Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-03 00:00:00

[PERSON] є власником двох земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,3335 га з кадастровим номером 0522886200:04:001:0078 та площею 0,3363 га з кадастровим номером 0522886200:04:001:0077, які знаходяться на території Мурованокуриловецької об`єднаної територіальної громади (раніше на території Рівненської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області). 17.09.2020 [PERSON] уклала із ТОВ «Рівнянське» договори оренди землі (без номерів) цих земельних ділянок строком на тридцять років (у тексті - договори). Позивачка стверджує, ТОВ «Рівнянське» договірні зобов`язання з виплати орендної плати за 2021, 2022, 2023 роки не виконало, орендну плату за вказані роки вчасно не виплатило, з моменту укладення договорів оренди жодної діяльності на орендованих земельних ділянках не здійснювало. У зв`язку із систематичною несплатою відповідачем орендної плати, що є істотним порушенням договору оренди землі, та невикористанням земельних ділянок за їх цільовим призначенням, позивач 27.12.2024 звернулася до Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області із позовом про розірвання договорів оренди землі земельних ділянок з кадастровими номерами 0522886200:04:001:0078 та 0522886200:04:001:0077, які укладено з ТОВ «Рівнянське» (а. с. 1 - 5). До суду позов подав представник за довіреністю (а. с. 17) Коломієць М.В. Ухвалою від 31.12.2024 (а. с. 20) відкрито провадження у справі та ухвалено про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. 09.01.2025 до суду надійшла заява директора ТОВ «Рівнянське» від 08.01.2025 про продовження строку для подання відзиву на позов та заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження (а. с. 24 - 26). Ухвалою від 13.01.2025 (а. с. 28) відповідачеві продовжено процесуальний строк, встановлений судом для подання відзиву на позов та заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, до 24.01.2025 (включно). 24.01.2025 директор ТОВ «Рівнянське» подав до суду відзив (а. с. 30 - 31) з додатками, а також заяву із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження (а. с. 33, 34). Ухвалою суду від 28.01.2025 (а. с. 64) постановлено про перехід від розгляду в порядку спрощеного позовного провадження до розгляду в загальному позовному провадженні. 12.02.2025 представник відповідача подав до суду клопотання про долучення доказів (а. с. 70, 71) та самі докази (а. с. 72 - 94), а також заяву про виклик свідків (а. с. 73). Крім того, безпосередньо у підготовчому засіданні представник відповідача адвокат Валігура О.О. заявив клопотання про визнання явки позивача до суду обов`язковою. За результатами підготовчого провадження ухвалою суду від 18.02.2025 (а. с. 106 - 107) задоволено клопотання представника відповідача про долучення доказів, а в задоволенні заяви про виклик свідків та клопотання про визнання явки позивача обов`язковою відмовлено, підготовче провадження закрито, справу призначено до розгляду по суті. Представник позивача адвокат Шоломіцький Іван Валентинович (повноваження на а. с. 96) в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] підтримав з підстав, зазначених у позовній заяві. Зокрема, зазначив, що [PERSON] є власником двох земельних ділянок, які знаходяться під багаторічними насадженнями (сад) у с. Рівне. 17.09.2020 позивач уклала два договори оренди землі із ТОВ «Рівнянське». В порушення вимог пунктів 10 і 12 цих договорів відповідач не виплатив позивачу орендну плату за користування земельними ділянками у 2021, 2022, 2023 роках. Крім того, передані відповідачеві в оренду земельні ділянки є садом. Впродовж 2021 - 2023 років відповідач жодної сільськогосподарської діяльності на орендованих земельних ділянках не здійснював. Представник відповідача адвокат Валігура Олександр Олександрович (повноваження на а. с. 79, 80) позовні вимоги [PERSON] не визнав, просить суд у їх задоволенні повністю відмовити. Повідомив, що відповідач вживав заходи з пошуку орендодавця і з`ясування реквізитів її банківського рахунку з метою сплати орендної плати, тому не здійснення такої оплати не є умисною і відбулося з вини позивачки. В подальшому позивачка відмовилася від отримання орендної плати. Зазначив, що протягом 2022 - 2023 років відбувалася зміна керівництва ТОВ «Рівнянське», що також вливало на організацію виплати орендної плати. Військовий стан, введений в Україні у лютому 2022 року, вплинув на господарську діяльність товариства, що не дозволило отримати заплановані доходи. З січні 2024 року у ТОВ «Рівнянське» нове керівництво, яке з цього часу всю свою діяльність спрямовує на виконання умов договорів оренди землі. Щодо нецільового використання земельних ділянок, то зазначив, що у позивача відсутні докази такої обставини, а також повідомив, що відповідачем в свою чергу надано докази того, що земельні ділянки позивача не втрачені, не знищені, родючість землі не зменшилась; вони обробляються у загальному масиві орендованих товариством земель. Суд, розглянувши справу\~у відкритому\~судовому засіданні,дослідивши та оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, прийшов до переконання, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України (у тексті - ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Обов`язок доказування, відповідно до ст. 12 ЦПК України, покладений на сторони у справі. Крім того, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що [PERSON] є власником: - земельної ділянки площею 0,3335 га (кадастровий номер 0522886200:04:001:0078), що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 397188245 від 30.09.2024 (а. с. 13 - 16) Відповідно до інформації, що міститься у розділі «Актуальна інформація про державну реєстрацію іншого речового права», 09.12.2020 державний реєстратор Вербовецької сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області Пушкар О.М. зареєструвала право оренди земельної ділянки з кадастровим номером 0522886200:04:001:0078 на підставі договору оренди землі від 17.09.2020 між [PERSON] та ТОВ «Рівнянське» (а. с. 10 - 12), строком на 30 років (номер запису про інше речове право 39715909); - земельної ділянки площею 0,3363 га (кадастровий номер 0522886200:04:001:0077), що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 397188245 від 30.09.2024 (а. с. 13 - 16). Відповідно до інформації, що міститься у розділі «Актуальна інформація про державну реєстрацію іншого речового права», 09.12.2020 державний реєстратор Вербовецької сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області Пушкар О.М. зареєструвала право оренди земельної ділянки з кадастровим номером 0522886200:04:001:0077 на підставі договору оренди землі від 17.09.2020 між [PERSON] та ТОВ «Рівнянське» (а. с. 7 - 9), строком на 30 років (номер запису про інше речове право 39715529). Згідно ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України (у тексті - ЦК України) правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно п.\~«а» ч.\~1,\~ч.\~2\~ст.\~90 Земельного\~кодексу України\~(у\~тексті -\~ЗК України),\~власники земельних\~ділянок мають\~право продавати або іншим шляхом відчужувати земельну ділянку, передавати її в оренду, заставу, спадщину, довірчу власність. Порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Стаття 526 ЦК України встановлює, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 792\~ЦК України\~визначено,\~що за договором найму (оренди) земельної ділянки, наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Згідно норм ст. 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. Відповідно до ст. 32 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі може бути достроково розірваний на вимогу однієї із сторін за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених Земельним Кодексом України та іншими законами України. Аналогічні умови містять і договори оренди землі, які є предметом цього позову (а. с. 7 - 9, 10 - 12). Зокрема, згідно п. 39 договорів, дія договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. У п. 10 Договорів оренди землі від 17.09.2020 (а. с. 7 - 9, 10 - 12) сторони погодили, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій або натуральній формі (з урахуванням ринкових цін на момент розрахунку) та становить 600 (шістсот) гривень. Пунктом 11 вказаних договорів визначено, що обчислення розміру орендної плати здійснюється з урахуванням зміни коефіцієнтів, визначених законодавством. Пунктом 12 погоджено, що орендна плата вноситься один раз на рік з 01 вересня до 31 грудня кожного року оренди. Статтею 25 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що орендар зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за земельну ділянку. Відповідно до п. 31 договорів, орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Згідно п. 34 договорів, орендар зобов`язаний своєчасно вносити орендну плату за користування земельною ділянкою, що передана в оренду. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ч. 1 ст. 629 ЦК України). Стаття 526 ЦК України встановлює, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов, зокрема, договору. Пунктом 1 ч. 1 ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. У пункті «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України передбачено, що підставою припинення права користування земельною ділянкою є, зокрема, систематична несплата земельного податку або орендної плати. Для того щоб констатувати наявність підстав для припинення права користування земельною ділянкою згідно з п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України, суд має встановити такі обставини, як «систематичність» та «несплату», зокрема, орендної плати. Під систематичністю під час вирішення приватноправових спорів розуміються два та більше випадки несплати орендної плати, визначеної умовами укладеного між сторонами договору. Судова практика у розумінні поняття «систематичність» у подібних правовідносинах є усталеною (Постанови Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06.03.2019 у справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18), Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 01.04.2020 у справі № 277/1186/18-ц (провадження № 61-12823св19), від 20.08.2020 у справі № 616/292/17 (провадження № 61-40243св18), від 08.05.2024 у справі № 629/2698/23 (провадження № 61-18688св 23), Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 29.07.2020 у справі № 277/526/18 (провадження № 61-47377св18); Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 24.11.2021 у справі № 922/367/21, від 04.07.2023 у справі № 906/649/22, від 20.02.2024 у справі № 917/586/23, від 02.04.2024 у справі № 922/1165/23). Щодо поняття «несплата», яке міститься у п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України, то його потрібно розуміти саме як повну несплату орендної плати (правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена у Постанові від 20.11.2024 в справі № 918/391/23 (провадження № 12-19гс24). Позивач у позовній заяві стверджує, що відповідач не виконав своє зобов`язання перед нею, передбачене умовами договорів оренди землі, та не виплатив їй орендну плату за користування двома земельними ділянками у 2021, 2022, 2023 роках в строки, визначені договорами. Ця обставина фактично визнається відповідачем, оскільки на підтвердження своєї позиції ним як доказ подано відомість № 6 про отримання орендної плати власниками земельних часток (паїв) с. Рівнянське (сад) за період 2021 - 2023 роки (а. с. 63). Зазначеною відомістю також підтверджується, що [PERSON] орендної плати за обидві земельні ділянки не отримала. Отже, у цій справі встановлено, що орендар ТОВ «Рівнянське» допустило невиконання свого зобов`язання за договорами і не виплатило орендодавцю [PERSON] орендну плату за 2021 - 2023 роки у строки, встановлені п. 12 Договорів, що слід вважати систематичним невиконання ТОВ «Рівнянське» такої істотної умови договорів як сплата орендної плати. Підставою розірвання договору оренди землі згідно з п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України є систематична, тобто неодноразова (два та більше випадки) повна несплата орендної плати у строки, визначені договором. Ця спеціальна норма у такому випадку є самостійною та достатньою і звертатися до загальної норми ч. 2 ст. 651 ЦК України немає потреби. Такий висновок міститься у п. 177 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2024 у справі № 918/391/23 (провадження № 12-19гс24). Подані відповідачем і його представником докази і наведені ними у суді доводи, спрямовані на заперечення і спростування позовних вимог, судом оцінюються критично, оскільки більшість з них стосуються 2024 року, а порушення договірних зобов`язань відповідачем допущено у 2021, 2022 і 2023 роках. Також з підстав, наведених вище, суд не визнає поважними причинами невиплати орендної плати ведення в Україні воєнного стану, що не\~дозволило отримати\~заплановані доходи, і зміну керівництва відповідача. Крім того, відповідач не надав жодного доказу вжиття ним заходів з пошуку орендодавця і з`ясування реквізитів її банківського рахунку з метою сплати орендної плати. Враховуючи наведене обґрунтування, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі. Щодо вирішення питання про судові витрати, суд виходить з наступного. Під час ухвалення рішення суд, зокрема, вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати (п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру заявлених позовних вимог. Позивач при зверненні до суду з цим позовом сплатила 2422 гривні 40 копійок судового збору (а. с. 6), її вимога задоволена повністю, а тому судові витрати у вигляді сплаченої суми судового збору підлягають компенсації з відповідача у повному розмірі. Будь яких доказів про понесені позивачем інші витрати, пов`язані із розглядом справи, суду не надано. На підстав викладеного,

Outcome: approved