Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-10 00:00:00

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернувся\~представник публічного акціонерного\~товариства акціонерного\~банку «Укргазбанк»\~з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування поданої заяви\~\~представник публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» зазначив, що рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26.04.2011 по справі № 0417/2-86/2011, що залишено без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 20.09.2011 з відповідача на користь позивача було стягнуто заборгованість за кредитом та процентами за кредитним договором в сумі 48 356,34 доларів США. Заборгованість згідно рішення не сплачена та станом на дату подання позову складає 48\~356, 34 доларів США. Таким чином, за порушення виконання грошових зобов`язань зі сплати заборгованості за кредитним договором та рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26.04.2011 року по справі № 0417/2-86/2011, на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України відповідач зобов`язаний сплатити позивачу 3 проценти річних у сумі 7 102,42 доларів США. Представник [PERSON] адвокат Смірнов А.А. надав відзив в якому зазначив, що не погоджується з розрахунком про нарахування 3% річних, оскільки пропущено строк позовної давності, дата надходження позову до суду 30.03.2023, а тому позивач мав право заявити позовні вимоги про стягнення 3 % річних за період з 30.03.2020 по 30.03.2023, та з урахуванням заявлених позовних вимог щодо стягнення 3% річних по 23.02.2022, обґрунтованими є нараховані 3% річних за період з 30.03.2020 року по 23.02.2022 року. Отже згідно розрахунку який зазначено у відзиві сума 3% річних складає 2 763, 24 доларів США. Відповідач частково визнає позовні вимоги публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості, в частині стягнення з нього 2 763, 24 доларів США. Представник публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» - адвокат Старенко Т.М. надала відповідь на відзив зазначивши, що постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 установлено з 12 березня 2020 р. на всій території України встановлено карантин та строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжили на строк дії такого карантину. Зокрема, продовжені строки загальної позовної давності у три роки. Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 р. № 651 «Про відміну\~на всій\~території України\~карантину,\~встановленого з\~метою запобігання\~поширенню на\~території України\~гострої респіраторної\~хвороби COVID-19,\~спричиненої коронавірусом\~SARS-CoV-2»\~ скасовано з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 р. на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. Згідно розрахунку заборгованості 3% річних за несвоєчасне погашення заборгованості заявлені за період з 03.04.2017 року по 23.02.2022 року. Позовну заяву до суду було подано 30.03.2023 року, тобто до скасування карантину, а отже строки позовної давності не було пропущено. Позовні вимоги просила задовольнити у повному обсязі. Представник позивача позов підтримала та просила задовольнити. Представник [PERSON] адвокат Смірнов А.А. частково визнав позовні вимоги. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26.04.2011 по справі № 0417/2-86/2011, що залишено без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 20.09.2011 з відповідача на користь позивача було стягнуто заборгованість за кредитом та процентами за кредитним договором в сумі 48 356,34 доларів США. Як зазначає представник публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» заборгованість згідно рішення не сплачена та станом на дату подання позову складає 48\~356, 34 доларів США. Відповідно до частин першої та третьої\~статті 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування позикодавцеві грошової суми, що позичалася на його банківський рахунок або реального повернення коштів. Згідно з частиною першою\~статті 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої\~статті 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (частина перша\~статті 599 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання (частини перша\~статті 610 ЦК України). Статтею 625 ЦК України\~встановлено, що\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Зазначена норма не обмежує права кредитора звернутися до суду за захистом свого права, якщо грошове зобов`язання не виконується й після вирішення судом питання про стягнення\~\~боргу. Таким чином, оскільки чинне законодавство України не пов`язує припинення зобов`язання з ухваленням судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових рішень про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків, то правильними є висновки суду апеляційної інстанції про наявність підстав для покладення обов`язку на відповідача сплатити на користь позивача три проценти річних та інфляційні втрати за прострочення сплати відповідачем стягнутої за рішенням суду суми основного боргу. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 22 березня 2017 року у справі № 6-2311цс16, постанові Верховного Суду від 24.06.2019 року по справі № 713/340/17. Щодо строків позовної давності. Відповідно до статті 256 ЦК України,позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Частиною четвертою статті 267 ЦК України\~передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Частинами першою, п`ятою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Позовна давність відповідно до частини першої\~статті 260 ЦК України\~обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими\~статтями 253-255 цього кодексу. Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (частини перша та друга статті 264 ЦК України). Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (частина третя вказаної статті). ЄСПЛ зауважує, що «позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до відповідальності у суді після закінчення певного періоду часу після вчинення правопорушення. Періоди позовної давності, які є звичним явищем у національних правових системах Договірних держав, переслідують декілька цілей, що включають гарантування правової визначеності й остаточності та запобігання порушенню прав відповідачів, які могли би бути ущемлені у разі, якщо би було передбачено, що суди ухвалюють рішення на підставі доказів, які могли стати неповними внаслідок спливу часу» (див. mutatis mutandis рішення у справах «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії» від 20 вересня 2011 року («OAO Neftyanaya Kompaniya Yukos v. Russia», заява № 14902/04, § 570), «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства» від 22 жовтня 1996 року («Stubbings and Others v. the United Kingdom», заяви № 22083/93 і № 22095/93, § 51)). Частина четверта\~статті 267 ЦК України\~визначає, що поза межами позовної давності вимоги задовольнятися не можуть, і сплив цього строку є підставою для відмови у позові. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України), а спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені)- тривалістю в один рік (пункт 1 частини другої\~статті 258 ЦК України). Відповідно до\~статті 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Початок перебігу позовної давності визначається\~статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила(частина перша\~статті 261 ЦК України). А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті). При цьому, Постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11 березня 2020 року N? 211 впроваджено на всій території України карантин з 12 березня 2020 року, строк якого неодноразово продовжувався. В останнє такий строк був продовжений постановою Кабінету Міністрів України від 19 червня 2023 року № 650 включно до 30 червня 2023 року. Згідно із Законом України від 30 березня 2020 року № 540-1X розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК доповнено п. 12, яким під час карантину строки, визначені, зокрема, статтями 257, 258 Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину, тобто, до 30 червня 2023 року. У п. 12 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України в редакції Закону № 540-1X перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 07 вересня 2022 року по справі № 679/1136/21. З огляду на викладене позивач звернувся до суду в межах строку позовної давності та має право на отримання 3% річних за період з 03.04.2017 по 23.02.2022 в сумі 7\~102 (сім тисяч сто два) долари США 42 центи. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню та з відповідача слід стягнути на користь публічного акціонерного\~товариства\~акціонерний\~банк «Укргазбанк»три відсотки річних у сумі 7\~102 (сім тисяч сто два) долари США 42 центи. Відповідно до ч. 1 ст.141ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у сумі 3\~895, 88 грн., а тому з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 3 895 (три тисячі вісімсот дев`яносто п`ять) грн. 88 коп. У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення (частина четверта\~статті 268 ЦПК України). Згідно з частиною п`ятою\~статті 268 ЦПК України\~датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Повний текст рішення складений відповідно до ч. 5\~ст. 268 ЦПК України, що узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 05.09.2022 у справі № 1519/2-5034/11, тобто датою ухвалення судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 05.02.2025, є дата складення повного судового рішення 11.03.2025. На підставі викладеного,

Outcome: approved