Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-04 00:00:00

[PERSON] через свого представника [PERSON] звернувся до суду з позовом до Христинівської міської ради Черкаської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування. Просив встановити факт прийняття ним спадщини після смерті [PERSON] та родинного зв`язку як племінника й тітки та визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , право приватної власності на земельну ділянку площею 2, 15 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Кузьминогебельської сільської ради Христинівського району Черкаської області, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , якій дана земельна ділянка належала на підставі державного акта на право приватної власності на землю ІІІ -ЧР 020976. В обґрунтування позову покликався на такі обставини. [INFO] в селі Кузьмина Гребля Христинівського району померла спадкодавець [PERSON] . Згідно довідки виконавчого комітету Кузьминогребельської сільської ради Христинівського району спадщину після смерті [PERSON] прийняв [PERSON] . Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина, яка складається зокрема з земельної ділянки паю, право спадкодавця на який посвідчено державним актом на право приватної власності на землю на бланку ІІІ-ЧР №020976, яку фактично прийняв позивач. Обставину фактичного прийняття спадщини підтверджують свідки, які засвідчують, що позивач і спадкодавець жили спільно, вели з нею спільне господарство, похоронив спадкодавця, поставив їй пам`ятник, прийняв спадщину та доглядає за могилою. Згідно показів свідків позивач є рідним племінником спадкодавця. Батько позивача і спадкодавець були рідними братом і сестрою, проживали однією сім`єю. Так, з огляду на те, що спадщина після смерті спадкодавця відкрилася та була прийнята до 01 січня 2004 року, то правовідносини, що виникли, регулюються нормами Цивільного кодексу Української РСР 1963 року. Таким чином, позивач фактично прийняв спадщину, що залишилася після померлої тітки і вважає, що має всі законні підстави для визнання за ним права власності на спадщину. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] у судове засідання не з`явились, проте у позовній заяві просили розглянути справу за їх відсутності, позов підтримують повністю, не заперечують проти винесення заочного рішення у справі. Представник відповідача Христинівської міської ради Черкаської області у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, від міської ради до суду надійшла заява з проханням розглянути справу без участі їх представника, у заяві також зазначено, що відповідач позовні вимоги визнає. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За наведених обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] в с. Кузьмина Гребля Уманського району померла [PERSON] , що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, де остання записана як [PERSON] . Різниця в написанні імені виникла при перекладі імені на українську мову. Факт, що це одна і таж особа підтверджується довідкою старости Кузьминогребельського старостинського округу та іншими письмовими доказами, наявними в матеріалах справи. Юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 31.03.1995 року (зі змінами) суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. За змістом статті 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку, коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право. Відповідно до частини першої статті 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Разом із тим, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті (частина четверта статті 25 ЦК України). Факт родинних відносин між позивачем та спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] , а саме, що [PERSON] є тіткою [PERSON] підтверджуєтьсяпаспортом позивача, довідкою старости Кузьминогребельського старостинського округу, письмовими показаннями свідків. Родинні відносини (споріднення) у теорії права - кровний зв`язок між людьми, з наявністю якого закон пов`язує виникнення, зміну чи припинення прав та обов`язків. Правове значення має як пряме споріднення так і не пряме (бокове), коли родинні зв`язки виникають за наявності спільного пращура (родоначальника). Виходячи з вимог діючого ЦК України поняттями "родичі", "родинні стосунки" охоплюється коло осіб, які пов`язані між собою певним ступенем споріднення. Такими особами можуть бути близькі родичі за походженням, зокрема, батьки, діти, баба, дід, прабаба, прадід, внуки, правнуки, брат та сестра (повнорідні і неповнорідні), двоюрідні брати та сестри, тітка, дядько, племінниця, племінник. Усиновлений та усиновлювач прирівнюються до родичів за походженням. Законодавство України не встановлює вичерпного переліку документів, які підтверджують родинні стосунки, а тому вони визначаються в кожному випадку окремо, в залежності від ступеня їх споріднення. Аналізуючи вищезазначені докази, суд висновує, що надані позивачем докази є допустимими, належним, достатніми та такими, що у своїй сукупності поза розумним сумнівом підтверджують факт родинних відносин між ним та спадкодавцем [PERSON] . Як було встановлено судом, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить право на земельну ділянку (пай). Позивач [PERSON] , як спадкоємець за законом прийняв спадщину, а саме, у передбачений законом строк він не подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини, а фактично прийняв спадщину, оскільки мешкав разом із спадкодавцем, тобто шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, що підтверджується матеріалами справи. Таким чином, позивач прийняв спадщину в порядку п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК Української РСР 1963 р., однак, він не мав змоги оформити прийняття спадщини та отримати відповідне свідоцтво, із-за відсутності оригіналів документів, що підтверджують родинні відносини, у зв`язку із чим в даний час позивач вимушений звернутися до суду із позовом. Суд вважає доведеним позивачем, що останній є єдиним спадкоємцем за законом як племінник після смерті [PERSON] , наявності інших спадкоємців судом не встановлено, заяву на прийняття спадщини протягом шести місяців ніхто не подавав. Спадкодавець за час свого життя заповіту не складала, спадковий договір відсутній, а тому прийняття спадщини відбувається за законом. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд вважає, що позивач є суб`єктом набуття права власності на право на нерухоме майно з підстав прийняття спадщини за законом в порядку п.1 ч.1 ст. 549 ЦК Української РСР 1963 р. З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивача щодо визнання за ним права власності на спадкове майно.

Outcome: approved