Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-04 00:00:00

05.12.2024 позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до Савранської селищної ради Одеської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування позову зазначається, що [INFO] помер його батько, [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ), [INFO] Після його смерті залишилося спадкове майно у вигляді житлового будинку та земельної ділянки. На підставі заповіту від 18.07.2012 посвідченого секретарем Дубинівської сільської ради Заболотною М.В., що був підписаний в її присутності спадкодавцем та зареєстрований в реєстрі за №18 [PERSON] являється спадкоємцем після смерті [PERSON] . Вказаний заповіт було знайдено в 2023 році дружиною [PERSON] - [PERSON] , в будинку, що належав спадкодавцеві, в якому останній проживав до моменту своєї смерті. 11 жовтня 2024 року, [PERSON] звернувся до Кодимської державної нотаріальної контори Південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Одеса), із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на все майно, де б воно не було та з чого не складалося, що на лежало [PERSON] , який помер [INFO] . У відповідь, державним нотаріусом Кодимської державної нотаріальної контори було повідомлено про неможливість видачі зазначеного свідоцтва, з огляду на пропущений шестимісячний термін для прийняття спадщини, та зазначено про необхідність, для вирішення питання стосовно поновлення пропущеного строку, звернення до суду, з огляду на що позивач змушений звернутись до Савранського районного суду Одеської області з цією позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. У зв`язку з вищевикладеним позивач звернувся до суду з позовною заявою. Ухвалою судді Савранського районного суду Одеської області від 10.12.2024 відкрито провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання на 13.01.2025. Крім того, вказаною ухвалою зобов`язано Кодимську державну нотаріальну контору Одеської області надати інформацію щодо звернення до нотаріальної контори спадкоємців із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а.с.38-39). 04.03.2025 до суду надійшла заява позивача, про проведення підготовчого судового засідання 31.01.2025 без його участі (а.с.53). Представник відповідача Савранської селищної ради Одеської області в підготовче судове засідання не з`явився, однак 07.01.2025 подав заяву, в якій просив розгляд справи провести за відсутністю представника селищної ради та підтримав позовні вимоги (а.с.47-48). 28.01.2025 до канцелярії Савранського районного суду Одеської області надійшла інформація державного нотаріуса Налдіної М.М. Кодимської державної нотаріальної контори Одеської області (а.с.49-51). Ухвалою Савранського районного суду Одеської області від 03.02.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 05.03.2025. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, проте 04.03.2025 до суду надійшла заява в якій позовні вимоги він підтримав, просив справу розглянути без його участі (а.с.55-56). Представник Савранської селищної ради Одеської області в підготовче судове засідання не з`явився, проте 07.01.2025 надійшла заява за підписом секретаря ради, виконуючого обов`язки селищного голови Жируна О.М., в якій зазначено, що селищна рада не заперечує проти позовних вимог та просить розглянути справу без участі їх представника (а.с.47). Частиною 3 статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно з частиною 8 статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи. Згідно з частиною 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Предметом спору у цій справі є визначення додаткового строку для прийняття спадщини, а тому відповідачами у справі мають бути спадкоємці, які прийняли спадщину, а при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року, № судового рішення в ЄДРСРУ 90536892 у справі № 759/3515/19. За приписами статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. Статтями 12, 13 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених статті 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення, не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, повно, всебічно та безпосередньо з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Суд встановив, що [INFO] помер [PERSON] що підтверджується повторно виданим Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 09.10.2024 (а.с.14). Крім того, згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи [PERSON] вбачається, що позивач зареєстрована за адресою [ADDRESS] (а.с.9). Родинний зв`язок позивача [PERSON] із спадкодавцем [PERSON] , померлого [INFO] , який приходиться померлому сином, підтверджений копією свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] (а.с.12). З довідки Виконавчого комітету Савранської селищної ради Одеської області від 18.10.2024 №478 вбачається, що [PERSON] [INFO] , проживав та був зареєстрований в [ADDRESS] по день смерті [INFO] (а.с.34). З листа державного нотаріуса Кодимської державної нотаріальної контори від 15.01.2024 № 18/01-16 вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON] померлого [INFO] не заводилася та спадкоємці із заявами про прийняття спадщини не зверталися (а.с.49). За життя [PERSON] склав заповіт на користь [PERSON] (а.с.17). Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, зокрема, у вигляді земельної ділянки площею 2,1598 га, кадастровий номер 5124380900:01:003:0073, яка розташована на території Дубинівської сільської ради Савранського району, Одеська область та яка належала [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЕ №654149 (а.с.18-19); Крім того, на виконання ухвали суду від 10.12.2024, матеріали справи містять інформацію державного нотаріуса Надліна М.М. Кодимської державної нотаріальної контори Одеської області №18/10-16 від 15.01.2024 про те, що спадкова справа після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , не заводилася, спадкоємці із заявами про прийняття спадщини не зверталися (а.с.49). Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті\~1220,\~1222,\~1270 ЦК України). За змістом\~ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до\~ст.1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповіт є одностороннім правочином, оскільки залежить виключно від волі заповідача. Заповіт лише спрямовується на виникнення у спадкоємця прав та обов`язків, але до моменту смерті не створює їх у нього. Розпорядження, яке міститься у заповіті, набирає чинності лише у разі смерті заповідача. Призначення спадкоємцем є правом заповідача, визначеним частиною першою\~статті 1235 ЦК України. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша\~статті 1269 ЦК України). Згідно зі\~статтею 1270 ЦК України\~для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Таким чином, закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, але бажає прийняти спадщину, у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої\~статті 1272 ЦК України\~за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення відповідних дій. Правила частини третьої 1272\~ЦК України\~про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постановах: № 639/1883/16-ц від 11 липня 2018 року, № 681/203/17-ц від 17 жовтня 2018 року, № 653/289/16-ц від 13 грудня 2018 року. Відповідно до частини 4\~статті 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Особі може бути визначений додатковий строк для прийняття спадщини за рішенням суду лише за умови поважності причини його пропуску. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій (п. 24\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. № 7). Відповідно до\~статті 63 Закону України «Про нотаріат»\~нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Згідно з пунктами 2.2 та 3.2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5\~та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 282/20595, при заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту. Для того, щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус роз`яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття. Пленум Верховного Суду України у пункті 24\~постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»\~судам роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Такий висновок зазначив Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду 13 березня 2020 року у постанові у справі № 314/2550/17. Вирішуючи спір у спадкових справах, зокрема, щодо визначення додаткового строку для прийняття спадщини необхідно врахувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховним Судом України від 06 вересня 2017 року у справі №6-496цс17. Про свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права та поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини у випадку доведеності факту необізнаності спадкоємця про існування заповіту вказано також у постановах Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі № 642/2539/18-ц, від 26 червня 2019 року у справі №565/1145/17, від 28 жовтня 2019 року у справі № 761/42165/17, від 06 червня 2018 року у справі №315/765/14-ц, що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах. Виконуючи завдання цивільного судочинства, окрім основних принципів: справедливості, добросовісності та розумності, суди керується й аксіомою цивільного судочинства: «Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae aequitatisque quam stricti iuris rationem», яка означає «У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права». Звертаючись до суду з цим позовом, [PERSON] посилався як на поважні причини пропуску строку, зокрема, на перебування на військовій службі під час мобілізації, проходження реабілітації, подальше проходження військової служби у відрядженні в 13-му Головному управлінні Департаменту військової контррозвідки Служби Безпеки України та перебування в полоні, що підтверджується відповідними документами (а.с. 20, 24-30, 32, 33). Осіб, які на час відкриття спадщини, постійно мешкали разом з спадкодавцем судом не встановлено, що виключає застосування до спірних правовідносин й положень ч.3\~ст.1268 ЦК України. Отже, суд визнає причини пропуску звернення позивача до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини - поважними. При цьому суд враховує принцип пропорційності між застосованим заходом та переслідуваною метою, якою є захист порушених прав позивача в аспекті\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також бере до уваги те, що інші спадкоємці [PERSON] , які б прийняли спадщину, відсутні, заперечень проти позову не надійшло. Відтак, суд вважає можливим визначити [PERSON] додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. Разом з тим, суд вважає достатнім тримісячний строк для подання позивачем заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідно до частини 1\~статті 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Водночас, у позовній заяві позивач не ставить вимоги про стягнення судового збору з відповідача. Відтак, ухвалюючи рішення, суд не вирішує питання про стягнення з відповідача на користь позивача витрат по сплаті судового збору, сплачених позивачем при зверненні до суду з цим позовом. Давши мотивовану оцінку кожному аргументу, наведеному позивачем в позовній заяві, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд, з урахуванням факту визнання відповідачем позовних вимог в повному обсязі, дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial