Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] , третя особа Голосіївський відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів та просить стягнути з відповідача на свою користь неустойку (пеню) за прострочення плати аліментів за період з 28 лютого 2017р. по 29 жовтня 2024р. в розмірі 406 179,25 грн. В обгрунтування позову зазначає, що внаслідок невиконання рішення суду про стягнення аліментів на дитину у відповідача утворилась заборгованість по виплаті аліментів, яка станом на 29.10.2024р. складає 406 179,25 грн. З посиланням на ч. 1 ст. 196 Сімейного кодексу України позивачем нарахована сума пені за прострочення аліментів на утримання дитини, яку вона просить стягнути з відповідача. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 19.11.2024р. відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] , постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача направлялись ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками, які повернулися з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). У відповідності до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Оскільки відповідач не подав відзиву на позов, то на підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України справа розглянута за наявними в ній матеріалами. Дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, що мають істотне значення для правильного вирішення справи по суті та на яких ґрунтується позовні вимоги, оцінивши докази на предмет належності, достовірності та допустимості у їх сукупності, судом встановлено наступне. Сторони перебували у шлюбі, який розірвано заочним рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 26.11.2016р. у справі №589/4136/16-ц. Від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] . Заочним рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 05.05.2017р. у справі №589/756/17 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів позовні вимоги задоволені повністю, вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 28.02.2017р. і до досягнення дитиною повноліття. На виконання вказаного рішення суду 29.08.2017р. видано виконавчий лист. Державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві відкрито виконавче провадження ВП [NUMBER] з примусового виконання виконавчого листа №589/756/17 від 29.08.2017р. про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини від усіх видів заробітку (доходу), про що винесено відповідну постанову від 04.01.2019р. Внаслідок невиконання відповідачем судового рішення в нього утворилась заборгованість по сплаті аліментів, яка згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, виданим державним виконавцем, станом на 29.10.2024р. склала суму 406 179,25 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ч. 1 ст. 196 Сімейного кодексу України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У постанові від 03.04.2019р. у справі №333/6020/16-ц Велика Палата Верховного Суду зазначила, що в будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. У разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а, отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1%. За таким правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. Позивач просить стягнути з відповідача суму пені за прострочення виплати аліментів за період нарахування пені з 28 лютого 2017 року по 29 жовтня 2024р. За розрахунком позивача розмір пені за вказаний період складає суму 4 393 946,37 грн. Відповідач контррозрахунку суми пені за прострочені аліменти суду не надав. Разом з тим, оскільки згідно вимог ст. 196 Сімейного кодексу України розмір пені за прострочення сплати аліментів не повинен перевищувати 100% заборгованості, то позивач просить стягнути суму пені в розмірі заборгованості по аліментам, яка станом на 29.10.2024р. складає 406 179,25 грн. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем не спростовано належними засобами доказування наявності заборгованості перед позивачем по сплаті аліментів, а також не спростовано нараховану суму пені. Таким чином, сума пені за прострочення сплати аліментів у розмірі 406 179,25 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судовий збір у відповідності до ст. 141 ЦПК України підлягає до стягнення з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved