Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-10 00:00:00

У червні 2022 року Акціонерне товариство Універсал Банк (далі АТ\~Універсал Банк або Банк) звернулося до суду з позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за договором про надання банківських послуг від 29 листопада 2020 року в загальному розмірі 22199 грн. 15 коп. В обґрунтування позову зазначало, що Monobank мобільний банк у рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках monobank за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Особливістю проекту monobank є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень. Попередня ідентифікація клієнта відбувається за допомогою завантаження копії паспорта і реєстраційного номера облікової картки платника податків у мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом Банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ\~Універсал Банк опубліковані на офіційному сайті Банку та вони є постійно доступними для ознайомлення за посиланням https://www.monobank.ua/terms. 29 листопада 2020 року з метою отримання банківських послуг [PERSON] (далі Клієнт або Позичальник) звернувся до АТ\~Універсал Банк, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг, у якій просив відкрити на його ім`я поточний рахунок у гривні та встановити кредитний ліміт на суму вказану в мобільному додатку. Пільговий період за користування кредитним лімітом становить до 62 днів. У разі виходу з пільгового періоду на кредит буде нараховуватися відсоткова ставка 3,1\~% на місяць. Підписавши анкету-заяву Клієнт підтвердив, що анкета-заява разом із Умовами та правилами обслуговування фізичних осіб при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають між ним і Банком договір про надання банківських послуг. Підписавши анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 29 листопада 2020 року, Позичальник отримав кредит у розмірі 35000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка. Банк свої зобов`язання за вказаним вище договором виконав повністю, проте відповідач [PERSON] всупереч вимогам закону та умовам договору, своїх зобов`язань за укладеним договором належним чином не виконує, грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотки не сплачує, у результаті чого станом на 01 лютого 2022 року він має перед Банком заборгованість за вказаним договором у розмірі 22199 грн. 15 коп., з яких: 21453 грн. 71\~коп. залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), 745 грн. 44 коп. заборгованість за порушення грошового зобов`язання. Представник позивача Мєшнік К.І. у судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання, у якому просив суд розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] повторно у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином за зареєстрованим місцем проживання, про причини неявки суд він не повідомив, відзив на позов до суду не подавав. За змістом ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився без поважних причин або без повідомлення причин неявки та не подав відзив на позов, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Провівши заочний розгляд справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Відповідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Суд встановив, що 29 листопада 2020 року між АТ\~Універсал Банк та [PERSON] був укладений кредитний договір шляхом підписання анкети-заяви до договору про надання банківських послуг, за умовами якого АТ\~Універсал Банк відкрило [PERSON] поточний рахунок у гривні та надало йому кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок у розмірі 35000 грн. Згідно із п. 3 вказаної анкети-заяви пільговий період за користування кредитним лімітом становить 62 дні. У разі виходу з пільгового періоду на кредит нараховується відсоткова ставка 3,1\~% на місяць. У анкеті-заяві зазначено, що [PERSON] згоден з тим, що ця анкета-заява разом із Умовами та правилами обслуговування фізичних осіб при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають між нею і Банком договір про надання банківських послуг. Разом з тим, у порушення умов договору [PERSON] свої зобов`язання за вказаним вище кредитним договором належним чином не виконує. На підтвердження факту укладення сторонами 29 листопада 2020 року кредитного договору та його умов, позивачем АТ\~Універсал Банк надано Витяг із Умов обслуговування рахунків фізичної особи, які розміщені на офіційному сайті: https://www.monobank.ua/terms, Тарифи та паспорт споживчого кредиту. Із розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 01 лютого 2022 року внаслідок невиконання Позичальником належним чином своїх зобов`язань за кредитним договором від 29\~листопада 2020 року, [PERSON] має перед АТ\~Універсал Банк заборгованість за цим договором на загальну суму 22199 грн. 15 коп., з яких: 21453 грн. 71 коп. залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), 745 грн. 44 коп. заборгованість за порушення грошового зобов`язання. Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У ч. 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За змістом ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим до виконання (ст. 629 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ч. 1 ст. 526 ЦК України закріплено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). За змістом ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). У ч. 1 ст. 633 ЦК України встановлено, що публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Згідно із ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець, у даному випадку позивач АТ\~Універсал Банк. Оскільки умови договорів приєднання розробляються Банком, тому вони повинні бути зрозумілі усім споживачам та доведені до їх відома, у зв`язку з чим Банк має підтвердити, що на момент укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст. ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до ч. 2 ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У ч. 1 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За змістом положень ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Для застосування судом цієї норми закону про стягнення процентів від простроченої суми, грошове зобов`язання має бути простроченим. Для того, щоб визначити розмір і період прострочення грошового зобов`язання, необхідно встановити чіткий строк його невиконання згідно із умовами договору та конкретно визначити розмір простроченого зобов`язання. Без встановлення цих конкретних обставин неможливо здійснити правильний розрахунок трьох процентів річних, так як вони мають нараховуватись саме на суму простроченого зобов`язання та лише за період його прострочення. Із наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що проценти за порушення грошового зобов`язання Банком нараховані виходячи із процентної ставки в розмірі 37,2\~% річних. При цьому, у розрахунку не відображено того, з якої саме суми простроченого кредиту нарахована сума заборгованості за порушення Клієнтом грошового зобов`язання. У підписаній анкеті-заяві Позичальника №\~б/н від 29 листопада 2020 року процентна ставка за прострочення виконання грошового зобов`язання не зазначена не містить вказана анкета-заява і строку повернення кредиту (користування ним). Банк, обґрунтовуючи право вимоги у цій частині, у тому числі їх розмір та порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за кредитним договором від 29\~листопада 2020 року, посилався на Витяг із Умов і правил обслуговування в АТ\~Універсал Банк при наданні банківських послуг щодо продуктів Monobank | Universal Bank, що розміщені на офіційному сайті: https://www.monobank.ua/terms, Тарифи та паспорт споживчого кредиту. Матеріали справи не містять підтвердження того, що саме ці Умови та правила і витяг із Тарифів розумів відповідач, ознайомився та погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про до договору про надання банківських послуг, а також те, що вказані документи на момент отримання Позичальником кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, й щодо сплати процентів за порушення грошового зобов`язання, та саме у зазначеному в цих документах розмірах і порядках нарахування, на які посилається Банк. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (Банку), яка може вносити та вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. Такий правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 11 березня 2015 року у справі №\~6-16цс15, при розгляді даної справи позивачем він не спростований. Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 17 липня 2019 року у справі №\~175/4576/14-ц. Суд вважає, що у даному випадку до правовідносин, що виникли між сторонами, неможливо застосувати положення ч. 1 ст. 634 ЦК України, оскільки без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ\~Універсал Банк, відсутність в анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за порушення грошового зобов`язання, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг із Умов обслуговування рахунків фізичної особи в АТ\~Універсал Банк та Тарифи не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Такий правовий висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі №\~342/180/17. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 23 травня 2022 року у справі №\~393/126/20 зазначив, що тлумачення норм ст. ст. 9, 13 Закону України Про споживче кредитування свідчить, що: під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація; правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Домовленість сторін дво- або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину; потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 15 червня 2022 року у справі №\~383/418/20. Враховуючи викладене, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили в письмовій формі розмір та порядок сплати відсотків за порушення виконання грошового зобов`язання. Таким чином, надані позивачем Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ\~Універсал Банк не можуть вважатися складовою частиною кредитного договору, тому відсутні правові підстави для стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача АТ\~Універсал Банк заборгованості за порушення грошового зобов`язання в розмірі 745 грн. 44 коп., у зв`язку з безпідставністю позовних вимог у цій частині. У ч. ч. 1, 3 ст. 12, ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, враховуючи, що фактично отримані та використані Позичальником кошти в добровільному порядку Банку не повернуті, а також вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що позивач АТ\~Універсал Банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання боржника виконати свій обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, враховуючи, що отримані та використані за договором про надання банківських послуг Monobank від 29 листопада 2020 року кошти за тілом кредиту [PERSON] не повернуті, суд дійшов висновку, що позов АТ\~Універсал Банк є обґрунтованим частково, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитом, яка складається із суми заборгованості за тілом кредиту в розмірі 21453 грн. 71 коп., в іншій частині вимог позов Банку задоволенню не підлягає. Також відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений Банком при подачі позову судовий збір у розмірі 2481 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial