Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-11 00:00:00

В провадженні Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла цивільна справа за позовом [PERSON] , який діє в інтересах [PERSON] , до [PERSON] , третя особа - Орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Нікопольської міської ради, про позбавлення батьківських прав. В обгрунтування заявлених вимог представник позивача посилається на те, що з 2009 року по 2012 рік [PERSON] та [PERSON] перебували у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу. Під час перебування у шлюбних відносинах в подружжя народилась донька [PERSON] , [INFO] . Для належного визнання походження дитини від батька, у відповідності до законодавства України, сторонами було подано заяву про визнання батьківства до Нікопольського відділу реєстрації актів цивільного стану про те, що [PERSON] визнає себе батьком дитини та, відповідно, дитині було присвоєно прізвище батька « [PERSON] », що підтверджується заявою про визнання батьківства. Отже, з народження батьком дитини у свідоцтві про народження зазначений « [PERSON] ». З 2010 року та по теперішній час дитина зареєстрована та проживає разом з батьком за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади від 09.05.2024 року. У 2012 році стосунки між сторонами були припинені та відповідачка виїхала зі спільного місця проживання, залишивши дитину на батька, що підтверджується заочним рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16.11.2017 року по справі № 1822478/17. У період з 2012 року по 2016 рік відповідачка періодично з`являлась у житті своєї дитини та іноді проводила час з дитиною, однак, після 2016 року мати дитини не бере участі у виховані, не піклується про духовний та фізичний розвиток доньки, матеріально не утримує дитину. Крім того, відповідачкою власноруч було написано у довільній формі розписку про те, що вона відмовляється від своєї доньки. Таким чином, донька сторін, з народження та по теперішній час, проживає разом з позивачем та перебуває повністю на утриманні батька, який весь час піклується про свою дитину, виховує її, матеріально забезпечує дитину всім необхідним, відповідно віку дитини, піклується про духовний та фізичний розвиток доньки, тобто, батько всіляко турбується про свою дитину та належно виконує батьківські обов`язки зі свого боку. На сьогоднішні день позивач перебуває у шлюбних відносинах з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER] . Від даних шлюбних відносин [PERSON] має ще одну дитину - сина [PERSON] , 2013 року народження. Відповідно до довідки про склад сім`ї, виданої квартальним комітетом № 31 м.Нікополя, за адресою: [ADDRESS] , разом з позивачем проживають: донька [PERSON] , [PERSON] та син [PERSON] . Таким чином, батько дитини створив для доньки всі належні умови і дитина зростає в повноцінній сім`ї, в якій про неї піклуються. Не дивлячись на те, що [PERSON] не є рідною матір`ю [PERSON] , вона віддає свою любов, увагу та турботу дівчинці в повному обсязі. В той час, як рідна матір не цікавиться своєю рідною донькою, не турбується про здоров`я дитини, не приділяє свою увагу належним чином тощо. Тому, на підставі викладеного, представник позивача змушений звернутися до суду та просить ухвалити рішення, яким позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав щодо її неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Позивач в судове засідання не з`явився, від його представника [PERSON] на адресу суду надійшла заява, в якій він просить суд розгляд справи проводити за їх відсутності, на задоволенні позову наполягає та просить вимоги задовольнити (а.с.78-79). Відповідачка, будучи належним чином повідомлена про розгляд справи, в судове засідання не з`явилася, конверт, який був направлений за адресою її місця проживання та перебування, повернувся з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с.52). Представник третьої особи, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, в судове засідання не прибув, при цьому, від них на адресу суду надійшли заява, в якій просять суд розгляд справи проводити за їх відсутності, проти задоволення позову не заперечують (а.с.81). Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного. Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод", кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій. У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України», національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Згідно ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За приписами ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно п.2 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Як встановлено судом, [INFO] народилась [PERSON] . Згідно з актовим записом, батьками дитини є [PERSON] та [PERSON] . Як вбачається з довідок та актів, з 2010 року та по теперішній час, дитина зареєстрована та проживає разом з батьком - позивачем по справі за адресою: [ADDRESS] , що, також, підтверджується витягом з реєстру територіальної громади від 09.05.2024 року. Окрім цього, в матеріалах справи, як на підставу звернення до суду з даним позовом, міститься заява, складена відповідачкою, власноруч, у довільній формі про те, що остання відмовляється від своєї доньки. Тобто, з поданих документів вбачається, що дитина проживає разом з позивачем та перебуває повністю на утриманні батька, який піклується про свою дитину, виховує її, матеріально забезпечує всім необхідним, відповідно віку дитини, піклується про духовний та фізичний розвиток доньки, тобто, належно виконує батьківські обов`язки зі свого боку. Натомість, відповідачка як мати дитини аліменти не сплачує, життям дитини не цікавиться. Рішенням органу опіки та піклування виконавчого комітету Нікопольської міської ради Дніпропетровської області № 212 від 26 лютого 2025 року було затверджено висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а.с.74-77). Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ст.164 СК України, батько або матір дитини можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в постанові від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», зокрема, п.п.15.16, роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Враховуючи те, що [PERSON] ухиляється від виховання своєї доньки [PERSON] , [INFO] , не піклується про її фізичний і духовних розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає їй доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання ним освіти, суд приходить до висновку, що [PERSON] підлягає позбавленню батьківських прав по відношенню до своєї доньки [PERSON] , [INFO] . Суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачці, що при зміні своєї поведінки та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав, згідно із ст.169 СК України, вона має право звернутись до суду з позовом про поновлення батьківських прав. На підставі викладеного,

Outcome: approved