Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-04 00:00:00

22 листопада 2024 року, згідно поштового відправлення, [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями за адресою : [ADDRESS] в порядку спадкування після померлого [INFO] [PERSON] та як за членом колишнього колгоспного двору. Позов мотивований тим, що [INFO] помер чоловік позивача [PERSON] , який був головою колгоспного двору по [ADDRESS] , членом колгоспного двору була позивач. Після смерті чоловіка позивач прийняла спадщину, звернувшись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та частково оформила її, отримавши свідоцтво про право на спадщину за законом. Проте оформити у нотаріуса спадщину на вищевказаний житловий будинок з господарськими будівлями не має можливості, оскільки відсутні документи на право власності на нерухоме спадкове майно. Ухвалою від 29 листопада 2024 року провадження у справі відкрито. В судове засідання позивач не з"явилась, в позові просила розгляд справи здійснювати за її відсутності. \~ \~ \~ \~Відповідач Михайло-Коцюбинська селищна рада Чернігівського району Чернігівської області не забезпечили явку в судове засідання свого представника. Третя особа Чернігівська районна державна нотаріальна контора не забезпечили явку свого представника в судове засідання, надали заяву про розгляд справи без його участі. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку. Судом встановлено, що житловий будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS] був колгоспним двором, головою якого був [PERSON] , членом колгоспного двору була його дружина [PERSON] , яка станом на 15 квітня 1991 року проживала в будинку (а.с.11,12). Відповідно до Постанови РМ УРСР від 11 березня 1985 року № 105 « Про порядок державного обліку житлового фонду» і відповідно до чинного на той час порядку обліку господарств колгоспних дворів, все майно колгоспного двору обліковувалося за головою колгоспного двору. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року " Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" з наступними змінами, до правовідносин, що виникли раніше, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору. За нормами ст.ст. 120, 123 ЦК УРСР, які діяли до ведення в дію Закону України Про власність, кожен з членів колгоспного двору мали рівне право на майно колгоспного двору. Тобто, після введення в дію Закону України Про власність 15.04.1991 року у всіх членів колгоспного двору виникло право власності на все його майно в рівних частинах, в тому числі і на будинок з господарськими спорудами, які відносилися до цього колгоспного двору, які не втратили право на витребування частки. Таким чином, [PERSON] та [PERSON] мали рівну частку житлового будинку з господарськими спорудами, а саме по 1/2 частині. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданим 13.01.2023 року Михайло-Коцюбинською селищною радою Чернігівського району Чернігівської області, актовий запис №13 (а.с. 9) На день своєї смерті [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] разом з дружиною [PERSON] (а.с.10). Так, всю спадщину після смерті [PERSON] як спадкоємиця за законом першої черги прийняла його дружина (а.с. 8) [PERSON] , яка звернулася до Чернігівської районної державної нотаріальної контори, де було заведено спадкову справу №208/2023. Діти спадкодавця [PERSON] та [PERSON] подали заяви про відмову від своєї частки у спадщині. 08 жовтня 2024 року державним нотаріусом Чернігівського районного нотаріального округу на ім`я позивача [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, реєстрове в реєстрі за №2-1217, у відповідності до якого, [PERSON] , як спадкоємець за законом першої черги отримала спадщину, яка складається з земельної ділянки площею 1,6473 га на території Пакульської сільської ради Чернігівського району та області, кадастровий номер 7425586300:15:000:0545 (а.с.14). Також, нотаріусом роз`яснено [PERSON] про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] , оскільки спадкодавець за життя не вчинив жодних дій, які були б спрямовані на проведення державної реєстрації права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, не отримав документ, що посвідчує право власності на нього (а.с. 17). Так, з довідки «Чернігівське районне БТІ» Чернігівської районної ради Чернігівської області № 604 від 07 жовтня 2024 року вбачається, що станом на 01.01.2013 року право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , не зареєстровано (а.с.16). Як передбачено ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно п.4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом МЮУ № 296/5 від 22 лютого 2012 року видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна. Враховуючи встановлені обставини справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність судового захисту права на спадкування [PERSON] шляхом задоволення її позову в повному обсязі.

Outcome: approved