Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-11 00:00:00

Позивачка звернулась\~до судуз позовом до відповідача про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що вона є власником земельної ділянки кадастровий номер 1225085000:01:025:0016, площею 6,2312 га, яка розташована на території Новопокровської селищної ради (раніше Павлівської сільської ради), цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належить їй на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ДП №119054 від 28 грудня 2001 року. 04 квітня 2011 року між позивачкою та Фермерським господарством «АЛЕКС» було укладено договір оренди земельної ділянки № б/н, відповідно до п. 8 зазначеного договору, строк оренди земельної ділянки становить 10 років. В 2024 році позивачці стало відомо, що державним реєстратором виконавчого комітету Святовасилівської сільської ради 10 грудня 2020 року за заявою відповідача зареєстровано речове право оренди зазначеної земельної ділянки строком на 49 років, з датою закінчення 29 квітня 2060 року, відповідно до договору № б/н від 04 квітня 2011 року та додаткової угоди оренди землі від 30 листопада 2020 року. В даній додатковій угоді в графі «Орендодавець», мається підпис особи від імені позивачки. Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майна про реєстрації іншого речового права в реєстрі відносно вказаної земельної ділянки, містить запис про інше речове право 39699514, а саме право оренди земельної ділянки, орендодавцем якої є позивачка, а орендарем відповідач. Відповідно до Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань по кримінальному провадженню №12024046570000048 від 22 березня 2024 року, згідно заяви позивачки до ВП №9 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області про підробку її підпису в Додатковій угоді до Договору оренди земельної ділянки, 22 березня 2024 року внесено відомості. Згідно дозволу наданого позивачці, дізнавачем ВП №9 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області надано дозвіл на розголошення даних кримінального вказаного кримінального провадження, а саме висновку експерта №СЕ-19/113-24/4054-ПЧ. Як вбачається з зазначеного висновку підпис від імені [PERSON] у графі «Орендодавець» у розділі «Реквізити сторін» в Додатковій угоді про внесення змін до Договору оренди землі від 04 квітня 2011 року, укладеного між [PERSON] та ФГ «АЛЕКС» в особі голови Цибулька Олександра Олександровича в с. Павлівка 30 листопада 2020 року на 2-х аркушах (примірник 2), виконано не [PERSON] , а іншою особою. Таким чином, позивачка вважає, що відповідач неправомірно користується земельною її ділянкою, у зв`язку з чим вона змушена звернутися з позовом і просить суд усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою кадастровий номер 1225085000:01:025:0016, шляхом повернення її від ФГ «АЛЕКС» та скасувати державну реєстрацію в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно іншого речового права, а саме права оренди земельної ділянки №39699514. Представник позивачки в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити позов в повному обсязі пославшись на обґрунтування викладене в позовній заяві. Представник відповідача, який про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явився причини неявки суду не повідомив (а. с. 71 зворот). Суд постановив проводити заочний розгляд справи. Суд заслухавши представника позивачки, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІІ - ДП №119054, виданого 28 грудня 2001 року Павлівською сільською радою, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №241 [PERSON] є власницею земельної ділянки площею 6,2312 га в межах згідно з планом, що розташована на території Павлівської сільської ради, цільове призначення земельної ділянки ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а. с. 11). Відповідно до Договору оренди земельної ділянки від 04 квітня 2011 року, щодо земельної ділянки, яка розташована на території Павлівської сільської ради та належить орендодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІІ - ДП №119054, виданого 28 грудня 2001 року, сторонами вказаного договору вказані орендодавець [PERSON] , орендар ФГ « АЛЕКС» (а.\~с.\~13, 14). Даний договір містить в графі «Орендодавець» - підпис особи від імені [PERSON] . Згідно акту приймання-передачі земельної ділянки в оренду, зазначена земельна ділянка передана від орендодавця до орендаря (а. с. 15). Відповідно до Додаткової угоди до Договору оренди землі від 04 квітня 2011 року, укладеної 30 листопада 2011 року, сторонами вказаної додаткової угоди вказані орендодавець [PERSON] , орендар ФГ «АЛЕКС» (а. с. 16). Дана додаткова угода містить в графі «Орендодавець» - підпис особи від імені [PERSON] . Згідно висновку експерта №СЕ-19/113-24/4054-ПЧ від 12 серпня 2024 року наданого в межах досудового розслідування по кримінальному провадженню №12024046570000048, експерт надав такі висновки: Підпис від імені [PERSON] , розташований у графі «Орендодавець» у розділі «Реквізити сторін» у Додатковій угоді про внесення змін до Договору оренди землі від 04 квітня 2011 року укладений між Орендодавець: [PERSON] та Орендарем: ФГ «АЛЕКС» в особі Цибулька Олександра Олександровича в с. Павлівка 30 листопада 2020 року на 2-х аркушах (примірник 2), виконана не [PERSON] , а іншою особою (а. с. 73-88). Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстрацію прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна земельної ділянки кадастровий номер 1225085000:01:025:0016, міститься запис про інше речове право 39699514, а саме право оренди земельної ділянки, орендодавець [PERSON] , орендар ФГ «АЛЕКС», строком оренди на 49 років, дата закінчення дії 29 квітня 2060 року (а. с. 23). Таким чином, суд вважає, що між позивачкою та відповідачем виникли правовідносини зі спору щодо правомірного користування відповідачем земельною ділянкою позивачки. За змістом\~ст.\~11\~ЦК України\~цивільні права\~та обов`язки\~виникають із\~дій осіб,\~що передбачені\~актами цивільного\~законодавства,\~а також\~із дій\~осіб,\~що не\~передбачені цими\~актами,\~але за\~аналогією породжують\~цивільні права\~та обов`язки. Підставами\~виникнення цивільних\~прав та\~обов`язків\~є,\~зокрема договори та інші правочини, інші юридичні факти. Згідно із ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті). Відповідно до законодавчого визначення правочином є перш за все вольова дія суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки. Здійснення правочину законодавством може пов`язуватися з проведенням певних підготовчих дій учасниками правочину (виготовленням документації, оцінкою майна, інвентаризацією), однак сутністю правочину є його спрямованість, наявність вольової дії, що полягає в згоді сторін взяти на себе певні обов`язки (на відміну, наприклад, від юридичних вчинків, правові наслідки яких наступають у силу закону незалежно від волі його суб`єктів). У двосторонньому правочині волевиявлення повинно бути взаємним, двостороннім і спрямованим на досягнення певної мети; породжуючи правовий наслідок, правочин це завжди дії незалежних та рівноправних суб`єктів цивільного права. Частиною 3 ст. 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання його недійсним у силу припису частини першої статті 215 ЦК України, а також із застосуванням спеціальних правил про правочини, вчинені з дефектом волевиявлення під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості, тяжкої обставини. Як у ч. 1 ст. 215 ЦК України, так і у ст.ст. 229233 ЦК України, йдеться про недійсність вчинених правочинів, тобто у випадках, коли існує зовнішній прояв волевиявлення учасника правочину, вчинений ним у належній формі (зокрема, шляхом вчинення підпису на паперовому носії), що, однак, не відповідає фактичній внутрішній волі цього учасника правочину. У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним не виникли. За ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Частиною ж другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. Згідно із ч. 1 ст. 627 ЦК України і відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України). За ч. 30 Закону України «Про оренду землі» (тут і далі у редакції, чинній на дату, зазначену в спірній Додатковій угоді до Договору оренди землі) зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Власник земельної ділянки може встановити вимогу нотаріального посвідчення договору оренди землі та скасувати таку вимогу. Встановлення (скасування) вимоги є одностороннім правочином, що підлягає нотаріальному посвідченню. Така вимога є обтяженням речових прав на земельну ділянку та підлягає державній реєстрації в порядку, визначеному законом. Статтею 15\~Закону України\~«Про оренду\~землі» істотними\~умовами договору\~оренди землі\~є: об`єкт\~оренди (кадастровий\~номер,\~місце розташування\~та розмір\~земельної ділянки); дата\~укладення та\~строк дії\~договору оренди; орендна\~плата із\~зазначенням її\~розміру,\~індексації,\~способу та\~умов розрахунків,\~строків,\~порядку її\~внесення і\~перегляду та\~відповідальності за\~її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови. Згідно ст. 16 Закону України «Про оренду землі» укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку. Як вбачається з ст. 17 Закону України «Про оренду землі» об`єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про оренду землі» строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років. Дата закінчення дії договору оренди обчислюється від дати його укладення. Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації такого права. Згідно ст. 391 ЦК України - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. В судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач неправомірно користується земельною ділянкою, кадастровий номер 1225085000:01:025:0016, власником якої є позивачка. При цьому суд вважає, що позивачкою доведено ту обставину, що відповідач здійснює користування земельною ділянкою позивачки без належної правової підстави, оскільки Додаткова угода про внесення змін до Договору оренди землі від 04 квітня 2011 року є не укладеною, враховуючи, що [PERSON] її не підписувала, а строк дії Договору оренди землі від 04 квітня 2011 року, відповідно до п. 8 зазначеного договору було укладено на 10 років. Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 3 ст. 102 ЦПК України висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Частиною 2 ст. 103 ЦПК України визначено, що у разі необхідності суд може призначити декілька експертиз, додаткову чи повторну експертизу. Статтею 113 ЦПК України передбачено, що якщо висновок експерта буде визнано неповним або неясним, судом може бути призначена додаткова експертиза, яка доручається тому самому або іншому експерту (експертам). Якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам). Із зазначених вище норм процесуального закону, встановлених у справі обставин, досліджених судом доказів вбачається, що висновок експерта №СЕ-19/113-24/4054-ПЧ від 12 серпня 2024 року за результатами проведеної експертизи Луганським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України на підставі постанови старшого дізнавача СД ВП №9 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області у кримінальному провадженні, долучений до матеріалів справи є належним та допустимим доказом, дослідженим судом відповідно до визначеного законом порядку. У випадку незгоди з висновком експерта за результатами експертизи, проведеної у кримінальному провадженні, відповідач мав право заявити клопотання про призначення експертизи, виклавши у клопотанні підстави незгоди з цим висновком та зазначивши вимоги до повторної експертизи, що відповідачем зроблено не було. Разом з тим, згідно з ч. 5 ст. 106 ЦПК України у висновку експерта повинно бути зазначено, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. В даному випадку, експерт був обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Тому суд вважає, що висновок експерта №СЕ-19/113-24/4054-ПЧ\~від 12\~серпня 2024\~року є належним та допустимим доказом в даній цивільній справі. Такі висновки суду узгоджуються з висновками Верховного Суду викладені в постанові № 752/21411/17 від 25 березня 2021 року. Таким чином, суд вважає, що заявлені позивачкою позовні вимоги щодо усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, шляхом повернення спірної земельної ділянки від відповідача позивачці. Такий спосіб\~захисту порушеного\~права позивачки\~узгоджується з\~позицією Великої\~Палати Верховного\~Суду викладеною\~в постанові\~від 16\~червня 2020\~року у\~справі №145/2047/16-ц. При цьому оскільки судом встановлено, що Додаткова угода про внесення змін до Договору оренди від 04 квітня 2020 року є неукладеною, тому суд вважає, що обґрунтованими є вимоги позивачки про скасування державної реєстрації іншого речового права, а саме права оренди спірної земельної ділянки за відповідачем. У зв`язку з чим позов позивачки підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Таким чином, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки судовий збір сплачений нею під час звернення з позовом до суду (а. с. 8, 28). На підставі викладеного, ст.ст. 11, 202, 203, 205, 207, 391 ЦК України; Законом України «Про оренду землі» та

Outcome: approved