Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-09 00:00:00

У квітні 2024 року [PERSON] , через адвоката Олексієнка М.М. (ордер, свідоцтво а.с. 86, 87), звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Саламандра» (далі - ПрАТ «СК «Саламандра»), [PERSON] , в якому просив суд: - стягнути з ПрАТ «СК «Саламандра» страхове відшкодування в сумі 38 900,78 грн, пені - 784,40 грн, 3% річних - 80,00 грн, інфляційне збільшення боргу - 1,00 грн, разом - 39 766,18 грн; - стягнути з [PERSON] різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою у розмірі 54 413,73 грн, 3% річних - 809,00 грн, інфляційне збільшення боргу - 1 484,00 грн, разом - 56 707,36 грн; - стягнути з ПрАТ «СК «Саламандра» та [PERSON] 5 000,00 грн витрат за проведення звіту про визначення вартості матеріального збитку транспортного засобу, 15 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, стягнути судовий збір в сумі 1 221,20 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що з вини відповідача [PERSON] 30 вересня 2023 року в м. Києві по просп. Ак. Глушкова, 3, сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП), внаслідок якої було пошкоджено транспортні засоби, в тому числі і автомобіль «Nissan», державний номерний знак (далі - д.н.з.) [NUMBER] , під керуванням позивача [PERSON] . Станом на дату ДТП цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Jeep Compass», д.н.з. [NUMBER] , яким керував відповідач [PERSON] , була застрахована відповідно до полісу обов`язкового страхування у ПрАТ «СК «Саламандра», яка 04 березня 2024 року сплатила страхове відшкодування на користь [PERSON] у розмірі 73 008,50 грн. Відповідно до звіту від 25 грудня 2023 року про визначення вартості матеріального збитку, завданого позивачу, станом на 30 вересня 2023 року збиток відповідача склав 115 109,28 грн, вартість відновлювального ремонту автомобіля - 166 323,01 грн. Позивач зазначає, що ПрАТ «СК «Саламандра» з урахуванням сплаченого страхового відшкодування має доплатити 38 900,78 грн (з вирахуванням франшизи у розмірі 3 200,00 грн). У зв`язку із тим, що вартість відновлювального ремонту автомобіля склала 166 323,01 грн, вказується, що відповідач [PERSON] повинен сплатили різницю між фактичним розміром шкоди (166 323,01 грн) та страховим відшкодуванням (111 909,28 грн), яка становить 54 413,73 грн. Позивач вказує, що оскільки ПрАТ «СК «Саламандра» прострочило виконання зобов`язання з виплати страхового відшкодування поза межами граничного строку такої виплати, наявні підстави для стягнення пені, інфляційних втрат та 3%. Відповідач [PERSON] за період з 30 вересня 2023 року по 29 березня 2024 року не відшкодував завданих збитків, тому також наявні підставі для стягнення з нього інфляційних втрат та 3%. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 11 квітня 2024 року у справі відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін, за клопотанням сторони позивача витребувано у ПрАТ «СК «Саламадра» матеріали страхової справи (а.с.103- 105). Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 08 травня 2024 року відмовлено стороні позивача у розгляді справи за правилами загального позовного провадження (а.с.110-112). Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 11 квітня 2024 року задоволено клопотання представника позивача (а.с.182-186), призначено у справі автотоварознавчу експертизу, провадження у справі зупинено (а.с.193-195). Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 05 листопада 2024 року у справі поновлено провадження після надходження матеріалів проведеної експертизи (а.с.237). Через систему «Електронний суд» представником відповідача ПрАТ «СК «Саламадра» Терзі О.С. (ордер, довіреність а.с.127, 173, 174) 25 квітня 2024 року подано відзив на позовну заяву з додатками. Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач вказує, що з урахування положень ст. ст. 29, 30, 34, 36 Закону України № 1961-ІV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон України № 1961-ІV), страховик ПрАТ «СК «Саламандра» виконав свої зобов`язання в повному обсязі. Зокрема, за повідомленням про ДТП, що надійшло до страховика 01 жовтня 2023 року, 13 жовтня 2023 року представником ПрАТ «СК «Саламандра» здійснено огляд транспортного засобу «Nissan Rogue», д.н.з. [NUMBER] , за участю позивача. 30 листопада 2023 року надійшла заява від [PERSON] про виплату страхового відшкодування. Відповідно до звіту № 658 від 26 лютого 2024 року вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача з урахуванням зносу та ПДВ складає 87 706,20 грн. 01 березня 2024 року затверджено страховий акт № 0048110.09.23/1, про що того ж дня було повідомлено позивача. 04 березня 2024 року здійснено страхову виплату за Полісом № 211471081 у сумі 73 008,50 грн. Відповідач пояснює, що із вартості відновлювального ремонту автомобіля у сумі 87 706,20 грн страховик вирахував 3 200,00 грн суми франшизи та 11 497,70 грн складової ПДВ, оскільки позивач не надав документальне підтвердження проведеного ремонту. Повідомляє, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатньої страхової виплати для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. В силу положень Закону України № 1961-ІV у ПрАТ «СК «Саламандра» відсутній обов`язок щодо доплати страхового відшкодування. У відзиві наводиться попередній (орієнтований) розрахунок витрат на правову допомогу. У зв`язку із викладеним просить відмовити у задоволенні позову до ПрАТ «СК «Саламандра». З відзивом на позовну заяву подано попередній орієнтований розрахунок суму судових витрат (а.с.119-122). 03 травня 2024 року представник відповідача [PERSON] - адвокат Устенко І.О. (ордер, свідоцтво а.с.157, 158), подав відзив на позовну заяву з додатками. Вказується, що на адресу проживання [PERSON] , який є учасником бойових дій та проходить службу в ЗСУ, ухвала суду з додатками надійшла 19 квітня 2024 року. Додано посвідчення серії [NUMBER] учасника бойових дій, виданого 22 серпня 2023 року відділом персонального штабу військової частини [NUMBER] (а.с.159). Заперечуючи проти заявлених позовних вимог, відповідач [PERSON] у відзиві на позовну заяву вказує, що відповідно до полісу «Добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» ПрАТ «СК «Саламандра» в межах ліміту 160 000,00 грн повинна відшкодувати потерпілій особі майнову шкоду. Позивач погодився з виплаченою сумою страховик та прийняв її. За звітом суб`єкта оціночної діяльності № 3421 від 25 грудня 2023 року, складеного на замовлення позивача, вартість матеріального збитку становила 115 109,28 грн, ця сума покривається лімітом страхової суми. Вказується, що позивач не звертався до [PERSON] з будь-якими претензіями щодо відшкодування матеріального збитку, тому відсутні підставі щодо стягнення інфляційних витрат та 3 % річних (а.с.151-156). 09 травня 2024 року представник позивача - адвокат Олексієнко М.М. через систему «Електронний суд», надав відповідь на відзив на позовну заяву представника відповідача [PERSON] - адвоката Устенка І.О. (а.с.166-169). Суд не приймає до розгляду надану представником позивача - адвокатом Олексієнко М.М. відповідь на відзив на позовну заяву представника відповідача [PERSON] - адвоката Устенка І.О., оскільки відповідь на відзив подано з порушенням ч.3 ст.179 ЦПК України. Відсутня інформація про направлення відповіді на відзив на позовну заяву відповідачу [PERSON] . Представник позивача надав скріншот з електронної скриньки про направлення файлу отримувачу « [INFO] », однак матеріали справи не містять відомостей щодо наявності такої електронної пошти саме у представника відповідача [PERSON] - адвоката Устенка І.О. та його прохання направляти процесуальні документи на його електронну скриньку. Вказана у відповіді на відзив електрона пошта (а.с.166 зв.) не підтверджується матеріалами справи. Діючи в інтересах відповідача [PERSON] , у відзиві на позовну заяву адвокат Устенко І.О. не наводить даних про електронну пошту (а.с.156-159). 13 травня 2024 року представник позивача - адвокатом Олексієнко М.М наданав відповідь на відзив ПрАТ «СК «Саламандра» на позовну заяву. Не погоджуючись з позицією сторони відповідача ПрАТ «СК «Саламандра» щодо визначення розміру страхового відшкодування, наведену у відзиві на позову заяву, вказує, що звіт № 658 від 26 лютого 2024 року про визначення вартості матеріального збитку, який складений на замовлення ПрАТ «СК «Саламандра», не відповідає п.п. 4.4., 5.1 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісного транспортних засобів, затверджених наказом Міністерства юстиції України, Фондом Державного майна України № 142/5/2092 від 24 листопада 2003 року, зареєстрованим Міністерством юстиції України 24 листопада 2003 року № 1074/8395. Так, звіт № 658 від 26 лютого 2024 року містить акт огляду автомобіля, складений оцінювачем [PERSON] в односторонньому порядку, без підпису позивача, без даних про час та місце проведення огляду автомобіля оцінювачем, у звіті відсутні відомості про осіб, які брали участь в огляді об`єкта оцінки. Також, вказується, що відзив на позовну відповідача ПрАТ «СК «Саламандра» підлягає поверненню через відсутність повноважень у представника ПрАТ «СК «Саламандра» - адвоката Терзі О.С. на представництво у Голосіївському районному суді міста Києва, оскільки в ордері адвоката не зазначено конкретну справу і конкретний суд. (а.с.175-181). Що стосується доводів представника позивача Олексієнка М.М. стосовного того, відзив на позовну відповідача ПрАТ «СК «Саламандра» підлягає поверненню через відсутність повноважень у представника ПрАТ «СК «Саламандра» - адвоката Терзі О.С. на представництво у Голосіївському районному суді міста Києва, оскільки в ордері адвоката має бути зазначено конкретна справа і конкретний суд. Слід зазначити наступне. Згідно з пунктами 5, 11, 12.4 Положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги у новій редакції, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 17 листопада 2020 року № 118 (далі - Положення), ордер, встановленої форми, є обов`язковим для прийняття усіма органами, установами, організаціями на підтвердження правомочності адвоката на вчинення дій, передбачених статтею 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Ордер, встановленої цим Положенням форми, є належним та достатнім підтвердженням правомочності адвоката на вчинення дій в інтересах клієнта. Ордер, зокрема, містить наступні реквізити: назву органу, у якому надається правова допомога адвокатом із зазначенням, у випадку необхідності, виду адвокатської діяльності відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Під назвою органу розуміється як безпосередньо назва конкретного органу так і назва групи органів визначених пунктом 2 частини першої статті 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (наприклад, судові органи, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, органи досудового слідства, правоохоронні органи тощо). В ордері адвоката Терзі О.С. зазначено, що ордер надається «у суди України, правоохоронні органи….» (а.с.127). У постанові Верховного Суду КЦС справа №756/334/21 від 13 квітня 2022 року висловлена позиція про те, що вказівка в ордері, що правова допомога надається «у судах інстанцій незалежно від спеціалізації», є достатнім підтвердженням повноважень адвоката надавати правову допомогу в будь-яких судах України, і не вимагає уточнення. Відповідно до частиною четвертою статті 62 ЦПК України визначено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданими відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Крім того, матеріали справи містять довіреність керівника ПрАТ «СК «Саламандра» Маленка Р.І. від 23 квітня 2024 року, видана Терзі О.С. представляти інтереси товариства в судах (довіреність, витяг є ЄДРПОУ, а.с.173,174). Суд, на підставі ч. 5 ст. 279 ЦПК України розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд здійснив розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. За матеріалами справи, відповідно до постанови Голосіївського районного суду міста Києва від 14 листопада 2023 року (справа № 752/20793/23) судом було встановлено, що [PERSON] 30 вересня 2023 року о 16:20 в м. Києві по просп. Ак. Глушкова, 3, керуючи транспортним засобом «Jeep Compass», д.н.з. [NUMBER] , не вибрав безпечної дистанції руху, здійснив зіткнення з транспортним засобом «Suzuki», д.н.з. [NUMBER] , після чого здійснив зіткнення з транспортним засобом «Nissan», д.н.з. [NUMBER] , що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів. Вказаними діями водій [PERSON] порушив п.п. 2.3б, 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України. [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу (а.с.27). Відповідно до ч. 4, ч. 6 статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача [PERSON] у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди є преюдиціальним фактом, та не підлягає доказуванню. Цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] , який керував транспортним засобом «Jeep Compass», д.н.з. [NUMBER] , на дату ДТП була забезпечена відповідачем ПрАТ «СК «Саламандра» згідно полісу 211471081, строк дії - з 11 жовтня 2022 року до 10 жовтня 2023 року, страхова сума на одного потерпілого за шкоду, завдану майну, складає 160 000,00 грн, розмір франшизи - 3 200,00 грн (а.с.160). Транспортний засіб «Nissan Rogue», д.н.з. [NUMBER] , який зазнав пошкоджень внаслідок ДТП, відповідно до свідоцтва про реєстрацію серії [NUMBER] належить на праві власності позивачу [PERSON] , дата реєстрації - 21 серпня 2021 року (а.с.19). За матеріалами справи, 01 жовтня 2023 року позивач [PERSON] подав до ПрАТ «СК «Саламандра» повідомлення про подію, яка має ознаки страхового випадку, стосовно події ДТП 30 вересня 2023 року (а.с. 125). Також відповідно до протоколу огляду колісного транспортного засобу «Nissan Rogue» д.н.з. [NUMBER] , який проводився 13 жовтня 2023 року за участю позивача [PERSON] , останній підписав протокол без заперечень та зауважень. В графі «примітки» міститься запис «мав сліди відн. ремонту» (а.с.128), що також відображено в акті оглядку № 3421 (дефектна відомість) від 13 жовтня 2023 року (а.с.48). Стороною позивача надано заяву до ПрАТ «СК «Саламадра» від 30 листопада 2023 року про виплату страхового відшкодування, в якій позивач повідомляє, що не погоджується із запропонованим розміром страхового відшкодування та просить перерахувати його (а.с. 62). Також 23 лютого 2024 року представником позивача подано доповнення до заяви про виплату страхового відшкодування, де з посиланням на звіт № 3421 про вартість матеріального збитку від 25 грудня 2023 року, просить здійснити виплату страхового відшкодування в сумі 115 109 грн, без ПДВ (а.с.73-75). 01 березня 2024 року відповідачем ПрАТ «СК «Саламадра» було складено страховий акт № 0048110.09.23/1, відповідно до якого, з посиланням на звіт № 658 від 26 лютого 2024 року, прийнято рішення про виплату потерпілій особі [PERSON] , 73 008,50 грн, без ПДВ. 04 березня 2024 року страховиком здійснено виплату страхового відшкодування відповідно до вказаного страхового акту в сумі 73 008,50 грн, без ПДВ (а.с.77, 150). На обґрунтування суми матеріального збитку, стороною позивача надано Звіт № 3421 від 25 грудня 2023 року оцінювача ФОП [PERSON] про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу «Nissan» д.н.з., [NUMBER] . Згідно даного висновку вартість матеріального збитку, заподіяного власнику [PERSON] станом на 30 вересня 2023 року становить 115 109,28 грн з урахуванням ПДВ на запчастини, вартість відновлювального ремонту - 166 323,01 грн. (а.с. 30-42). На виконання ухвали Голосіївського районного суду міста Києва від 12 червня 2024 року про призначення судової автотоварознавчої експертизи, судовим експертом Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України складено Висновок від 29 жовтня 2024 року №СЕ-19/111-24/44270-АВ, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача «Nissan Rogue», д.н.з. [NUMBER] , станом на 30 вересня 2023 року, внаслідок його пошкодження при ДТП, яка мала місце 30 вересня 2023 року, становить 168 645,97 грн з урахуванням ПДВ; вартість матеріального збитку станом на 30 вересня 2023 року становить 107 166,05 грн, який був визначений судовим експертом як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників автомобіля та величини втрати товарної вартості (а. с.216-235). Вирішуючи питання про надання переваги одному доказу перед іншим, суд звертає увагу на те, що висновок судової експертизи має перевагу порівняно з наявними у справі іншими доказами, у тому числі й звітами спеціалістів-оцінювачів, з огляду на те, що судові експерти попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а сам висновок складено безпосередньо для подання до суду у цій справі. У постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06 липня 2018 року у справі № 924/675/17 зроблено висновок про те, що у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, заподіяної власнику транспортного засобу, суду необхідно виходити з фактичної суми, встановленої висновком судової авто-товарознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля. Відповідно до ч. 1, п.1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, - особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Частиною 1 ст. 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За змістом ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Деліктне зобов`язання виникає з факту завдання шкоди (зокрема, майнової) і триває до моменту її відшкодування потерпілому в повному обсязі особою, яка завдала шкоду (статті 11, 599, 1166 ЦК України). Сторонами деліктного зобов`язання зазвичай виступають потерпілий (кредитор) і заподіювач шкоди (боржник). Разом з тим, правила регулювання таких зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо заподіювачем, а іншою особою за умови, що законом передбачено такий обов`язок іншої особи, хоч вона шкоди й не заподіювала. Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Так, відповідно до ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (ст. 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5). Згідно ст.6 вказаного Закону, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. За змістом Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (статті 9, 22- 31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому, договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу. Завдання потерпілому шкоди внаслідок ДТП особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі відповідає відповідний обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас, така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у якому потерпілий так само має право вимоги до боржника (в договірному зобов`язанні ним є страховик). Разом з тим, зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість, страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, внаслідок якої завдано шкоди, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною. При цьому, потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за договором: на його користь або на користь третьої особи страховик зобов`язаний виконати обов`язок зі здійснення страхового відшкодування. Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань - деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 Цивільного кодексу України підстав. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Відповідно до ч. 3 ст. 988 Цивільного Кодексу України, страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Спеціальні норми Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обмежують розмір шкоди (збитків), яка підлягає відшкодуванню страховиком особи, яка завдала цю шкоду, і яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зокрема: межами ліміту відповідальності (пункт 22.1 статті 22); вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (стаття 29); відповідно до пунктів 32.4, 32.7 статті 32 страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, заподіяну майну, яке знаходилося у забезпеченому транспортному засобі, який спричинив ДТП; шкоду, пов`язану із втратою товарного вигляду транспортного засобу; згідно з пунктом 12.1 статті 12 страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Згідно зі ст. 29 та п. 32.7 ст. 32 цього Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Шкоду, пов`язану із втратою товарної вартості транспортного засобу, страховик не відшкодовує. Судом встановлено, що в результаті звернення позивача [PERSON] відповідач ПрАТ «СК «Саламадра» суму страхового відшкодування сплатив частково у розмірі 73 008,50 грн, без ПДВ, посилаючись на Звіт № 658 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, від 26 лютого 2024 року, з попереднім вирахуванням із суми страхового відшкодування суми франшизи та складової ПДВ. Відтак, взявши за основу визначення матеріального збитку за висновком судового експерта від 29 жовтня 2024 року № СЕ-19/111-24/44270-АВ, суд дійшов висновку про стягнення з ПрАТ «СК «Саламандра» на користь позивача страхове відшкодування у розмірі різниці між розміром матеріального збитку, визначеного висновком експерта (107 166,05 грн), та сплаченою страховиком сумою (73 008,50 грн). Разом з тим, пунктом 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Ставка ПДВ встановлюється від бази оподаткування у розмірі 20 відсотків (підпункт «а» пункту 193.1 статті 193 Податкового кодексу України). Тобто вартість ремонту автомобіля з урахуванням ПДВ виплачується страховою компанією або стягується судом після надання документів про такі витрати. Судам у таких випадках слід з`ясовувати наявність двох обставин: 1) фактичне здійснення ремонту автомобіля; 2) чи є надавач послуг з ремонту автомобіля платником ПДВ, а також понесення позивачем витрат зі сплати ПДВ. До подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 22 грудня 2020 року у справі № 565/1210/19 (провадження № 61-9485св20) та у постанові від 21 грудня 2020 року у справі № 911/286/20 У матеріалах справи відсутнє документальне підтвердження факту оплати проведеного позивачем ремонту транспортного засобу. Однак у висновку судового експерта від 29 жовтня 2024 року № СЕ-19/111-24/44270-АВ вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Nissan Rogue», д.н.з. [NUMBER] , у сумі 107 166,05 грн визначена з урахуванням ПДВ. Таким чином, розмір шкоди у спірних правовідносинах у даній справі, який підлягає стягненню з відповідача ПрАТ «СК «Саламандра», має визначатися зі зменшенням вартості матеріального збитку на суму податку на додану вартість. За таких обставин, ураховуючи відсутність документального підтвердження факту оплати ремонту належного позивачу транспортного засобу, суд дійшов висновку про зменшення розміру вартості завданого позивачу матеріального збитку до 85 732,84 грн (107 166,05 грн - 20 %). Таким чином, з відповідача ПрАТ «СК «Саламандра» на користь позивача підлягає стягненню 12 724,34 грн, як різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу) та отриманим страховим відшкодуванням у розмірі (85 732,84 грн - 73 008,50 грн). Відповідно до ст. 1192 ЦК України, якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ст. 1194 Цивільного Кодексу України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок, підтриманий Верховним Судом у постанові від 03 жовтня 2018 року у справі № 686/17155/15-ц, про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці. Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Знос пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17, що внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ). Принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно, якщо такої різниці немає та шкода покрита в повному обсязі страховою виплатою, в такому випадку в цій справі відсутні підстави для покладення відповідальності на страхувальника. Іншої норми, яка визначала б особливості відповідальності осіб, що застрахували свою цивільну відповідальність, у главі 82 ЦК України немає. Тому частка відповідальності особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, становить різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У зв`язку із викладеним, суд приходить до висновку, що позивач має право на стягнення з відповідача [PERSON] різниці між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням в розмірі 83 213,13 грн (168 645,97 грн - 85 732,84 грн). Разом із тим, відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Виходячи із принципу диспозитивної цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог, суд доходить висновку, щодо задоволення заявленої позивачем вимоги до відповідача [PERSON] , про стягнення з останнього різниці між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням у розмірі 54 413,73 грн. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно з п. 36.5 ст. 36 Закону України № 1961-ІV, за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Позивачем наведено розрахунок стягнення пені відповідно до подвійної ставки НБУ станом з 04 березня 2024 року по 14 березня 2024 року у розмірі 15 %, з 15 березня по 29 березня 2024 року - 14,5 % (а.с. 88). Оскільки, суд дійшов висновку про стягнення з ПрАТ «СК «Саламандра» страхового відшкодування у розмірі 12 724,34 грн, то розмір пені, який підлягає стягненню за період з 04 березня 2024 року по 14 березня (включно) 2024 року становить 114,73 грн, за період з 15 березня 2024 року до 29 березня (включно) 2024 року - 151,23 грн, загалом - 265,96 грн. (114,73 грн + 151,23 грн). Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 625 ЦК України визначає загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання. Тобто дія цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, що регулює окремі види зобов`язань (Постанову Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц (пункт 26). Три відсотки річних позивачем нараховано від суми боргу страхового відшкодування за період з 04 березня 2024 року по 29 березня (включно) 2024 року (а.с. 88). Оскільки, суд дійшов висновку про стягнення з ПрАТ «СК «Саламандра» страхового відшкодування в сумі 12 724,34 грн, 3% річних складають - 27,12 грн (а.с.88). Позивачем також заявлено вимоги до відповідача [PERSON] щодо стягнення відповідно до ст.625 ЦК України 3% річних та інфляційних втрат за період з 30 вересня 2023 року по 29 березня 2024 року (а.с. 9, 90, 91). Разом з тим, матеріали справи не містять відомостей про зверненням позивача до відповідача [PERSON] з претензією (вимогою) щодо відшкодування збитків, завданих внаслідок вказаної вище ДТП, отже суд не вбачає підстав стягувати з останнього 3% річних та інфляційних втрат, оскільки не надано достовірних даних щодо періоду прострочення даним боржником виконання зобов`язання по відшкодування збитків. За правилом п.2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. За приписами ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу, витрати, пов`язані з проведенням експеризи. Згідно до ст. 137 ЦПК України - витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України - для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Судом встановлено, що 21 листопада 2023 року між позивачем [PERSON] та адвокатом Олексієнко М.М. (ордер, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с. 86, 87) укладено договір № 21/11/23-ЦС про надання професійної правничої допомоги (а.с.78,79). 22 листопада 2023 року між позивачем [PERSON] та адвокатом Олексієнко М.М. укладено додаткову угоду № 1 до договору № 21/11/23-ЦС про надання професійної правничої допомоги, відповідно до якої сторони визначили вартість послуг адвоката за складання процесуальних документів у розмірі 15 000,00 грн (а.с.80). Стороною позивача надано Акти виконаних робіт від 20 листопада 2023 року, 23 лютого та 29 березня 2024 року (83-85), безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (складання заяви до страхової компанії, адвокатського запиту, доповнення до заяву, складання позову). Відповідно до платіжної інструкції № 516307003 від 22 листопада 2023 року позивач здійснив оплату за договором № 21/11/23-ЦС про надання професійної правничої допомоги від 21 листопада 2023 року в сумі 15 000,00 грн (а.с.82). Враховуючи часткове задоволення позову, суд вважає, що витрати на професійну правничу допомогу підлягають частковому задоволенню, що відповідатиме складності справи та розмір виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та значенням справи для сторони, принципу співмірності та розумності судових витрат, виходячи з конкретних обставин цієї справи. Суд вважає необхідним стягнути на користь позивача витрати, пов`язанні з наданням правової допомоги, з ПрАТ «СК «Саламандра» 6 000,00 грн, з відповідача [PERSON] 6 000,00 грн. Згідно із статтею 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За матеріалами справи позивачем сплачено судовий збір в сумі 1 211,20 грн (а.с.101). За проведення судової авто-товарознавчої експертизи позивач сплатив відповідно до квитанції № РА49-ОТ6А-К4МР-Е7МО від 16 серпня 2024 року 10 904,83 грн (а.с.207). Часткове задоволення позовних вимог до відповідача ПрАТ «СК «Саламандра» становить 32,73 % від заявлених до цього відповідача вимог; часткове задоволення позовних вимог до відповідача [PERSON] становить 95,96 % від заявлених до нього вимог. Відтак суд присуджує стягнути з відповідача ПрАТ «СК «Саламандра» на користь позивача судовий збір в сумі 163,41 грн та витрати, пов`язанні зі складанням судовим експертом висновку, в сумі 1 471,20 грн, а всього судових витрат - 1 634,61 грн. Також підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача судовий збір в сумі 683,18 грн та витрати, пов`язанні зі складанням судовим експертом висновку, в сумі 6 150,90 грн, а всього судових витрат - 6 834,08 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial