Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-13 00:00:00

У грудні 2024 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» звернулось до суду із позовом до [PERSON] про стягнення 23537 грн 50 коп заборгованості за договором позики №2736917 від 17 лютого 2024 року, з якої 7000 грн заборгованості за основною сумою боргу, 16537 грн 50 коп заборгованості за процентами. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що між ТОВ «1Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] 17 лютого 2024 року в електронній формі укладено договір №2736917 про надання позики у розмірі 7000 грн. 14 червня 2021 року між позикодавцем та позивачем ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №14/06/21, відповідно до якого ТОВ «1Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило позивачу право грошової вимоги, зокрема, і по вищезазначеному договору із відповідачем [PERSON] .. Оскільки з моменту отримання права вимоги позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій, а відповідач [PERSON] в порушення умов укладеного договору не виконує своїх зобов`язань по поверненню позики та відсотків за користування ними, у нього утворилась заборгованість у вищезазначеному розмірі. Представник позивача Дараган Ю.О. просить позов задовольнити, справу розглянути за правилами спрощеного позовного провадження. Згідно з ст.ст.19, 274 ЦПК України дана справа, яка є малозначною, підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, про що їх заперечення під час судового розгляду відсутні. Згідно з\~відзивом від\~20 січня 2025\~року, з урахуванням заяви уточнення до відзиву від 21 січня 2025 року, представник відповідача адвокат Зибінська Г.В. просить відмовити у задоволенні позову, з посиланням на те, що [PERSON] з 25 лютого 2022 року є військовослужбовцем Збройних Сил України, отже на нього поширюються пільги передбачені ч.15 ст.14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а саме він звільнений від нарахування і сплати процентів за споживчим кредитом, крім того позивачем не доведено наявність заборгованості за основною сумую боргу, оскільки не надано жодного первинного документу, який би засвідчував рух коштів за вказаним кредитним договором, доданий розрахунок заборгованості є неналежним і недопустимим доказом отримання кредитних коштів та користування ними. У відповіді на відзив від 27 січня 2025 року представник позивача [PERSON] позов підтримує, вказує, що всі відсотки нараховувались виключно первісним кредитором відповідно до умов договору, договір було підписано сторонами, які досягли згоди з усіх істотних питань, ТОВ «ФК «ЄАПБ» не здійснювалося жодних додаткових нарахувань і не застосовувалось жодних штрафних санкцій до відповідача, щодо нарахування заборгованості військовослужбовцям, зазначає, що відповідач для припинення нарахування відсотків за користування кредитом зобов`язаний був повідомити первісного кредитора про свій статус та надати відповідні підтверджуючі документи для призупинення нарахування процентів за користування коштами на підставі умов укладених договору і як наслідок отримати документ, що підтверджує призупинення нарахування відсотків, що відповідач не зробив. Просить судове засідання проводити за відсутності. Інші заяви, клопотання сторін станом на 14 березня 2025 року відсутні. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснюється. Фактичні обставини та мотиви, з яких виходить суд, із застосованими нормами права. 14 червня 2021 року між ТОВ «ФК «ЄАПБ», як фактором, та ТОВ «1Безпечне агенство необхідних кредитів», як клієнтом, укладений договір факторингу за №14/06/21, предметом якого є зобов`язання клієнта відступити фактору право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (позики) плату за позикою (плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить ТОВ «1Безпечне агентство необхідних кредитів». 17 лютого 2024 року між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів», як позикодавцем, та [PERSON] , як позичальником, укладений договір позики за №2736917, предметом якого є позика у розмірі 7000 грн, строком на 15 днів, процентна ставка-2,50 %, грошові кошти у сумі 7000 грн зараховано на платіжну картку № [NUMBER] , яка належить [PERSON] , що підтверджується інформацією АТ КБ «Приватбанк» від 20 лютого 2025 року, наданої суду згідно з клопотанням представника позивача. Позивач просить стягнути 23537 грн 50 коп заборгованості за вказаним договором позики №2736917 з підстав набуття права вимоги по ньому відповідно до договору факторингу №14/06/21, при цьому станом на час укладення договору факторингу 14 червня 2021 року договір позики укладений не був, у зв`язку з чим відступлення неіснуючих станом на 14 червня 2021 року прав вимоги та майнових прав ТОВ «1Безпечне агентство необхідних кредитів» суперечить ст.514 ЦК України (до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом), тобто права кредитора за договором позики до позивача не перейшли, у зв`язку з чим позивач не набув прав кредитора по відношенню до відповідача [PERSON] по даному договору від 17 лютого 2024 року. Також судом враховується, що необхідною умовою для відступлення права вимоги є існування самого зобов`язання за яким відступається право, яке і підтверджує дійсність вимог (постанова Верховного Суду від 28 липня 2021 року у справі №761/33403/17 (провадження № 61-12551св20). Права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Отже, якщо такий договір був укладений особою, яка не володіє правом вимоги з будь-яких причин (наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі або якщо права вимоги не існує взагалі, зокрема у зв`язку з припиненням зобов`язання виконанням), тобто якщо ця особа не є кредитором, то права кредитора в зобов`язанні не переходять до набувача (п.132 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2022 у справі №910/12525/20, п.90 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08.08.2023 у справі №910/19199/21). Відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору. Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі №6-459цс17, яка є актуальною, що підтверджено ухвалою Великої Палати Верховного Суду у справі №761/33403/17 від 22 квітня 2021 року. З даних підстав позов задоволенню не підлягає. Враховуючи відмову у позові відсутні підстави для стягнення на користь позивача в порядку ст.141 ЦПК України сплачених 3028 грн судового збору. При розгляді справи суд виходить виключно із тих доказів, що надані сторонами під час судового розгляду із врахуванням змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Outcome: dismissed