Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом, в якому вказав, що 14.01.2024 року відповідач уклав із ТОВ «Авентус Україна» кредитний договір. У подальшому, ТОВ «Авентус Україна» відступило право вимоги до ТОВ «ФК «ЄАПБ» за договором про відступлення права вимоги від 21.11.2024, за яким позивач отримав право вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором у сумі 19687,98 грн, яка складається з 5870,00 грн заборгованості за основним боргом, 13817,98 грн заборгованості за відсотками. Позивач просить стягнути цю суму з відповідача. Ухвалою від 31.01.2025р. позов було залишено без руху, у зв`язку із невідповідністю п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, та позивачу рекомендовано зазначити та надати докази, що підтверджують обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зокрема: отримання саме відповідачем [PERSON] кредиту (у тому числі й у вигляді зарахування кредиту на банківський рахунок відповідачки); використання відповідачем кредитних коштів та прострочення сплати ним платежів (виписка з банківського рахунку, або інші первинні банківські документи); або вказати докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності) або підтвердження про їх відсутність. На виконання даної ухвали 05.02.2025 р. позивач надав заяву про усунення недоліків, де вказав, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» не володіє та не може володіти оригіналами первинних документів (касовими та меморіальними) на отримання та повернення Відповідачем кредитних коштів за укладеними з Первісними кредиторами кредитних договорів, щодо яких виник спір, з тих причин, що Позивач не є первісним кредитором, а дані документи відповідно до п.35 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, формуються, складаються та зберігаються в установі банку який видавав кредит, відповідно до чинного законодавства України відповідальною особою банку. У відповідності до умов кожного з укладених кредитних договорів, кошти надаються Позичальнику в безготівковій формі на банківську картку вказану Позичальником при укладанні кредитного договору. З метою надання, вичерпної інформації по справі, Позивач, звернувся до Первісних кредиторів з відповідними запитами про надання інформації щодо надання додаткових доказів, а саме детальних розрахунків заборгованості та доказів що підтверджують надання (перерахування) коштів за укладеним кредитним договором. Станом на сьогодні (05.02.2025р.), Позивач не отримав відповіді від ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА». Після отримання інформації від Первісного кредитора, вона буде невідкладно долучена до матеріалів справи окремим клопотанням. Ухвалою від 13 лютого 2025 року провадження по справі було відкрито та її розгляд призначено у порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача у позовній заяві просив проводити розгляд справи за його відсутністю, і у випадку неявки в судове засідання відповідача, у визначені судом дату і час, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідач відзиву на позов або клопотань до суду не подав. До цього часу до суду з поштового відділення не надійшло відомостей про отримання або неотримання відповідачем копії ухвали та позову з додатками, хоча на даний час сплинув значний проміжок часу. Позивачем клопотань про витребування доказів не заявлялось. З врахуванням вказаного, суд вирішує справу на підставі наявних в ній доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. За договором № 7475586 про надання споживчого кредиту від 14.01.2024р., укладеним між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] , останній мав отримати кредит у розмірі 13000 грн. на строк 357 днів зі сплатою відсотків - 2,20 %. За п. 9.2 Договору, договір підписується електронними підписами. За п. 2.1 Договору, кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача на платіжну картку № [NUMBER] . Даний договір був підписаний позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора, з використанням номеру мобільного телефону « [NUMBER] ». (а.с. 5-14) Відповідно до паспорту споживчого кредиту, підписаного електронним підписом одноразовим ідентифікатором ТР6105, 14.01.2024 р., а саме п. 3 основних умов кредитування з урахуванням побажань споживача: тип кредиту: кредит; сума: 13\~000,00 грн; строк кредитування: 357 днів; мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби. Відповідно до п. 4 інформації щодо орієнтованої реальної процентної ставки та орієнтованої загальної вартості кредиту для споживача, тип процентної ставки: фіксований; стандартна процентна ставка, відсотків річних: 805, 20 % річних (2,20 % в день); знижена процентна ставка, відсотків річних: 762, 85 % річних (2,09 % в день). (а.с. 15) За договором факторингу №21112024 від 21.11.2024р. ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» набуло від ТОВ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЬЮ «Авентус Україна» право вимоги за кредитним договором до [PERSON] , первісним кредитором якого було ТОВ «Авентус Україна» за кредитним договором №7475586 про надання споживчого кредиту від 14.01.2024р., за яким рахується борг. (а.с. 18-20) Позивачем надано акт прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу №21112024 від 21.11.2024р., відповідно до якого ТОВ «Авентус Україна» передало зазначений реєстр боржників - ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ». (а.с. 21) Також, позивачем надано витяг з Реєстру боржників до Договору факторингу № 21112024 від 21.11.2024р., укладеного ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» та ТОВ «Авентус Україна» на виконання договору факторингу №21112024 від 21.11.2024р., де значиться боржник [PERSON] за кредитним договором №7475586 про надання споживчого кредиту від 14.01.2024р., з заборгованістю 19687,98 грн. (а.с.22) Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором №7475586 про надання споживчого кредиту від 14.01.2024р., ТОВ «Авентус Україна» за вказаним кредитним договором нарахувало борг, станом на 21.11.2024 р. у розмірі 19\~687, 98 грн.; та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» нарахувало борг станом на 30.11.2024 р. та 31.12.2024 р. у розмірі 19 687, 98 грн. (а.с. 23) Відповідно до ст.626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Згідно частини першої ст.1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки (ч.1\~ст. 1048 ЦК України). Статтею 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»\~зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини першої\~ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ч. 6\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. У ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»\~передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно зі ст. 638 ЦК України,\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. У частинах першій та другій ст. 639 ЦК України\~зазначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 640 ЦК України,\~договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (ч.1\~ст. 642 ЦК України). Статтею 76 ЦПК України\~визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Такі дані встановлюються, зокрема, письмовими доказами, якими є документи, що містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч.1\~ст. 95 ЦПК України). Відповідно до\~ст. 77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до частини 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст. 12 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечення. З наданих позивачем документів вбачається, що кредитний договір між сторонами укладався в електронній формі. При цьому, матеріали справи не містять жодних доказів, що саме [PERSON] , а не інша особа, підписував за допомогою одноразового ідентифікатора у електронному вигляді кредитний договір та позивачем не надано доказів щодо отримання кредитних коштів саме [PERSON] . Позивач не скористався своїм правом на витребування доказів і не заявляв клопотань про витребування з банківської установи відомостей щодо отримання кредитних коштів [PERSON] . Після залишення\~позову без\~руху,\~позивачем зазначено,\~що інших\~доказів він\~не має,\~тому звернувся до первісних кредиторів з відповідними запитами про надання інформації щодо надання додаткових доказів, а саме детальних розрахунків заборгованості та доказів що підтверджують надання (перерахування) коштів за укладеним кредитним договором, а також зазначив, що після отримання інформації від первісного кредитора, вона буде невідкладно долучена до матеріалів справи окремим клопотанням. Станом на 17.03.2025 р. судом не отримано від позивача заяви з відомостями щодо надання або ненадання відповіді від ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», заяву про виправлення недоліків на виконання ухвали суду про залишення позову без руху, позивачем надано до суду 05.02.2025 р., однак до цього часу позивачем не надано жодних відомостей з цього приводу. Клопотань про перенесення або витребування доказів від позивача також не надходило. Таким чином, жодних відомостей щодо проведення транзакцій ТОВ «Авентус Україна» для перерахування кредитних коштів на банківський рахунок, який належить саме [PERSON] матеріали справи не містять. Також матеріали справи не містять жодних доказів того, що відповідачу [PERSON] належить номер мобільного телефону « [NUMBER] », на який надсилався одноразовий ідентифікатор для підписання кредитного договору. Згідно ч.1 ст.1050 ЦК України з урахуванням положень статей 526,527,530 ЦК України, кредитор має довести надання позичальникові грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором, що узгоджується з позицією викладеною в Постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 року по справі\~№161/16891/15-ц. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір\~є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. В той же час розрахунок заборгованості не є документом первинного бухгалтерського обліку, а є одностороннім арифметичним розрахунком стягуваних сум, який відповідно повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку). Такий висновок щодо оцінки односторонніх документів банку кореспондує висновку Великої Палати Верховного Суду в постанові від 03.07.2019 у справі\~№342/180/17\~та Верховного Суду України в постанові від 11.03.2015 р.\~№ 6-16цс15. Позивач посилається у якості доказів наявності заборгованості на витяг з реєстру боржників, отриманий під час відступлення права вимоги та розрахунок боргу. Однак такі реєстри та розрахунки, самі собою, не є належним доказом, що підтверджує наявність та розмір боргу, оскільки не містять даних про видачу та отримання кредитних коштів, або за яким банківським рахунком зроблено цей витяг. Таким чином, подані позивачем докази щодо заборгованості, не є підтвердженням виконаних банківських операцій. Суд позбавлений можливості перевірити чи виникла зазначена заборгованість саме внаслідок порушення відповідачем умов відповідного кредитного договору. З поданих до суду доказів неможливо встановити взагалі факт укладення кредитного договору беззаперечно із відповідачем. Згідно з Переліком типових документів, затвердженого наказом Мін`юсту від 12.04.2012 №578/5до первинних документів, які фіксують факт виконання операції та служать підставою для записів у регістрах бухгалтерського обліку і у податкових документах, віднесені: касові, банківські документи; повідомлення банків; виписки банків; корінці квитанцій і касових чекових книжок. Банківська виписка має статус первинного документу. Розрахунок заборгованості, відповідно до\~Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність»\~є лише похідним від первинної бухгалтерської документації та може містити відомості про господарську операцію. Проте саме банківська виписка за картковими рахунками може бути належним доказом щодо заборгованості за кредитним договором, що споживач користувався кредитною карткою, ним вносились кошти на погашення заборгованості, або ні. Отже, надані позивачем витяг з реєстру боржників та розрахунок боргу не є доказом розміру боргу, який позивач просить стягнути, оскільки позивачем не доведено отримання кредитних коштів, а також розмір і складові дійсної заборгованості за вказаним кредитним договором. Хоча судом і було роз`яснено право витребувати докази, позивач цим правом не скористувався. З огляду на наведене суд приходить до висновку про необхідність відмовити в задоволенні позовних вимог. Зважаючи на результат вирішення спору, відповідно до ст.144 ЦПК України\~судові витрати слід залишити за позивачем. На підставі\~ вищевикладеного та \~

Outcome: dismissed