Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-09 00:00:00

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНПРОМ МАРКЕТ" (адреса - 08200, м. Ірпінь, вул. Стельмаха Михайла, 9 А, офіс 204), через систему "Електронний суд" звернувся до суду з позовом до [PERSON] , адреса - [ADDRESS] , в якому просить стягнути з відповідача суму заборгованості за договором позики № 75161547 в розмірі 12 124,36 грн, суму сплаченого судового збору в розмірі 2422,4 грн та витрати понесені на професійну правничу допомогу в розмірі 3500 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 28.08.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено Договір позики № 75161547, за умовами якого Позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 6050,00 грн., строк позики - 64 дні зі сплатою процентів у розмірі 1,6 % в день (базова процентна ставка/фіксована). Враховуючи умови Договору позики №75161547 від 28.08.2021 та здійснені відповідачем платежі в рахунок погашення заборгованості за договором позики, які складають 1270,12 грн, заборгованість останнього за договором позики складає 12124,36 грн, зокрема, 5104,46 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 7019,90 грн - сума заборгованості за відсотками. Отже, відповідач належним чином зобов`язання щодо повернення основних сум боргу за договором позики та заборгованості за процентами, не виконав ні перед Позикодавцем/Первісним кредитором, ані перед Позивачем/Фактором - ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ», що набуло право вимоги за договором позики № 75235835 на підставі договору факторингу. Крім того, разом із позовною заявою представником позивача подано клопотання про витребування доказів, в якому представник просив витребувати з АТ «Державний ощадний банк України» інформацію щодо належності [PERSON] (ідентифікаційний номер: [NUMBER] ) карткового рахунку № [NUMBER] та виписку по картковому рахунку № [NUMBER] , відкритому в АТ «Державний ощадний банк України» [PERSON] РНОКПП: [NUMBER] , за період з 28.08.2021 до 31.08.2021. Ухвалою від 31 січня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНПРОМ МАРКЕТ" до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики № 75161547 від 28.08.2021. Справу вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. Ухвалою суду від 10.03.2025 у задоволенні клопотання представника позивача про витребування доказів відмовлено. Позивач в судове засідання 10.03.2025 не з`явився. 21.02.2025 до суду подав заяву, в якій просив справу розглядати у відсутності представника ТОВ "ФІНПРОМ МАРКЕТ". Не заперечує проти постановлення заочного рішення в даній цивільній справі. Відповідач в судове засідання 10.03.2025 не з`явилася. 27.02.2025 подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити без її участі. Зазначила, що позовні вимоги визнає частково, а саме: тіло кредиту і частину відсотків. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд приходить до наступного. 28.08.2021 між ТзОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики № 75161547, відповідно до умов якого відповідачу надано кредитні кошти у розмірі 6050,00 грн, строком на 64 дні зі сплатою процентів у розмірі 1.6%, (базова процентна ставка/фіксована), а орієнтована загальна вартість позики 10356,76 грн. Договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису [INFO], що був надісланий на вказану позичальником електронну адресу - [INFO] у порядку визначеному ст.12 Закону України «Про електронну комерцію». Згідно з довідкою про ідентифікацію ТзОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» [PERSON] , з якою укладено договір №75161547 від 28.08.2021, ідентифікований в ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів». Одноразовий ідентифікатор: [INFO]; час відправки ідентифікатора позичальнику: 28.08.2021 11:19:36; електронна адреса: [INFO]. Відповідно до платіжної інструкції №8af82714-d7ce-4626-a69f-620637d58020 Коновалик Олександрі 28.08.2021 було перераховано грошові кошти у розмірі 6050,00 грн, що також підтверджується довідкою № КД-000003709/ТНПП від 13.12.2024. Згідно листа №18/12/24-44 від 18.11.2024 ТзОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» повідомило та підтверджує, що на банківський рахунок відповідача на підставі платіжної інструкції №8af82714-d7ce-4626-a69f-620637d58020 перераховано кошти на виконання умов договору позики №75161547. Згідно з розрахунком заборгованості за договором позики №75161547 від 28.08.2021 за період з 28.08.2021 по 20.01.2025 загальна сума заборгованості становить 12124,36 грн, з яких: 5104,46 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 7019,90 грн - сума заборгованості за відсотками. Крім того, позивач у позові вказує про погашення відповідачем заборгованості на суму 1 270,12 грн. 21.12.2021 ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» уклали Договір факторингу №2112 від 21.12.2021, за умовами якого останнє набуло право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі до відповідача за договором позики №75161547 від 28.08.2021 на суму 12124,36 грн (реєстр прав вимоги №4 додаток до договору факторингу №2112 від 21.12.2021). 31.03.2023 ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» уклали Договір факторингу №310323-ФК від 31.02.2023, за умовами якого позивач набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі, до відповідача за договором позики №75161547 від 28.08.2021 на суму 12124,36 грн (реєстр боржників додаток до договору факторингу №№310323-ФК від 31.02.2023). Вирішуючи цивільно-правовий спір, що виник між сторонами, суд виходить з такого. Сттаттею526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно якої договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Згідно зі ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання, як електронного підпису або електронного цифрового підпису вiдповiдно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Частиною 1 статті 1082 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Згідно з положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом; особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання; відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що позивачем надано належні та допустимі докази укладення договору позики № 75161547 від 28.08.2021, а також отримання відповідачем кредитних коштів у розмірі, визначеному договором, що не заперечується відповідачем [PERSON] . Разом з тим, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконувала, у зв`язку з чим, у неї утворилася заборгованість за вказаним кредитним договором. Доказів належного виконання зобов`язань по сплаті кредиту відповідач суду не надала, не подала будь-яких доказів на спростування користування нею наданими їй позикодавцем кредитними коштами, а також не подала будь-яких доказів на спростування наданого банком розрахунку заборгованості. Окрім цього, у поданій заяві відповідач [PERSON] зазначила, що вимоги позивача частково визнає, а саме: тіло кредиту і частину відсотків. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивачем правомірно заявлені вимоги про стягнення із відповідача, як боржника, заборгованості за вказаним договором за основною сумою боргу в розмірі 5104,46 грн, а тому, в цій частині, позов підлягає до задоволення. Водночас, щодо нарахування відсотків за даним договором та суми, яка підлягає стягненню, суд зазначає наступне. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 зробила висновок про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Враховуючи вищевикладене, право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти припиняється після спливу визначеного договором строку дії договору чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах прав та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Відповідно до положень п.п. 2.2, 2.3 договору позики № 75161547 від 28.08.2021 кредит надається строком на 64 дні, тобто до 30.10.2021. За користування кредитом клієнт сплачує позикодавцю 1,60 % процентів на добу. Таким чином, оскільки договором позики № 75161547 від 28.08.2021 визначений строк кредитування, який становить 64 дні до 30.10.2021, то саме протягом даного строку ТзОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» мало право нараховувати відповідачу передбачені цим договором відсотки, які, з урахуванням положень п.2.3 цього договору, становлять 1,60% на день і їх розмір становить 4306,76 грн. Указане також підтверджується додатком до договору - таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної фіксованої процентної ставки за договором про споживчий кредит. Водночас прострочена заборгованість за відсотками у сумі 7019,90 грн, про стягнення якої заявляє позивач, нараховувалась у період з 29.08.2021 до 21.01.2025, тобто за межами строку дії договору № 75161547 від 28.08.2021. Докази продовження строку дії вказаного договору в матеріалах справи відсутні. Тож суд доходить висновку, що розмір заборгованості за № 75161547 від 28.08.2021 , яка підлягає стягненню з відповідача становить 9411,22 грн, з яких: 5104,46 грн - заборгованість за основною сумою боргу; 4306,76 грн - заборгованість за відсотками в межах строку дії договору, у зв`язку з цим позовні вимоги позивача підлягають до частково задоволення. Щодо стягнення судових витрат суд зазначає наступне. Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Зокрема, частиною другою вказаної статті встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з платіжною інструкцією від 23.01.2025 позивачем при поданні даної позовної заяви до суду сплачений судовий збір у сумі 2422,40 грн. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений при подачі позову судовий збір в сумі 1880,33 грн (2422,40 грн. х 9411,22 грн. / 12124,36 грн.). Частиною другою статті 141 КПК України встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Приписами ч. 2 ст. 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи (постанови Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 та від 06 грудня 2019 року у справі № 910/353/19, а також постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25 травня 2021 року у справі № 910/7586/19). Дослідивши надані докази, враховуючи положення статті 141 ЦПК України, викладені обставини та складність справи, з урахуванням виконаної адвокатом роботи, застосовуючи принципи співмірності та розумності розміру судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 1500 грн витрат, понесених на професійну правничу допомогу, що буде відповідати критеріям розумності, справедливості та співмірності розміру витрат на професійну правничу допомогу. На підставі викладеного, ст.ст. 512, 526, 536, 614, 625-628, 638, 639, 1048-1050, 1054, 1055, 1056-1, 1078, 1079, ст.ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію»,

Outcome: partial