Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-04 00:00:00

Позивач [PERSON] , в інтересах та від мені якої діє адвокат Глушкова О.І., звернулася до суду із позовом, в якому просить визнати за нею у порядку спадкування за законом після смерті [INFO] її матері [PERSON] право власності на цілий житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] в селі Городківка Тульчинського (колишнього Крижопільського) району Вінницької області помер її батько [PERSON] ; [INFO] в селі Городківка Тульчинського району Вінницької області померла її мати [PERSON] ; родинні відносини підтверджуються її свідоцтвом про народження та шлюб. Після смерті Батька [PERSON] , залишилась спадщина, до складу якої входив цілий житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS] , на який відсутні правовстановлюючі документи. Вказаний житловий будинок відноситься до суспільної групи робочих дворів і станом на 15.04.1991 року до складу двору входили: голова двору [PERSON] , [INFO] та дружина [PERSON] , [INFO] . За життя [PERSON] не оформив право власності на житловий будинок та не отримав у встановленому порядку свідоцтво про право особистої власності. Після смерті [PERSON] , спадщина прийняла його дружина [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом, відповідно до ст. 529 ЦК УРСР 1963 року (чинного на час виникнення правовідносин). Однак [PERSON] за життя не оформила правовстановлюючі документи на даний житловий будинок. Таким чином, після смерті [PERSON] , до складу спадщини входить вище вказаний житловий будинок. У встановлений законом термін вона прийняла спадщину після смерті матері, звернувшись із заявою до нотаріуса, яка відкрила спадкову справу. Однак із-за відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно, а саме: на житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS] , вона позбавлена можливості оформити свої спадкові права в позасудовий спосіб, тому звернулась до суду з вище вказаним позовом та просила його задовольнити. Ухвалою Крижопільського районного суду Вінницької області прийнято позовну заяву до розгляду і відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено у справі підготовче засідання. Вирішено питання витребування доказів. 12 вересня 2024 року на виконання ухвали суду приватним нотаріусом Питель М.С. до суду направлена копія спадкової справи № 61/2024 до майна померлої [INFO] [PERSON] . 24 вересня 2024 року на виконання ухвали суду Крижопільською державною нотаріальною конторою надійшла відповідь щодо заведеної спадкової справи до майна померлого [INFO] [PERSON] . 02 жовтня 2024 року ухвалою Крижопільського районного суду Вінницької області підготовче судове засідання було відкладено для витребування доказів. 19 грудня 2024 року з Державного нотаріального архіву Вінницької області надійшла відповідь про відсутність заведеної спадкової справи після померлого [INFO] [PERSON] згідно даних Алфавітних книг. Ухвалою Крижопільського районного суду Вінницької області за клопотанням представника позивача було замінено первісного відповідача [PERSON] на належного відповідача [PERSON] . Відкладено підготовче судове засідання. 07 лютого 2025 року відповідач [PERSON] надала до суду заяву про визнання позову повністю, розгляд справи проводити у її відсутність. Ухвалою Крижопільського районного суду Вінницької області від 11 лютого 2025 року підготовче провадження у справі закрито, постановлено призначити її до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила їх задовільнити з підстав наведених у позовній заяві. Зазначила, що після смерті батьків позивачки залишився будинок, який відноситься до групи робітничих дворів. Позивач постійно проживає в даному будинку. Після смерті матері вона прийняла спадщину, подавши відповідну заяву, однак із-за відсутності правовстановлюючих документів на житловий будинок, оформити свідоцтво про право власності не має можливості, оскільки покійні батьки позивачки за життя не оформили право власності на вказаний житловий будинок. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлена про час та місце судового розгляду, про що свідчать її підписи на рекомендованому повідомленню про вручення поштового відправлення. На адресу суду подала заяву про визнання позовних вимог позивача та слухання справи у її відсутність. Суд, дослідивши та оцінивши докази у справі, встановив наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Так, судом встановлено, що відповідно до відомостей, які містяться: в свідоцтві про смерть серії [NUMBER] , виданого 18 листопада 2002 року [INFO] в с. Городківка Крижопільського (нині Тульчинського) району Вінницької області помер [PERSON] ; в свідоцтві про смерть серії [NUMBER] від 04 березня 2024 року [INFO] в селі Городківка Тульчинського району Вінницької області померла [PERSON] , копії яких містяться в матеріалах справи. Родинна спорідненість померлих та позивачки [PERSON] підтверджується відомостями, які містяться в свідоцтві про народження серії [NUMBER] , яке видано повторно 17.05.2024 року, [PERSON] , де батьками записані: батько - [PERSON] , мати [PERSON] , відомостями свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 20.06.1992 року, згідно якого [PERSON] після укладення шлюбу присвоєно прізвище « [PERSON] », копії яких знаходяться в матеріалах справи. Дані відомості підтверджують що позивачка [PERSON] (дівоче прізвище « [PERSON] ») є донькою [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до довідки № 786 від 02.08.2024 року, яка видана виконавчим комітетом Городківської сільської ради Тульчинського району Вінницької області про те, що згідно погосподарської книги № 5аК за 1991-1995 роки, особовий рахунок № [NUMBER] , житловий будинок [ADDRESS] станом на 15 квітня 1991 року відноситься до суспільної групи робочих дворів. Склад двору: голова робочого двору [PERSON] , [INFO] , дружина [PERSON] , [INFO] . Як встановлено вище судом, [INFO] [PERSON] помер в с. Городківка Крижопільського (нині Тульчинського) району Вінницької області. Так, згідно довідки № 788 від 02.08.2024 року, яка видана Городківською сільською радою Тульчинського району Вінницької області, до складу сім`ї на день смерті [PERSON] , а саме [INFO] входили чотири зареєстрованих особи, а саме: [PERSON] , [INFO] дружина; [PERSON] , [INFO] дочка; [PERSON] , [INFO] зять померлого; [PERSON] , [INFO] онук померлого. Так, у відповідності до законодавства, діючого до прийняття 15.04.1991 року Закону України «Про власність», право власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. У листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначається, що за змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Додатками №32 та №33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. Спеціальним нормативним актом, який визначав порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах, були Вказівки по веденню книг погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджені наказом Центрального статистичного управління СРСР від 13.04.1979 № 112/5 (далі - Вказівки № 112/5), а згодом Вказівки по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджені Центральним статистичним управлінням СРСР 12.05.1985 № 5-24/26 (далі - Вказівки № 5-24/26), та Вказівки по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджені постановою Державного комітету статистики СРСР від 25.05.1990 року № 69 (далі - Вказівки № 69), які були замінені Інструкцією з ведення погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджених наказом Міністерства статистики України від 22.02.1995 № 48. Згідно із зазначеними Вказівками суспільна група господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства (сім`ї). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду 04.11.2021 року в справі № 452/888/19 (номер провадження 61-5247св20) зазначено, що: «відповідно до статті 563\~ЦК Української\~РСР в разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривається. Якщо після смерті члена колгоспного двору інших членів двору не залишається, до майна двору застосовуються правила цього розділу. Особисте майно членів колгоспного двору після їх смерті переходить до спадкоємців на загальних підставах. Правила цієї статті застосовуються також при спадкоємстві майна в господарстві громадян, які займаються індивідуальною трудовою діяльністю в сільському господарстві. Згідно зі змістом Вказівок № 112/5 та № 69 суспільна група господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства (сім`ї). Особи, які працювали в колгоспі, але не були членами колгоспу, належали до суспільної групи робітників або службовців залежно від займаної посади. Відповідно до абзацу 2 пункту 20 Вказівок № 112/5 виключенням із загального порядку були лише господарства, в яких проживали працюючі члени колгоспу. Такі господарства, незалежно від роду занять голови господарства, відносилися до господарств колгоспників. Отже, застосування судами норм статей 120, 123\~ЦК Української\~РСР без належного з`ясування питання про правильність віднесення будинку до суспільної групи господарств - колгоспний двір є помилковим». Оскільки спірний житловий будинок відносився до суспільної групи робочих дворів, тому положення статей 120, 123\~ЦК УРСР застосуванню не підлягають, оскільки майнові правовідносини господарства робітника були врегульовані загальними нормами цивільного, земельного та сімейного права. Він не мав статусу колгоспного двору, а тому немає підстав застосування до правовідносин у цій справі норм ЦК УРСР1963 року, у тому числі за аналогією закону. Статтею 328 ЦК України\~передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності до\~статті 392 ЦК України\~власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилась, про що свідчить Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру № 78366375 від 16.09.2024 року та відповідь Державного нотаріального архіву Вінницької області № 2519/01-18 від 05.12.2024 року. Після смерті [PERSON] спадщину прийняла його дружина [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом відповідно до ст. 529 ЦК УРСР 1963 року (чинного на час виникнення правовідносин), так як на час відкриття спадщини остання була зареєстрована та проживала із спадкодавцем, що підтверджується довідкою Городківської сільської ради Тульчинського району Вінницької області, яка зазначалася вище, то вона фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, яке залишилось після смерті її чоловіка, а саме цілий житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS] . Факт того, що [PERSON] була дружиною [PERSON] підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 02.05.1965, копія якого міститься в матеріалах цивільної справи. За життя [PERSON] не оформила права власності на вказаний житловий будинок. Як встановлено вище судом, [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті відкрилась спадщина. Відповідно до спадкової справи № 61/2024 (копія якої надана приватним нотаріусом Тульчинського районного нотаріального округу Вінницької області питель М.С.) із заявою про прийняття спадщини звернулася [PERSON] донька спадкодавці, подавши відповідну заяву. В матеріалах спадкової справи міститься також заява [PERSON] від 20.08.2024 року, який являється сином спадкодавці, про те що він відмовляється від прийняття спадщини після померлої матері [PERSON] на користь онуки померлої [PERSON] , [INFO] . Разом з тим, в матеріалах даної спадкової справи міститься заява [PERSON] про прийняття спадщини після смерті бабусі [PERSON] . Відповідно до Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 103/02-31 від 12.08.2024 року, яка видана приватним нотаріусом Тульчинського районного нотаріального округу Вінницької області Питель М.С. відмовлено [PERSON] в оформленні спадщини після смерті її матері [PERSON] у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, а саме: житловий будинок [ADDRESS] . Як вбачається з наявної в матеріалах справи копії технічного паспорту, виготовленого на замовлення [PERSON] 04.06.2018 року КП «Тульчинське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» за результатами технічної інвентаризації житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] - загальна площа будинку 89, 5 кв. м, житлова площа 47, 4 кв. м, до складу входять: житловий будинок «А», прибудова «а», вхідний майданчик «а1», вхідний майданчик «а2», навіс «а3», літня кухня «Б», вхідний майданчик «б», сарай «б1», сарай «б2», сарай «В», сарай «Г», гараж «Д», сарай «Ж», навіс - «ж», погріб «П», огорожа «1-2». ФОП « [PERSON] » надав [PERSON] висновок від 12 серпня 2024 року № 64/24 про оцінку вартості житлового будинку з господарськими будівлями по\~ [ADDRESS] , яка складає 82\~278,00 гривень. Відповідачка [PERSON] подала до суду заяву про визнання позовних вимог [PERSON] повністю. При розгляді справ про визнання права власності на спадкове майно суду належить встановити: факт смерті спадкодавця, коло спадкоємців, наявність (відсутність) заповіту, факт прийняття спадщини, наявність спадкового майна. Відповідно до роз`яснень, даних в п. 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. При розгляді справ про визнання права власності на спадкове майно суду належить встановити: факт смерті спадкодавця, коло спадкоємців, наявність (відсутність) заповіту, факт прийняття спадщини, наявність спадкового майна. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 6\~постанови «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.1995 року № 20, до правовідносин, що виникли до прийняття 15.04.1991\~року Закону України «Про власність», застосовується чинне на той час законодавство. Так, у відповідності до законодавства, діючого до прийняття 15.04.1991\~року Закону України «Про власність», право власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Згідно ст. 13 Закону Української РСР «Про сільську раду депутатів трудящих Української РСР» 1968 року зі змінами на вказані ради було покладено обов`язок здійснення обліку населення та ведення за встановленими формами погосподарських книг. Таким чином, записи у погосподарських книгах визнавалися в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності на житлові споруди. Відповідно до ст.\~328\~ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно зі ст. 3 зазначеного Закону, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України\~«Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення. Відсутність у спадкодавця [PERSON] правовстановлюючого документу на спадкове майно не позбавляє спадкоємця права на спадщину, а згідно зі\~ст.16 ЦК України\~способом захисту свого права є, зокрема, визнання права. Так судом встановлено, що [INFO] в с. Городківка Тульчинського району Вінницької області померла [PERSON] . Судом встановлено, що [PERSON] належав цілий житловий будинок [ADDRESS] на законних підставах (вона була членом робітничого двору та успадкувала частку після смерті чоловіка [PERSON] ) та вважалася власником цього житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами відповідно до чинного на той час законодавства. Свідоцтво про право власності на вказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [PERSON] за життя не встигла отримати. Враховуючи те, що даний житловий будинок [PERSON] за життя набула у встановленому законом порядку, суд дійшов висновку, що за позивачем в порядку спадкування за законом, як спадкоємцю першої черги, належить визнати право власності на вказане нерухоме майно. Як вбачається із матеріалів спадкової справи інші спадкоємці відсутні (син спадкодавці [PERSON] , який є спадкоємцем першої черги відмовився від спадщини на користь [PERSON] ; спадкоємець [PERSON] , яка є спадкоємцем за представленням онукою спадкодавця [PERSON] подала до суду заяву про визнання позовних вимог [PERSON] ), які би подали заяви про право на спадщину, чи обов`язкову частку у спадковому майні померлої [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 15, ч. 1, 2 ст. 16\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання шляхом звернення до суду за захистом свого права з позовом про визнання такого права. Відповідно ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених\~статтею 1259\~цього Кодексу. Статтею 1216 ЦК України\~передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб - спадкоємців. Відповідно до\~ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно: до ст. 1217 ЦК України - спадкування здійснюється за заповітом або за законом; до ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Так згідно ст. 1258 ЦК України - спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених\~статтею 1259\~цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦАК України - \~у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до частини 1\~статті 1296 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Судом встановлено, що позивач прийняла спадщину після смерті матері [PERSON] , подавши до нотаріуса відповідну заяву. Обраний позивачем спосіб захисту права - визнання права є ефективним, право позивача підлягає захисту, оскільки іншого порядку визнання права в даному випадку не існує. Оформити спадщину у нотаріуса позивач позбавлений можливості, оскільки не може надати нотаріусу оригінал документів про право власності за [PERSON] на вказаний житловий будинок. Отже існує спір про право і права та інтереси позивача порушуються, з незалежних від неї причин, а тому підлягає судовому захисту. Відповідно до\~Конституції України\~органи та посадові особи мають діяти в межах своєї компетенції та відповідно до Законів, чинних на час їх застосування Оскільки визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, який має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, враховуючи те, що нотаріусом відмовлено у вчинені нотаріальної дії щодо видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину на частку житлового будинку після смерті матері, суд беручи до уваги вищезазначене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, оскільки вони законні, обґрунтовані та підтверджені матеріалами справи, а саме визнання за позивачем [PERSON] права власності на цілий житловий будинок [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] . На підставі наведеного,

Outcome: approved