплачено судовий збір за подання даного позову до суду у сумі 2\~422,40 грн, що підтверджено платіжною інструкцією № 3279106 від 10.01.2025. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За наведеного, з відповідача на користь позивача належить стягнути понесені ним і документально підтверджені судові витрати в сумі 2\~422,40 грн. Розглядаючи вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу, суд виходить із такого. 01.11.2024 між клієнтом ТОВ «Діджи Фінанс» та адвокатом Стародуб Іриною Володимирівною» було укладено договір № 42649746 про надання правничої допомоги. Клієнт доручає, а адвокат приймає на себе зобов`язання надати юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним Договором (п.1.1 договору). Клієнт зобов`язується оплачувати витрати, необхідні для його доручень. Оплачувати юридичну допомогу у відповідності до умов Розділу 4 договору (п. 3.1.3 та 3.1.4 договору). Окрім того наявна додаткова угода № 3279106 від 30.11.2024 укладена між адвокатом Стародуб І.В. та клієнтом ТОВ «Діджи Фінанс» до договору № 42649746 про надання правничої допомоги від 01.11.2024. Відповідно до Акта № 3279106 від 30.11.2024 про підтвердження факту надання правничої допомоги адвокатом. Яким сторони підтвердили, що адвокат Стародуб І.В. надав, а клієнт прийняв правничу (правову) допомогу загальною вартістю 6\~000 грн, яка складається з правовий аналіз обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій 2\~250 грн; складання позовної заяви 3\~000 грн; формування додатків до позовної заяви (письмові докази) 750 грн. До матеріалів справи додано копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Серія КС № 6585/10 від 26.04.2018 на ім`я Стародуб Ірини Володимирівни. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо), що передбачено ч. 8 ст. 141 ЦПК України. Таким чином, вказаними документами підтверджується, що дійсно позивачем були понесені витрата на правничу допомогу. Однак, виокремлення позивачем «правовий аналіз обставин спірних правовідносин та формування додатків до позовної заяви (письмові докази)» як самостійного виду адвокатської послуги є необґрунтованим та охоплюється діями адвоката з «підготовки позовної заяви», а тому визначення оплати за ці послуги на суму 3000 грн не відповідає фактично наданим обсягом юридичної допомоги та має бути виключено із загальної вартості наданих позивачу послуг правничої допомоги. За наведеного, з відповідача на користь позивача належить стягнути суму витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000 грн за складання позовної заяви. Інших витрат сторонами не заявлено.

Outcome: approved