Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-16 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] звернулися до суду з позовом до Дніпровської міської ради, третя особа: [PERSON] , про встановлення факту проживання однією сім`єю із [PERSON] для оформлення спадщини позивачами як спадкоємцями четвертої черги. В обґрунтування позову позивачі зазначили, що [PERSON] є донькою позивача-2 [PERSON] . [PERSON] є власницею 14/27 (28/54) частин житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами за адресою [ADDRESS] . Іншим частковим власником вказаного домоволодіння в розмірі 1/6 (9/54) є третя особа - [PERSON] . Позивачі вказують, що проживали однією сім`єю разом із [PERSON] все своє життя в одному будинку, постійно підтримували фактичні родинні відносини, вели спільне господарство, разом проводили весь вільний час, мали спільний побут, в будинку обладнана одна спільна кухня для всіх. Позивачі спільно забезпечували власні побутові потреби і піклувалась про [PERSON] , разом забезпечували спільні медичні потреби, спільно вирішували всі побутові питання, мали спільний бюджет на продукти та комунальні послуги, купували за спільні кошти ліки та продукти, забезпечували лікування, в тому числі лікування [PERSON] під час її перебування в геріатричному пансіонаті протягом останнього місяця життя - з 05.02.2013 по 08.03.2013. Фактично [PERSON] ставилась до [PERSON] як до сестри, до [PERSON] - як до доньки. [PERSON] померла [INFO] , заповіту не складала, спадкоємців за законом не мала. Позивачі відповідно до статей 1297, 1298 ЦК України в 2023 році звернулись до Другої Дніпровської державної нотаріальної контори із заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину після смерті [PERSON] . На підставі цих заяв нотаріусом заведена спадкова справа № 105/2023. Постановою від 22.02.2023 нотаріус відмовила [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії, а постановою від 28.03.2023 нотаріус відмовила [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії про видачу свідоцтва на право спадщини. Встановлення факту спільного проживання однією сім`єю зі спадкодавцем позивачам необхідно для оформлення спадщини за померлою [PERSON] . Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15.06.2023 справа передана для розгляду за територіальною підсудністю до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 02.10.2023 відкрито провадження у справі. У зв`язку із відставкою судді [PERSON] на підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючою суддею у цій справі визначена суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Потоцька С.С. Ухвалою від 09.08.2024 справа прийнята до провадження судді Потоцької С.С., призначені судові засідання. Відповідач Дніпровська міська рада просила розглядати справу без участі її представника та винести рішення відповідно до вимог чинного законодавства. Третя особа [PERSON] проти задоволення позову не заперечувала, просила розглядати справу без її участі. Також ухвалою суду від 01.02.2024 витребувано у Другої Дніпровської державної нотаріальної контори копію спадкової справи заведеної після смерті [PERSON] . Протокольною ухвалою від 21.02.2025 закрито підготовче судове засідання та розгляд справи по суті призначений на 07.03.2025. У судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивача 2 наполягали на задоволенні позовних вимог, надали пояснення аналогічні, викладеним у позові. У судовому засіданні 07.03.2025 оголошено про перехід до стадії ухвалення рішення, проголошення рішення призначено на 17.03.2025. Заслухавши позивача 1, представника позивача 2, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, заслухавши показання свідків, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з огляду на таке. Судом встановлено, що позивач [PERSON] відповідно до паспортних відомостей про місце реєстрації зареєстрована за адресою [ADDRESS] з 18.08.1994 (а.с. 11). Позивач [PERSON] відповідно до паспортних відомостей про місце реєстрації зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 14.02.1980 по 25.04.2006 (а.с.7 зв. б). Відповідно до свідоцтва про народження від 16.05.1975 [PERSON] серія [NUMBER] є донькою [PERSON] (а.с. 16). У домовій книзі будинку за адресою: [ADDRESS] зазначені відомості про реєстрацію [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с 23-29). [PERSON] померла [INFO] , про що вказано у матеріалах спадкової справи (а.с. 108-120). Померла [PERSON] була зареєстрована з 05.02.1980 по 04.02.2013 за адресою [ADDRESS] , про що зазначено у листі Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур ДМР від 09.09.2020 № 14/5-10400 (а.с.32). За довідкою КП «Дніпровський геріатричний пансіонат» від 23.02.2023 [PERSON] проживала та була зареєстрована в комунальному закладі Дніпровський геріатричний пансіонат з 05.02.2013 по 08.03.2013 (а.с.30 зв.б.). Державним нотаріусом Другої Дніпровської нотаріальної контори 24.02.2023 винесена постанова про відмову [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, що належало, померлій [PERSON] (а.с. 42). Державним нотаріусом Другої Дніпровської нотаріальної контори 28.03.2023 винесена постанова про відмову [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, що належало, померлій [PERSON] (а.с. 43). Квартальним комітетом № 34 Новокодацького району складений 10.04.2023 акт, відповідно до якого [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю по [ADDRESS] разом з [PERSON] більше п`яти років до її смерті . Інші особи, які б проживали з [PERSON] однією сім`єю більші п`яти років до її смерті відсутні (а.с. 35). Згідно з частиною першої статті\~15, частиною першою статті\~16 Цивільного кодексу України\~(далі -\~ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до статей\~1216,\~1217 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Згідно зі\~статтею 1258 ЦК України\~спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених\~статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до\~статті 1264\~ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Згідно з частиною другою статті 3\~Сімейного кодексу\~України (далі -\~СК України) сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Пленум Верховного Суду України у пункті 21\~постанови від 30 травня 2008 року N 7 "Про судову практику у справах про спадкування"\~роз`яснив, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої\~статті 3 СК України\~про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки. Тлумачення вказаних норм права дає підстави для висновку, що для набуття права на спадкування за законом на підставі\~статті 1264 ЦК України\~необхідне встановлення двох юридичних фактів, а саме: 1) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; 2) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю (правова позиція Верховного Суду, викладена у постанові від 18 січня 2022 року у справі N 640/6766/18). У\~постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі N 554/8023/15-ц\~(провадження N 14-130цс19) зроблено висновок, що вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті\~3,\~74 СК України). Обов`язковою умовою є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Для встановлення факту проживання однією сім`єю потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню. Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно-правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. У\~постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі N 644/6274/16-ц\~вказано, що обов`язковими умовами для визнання особи членом сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша\~статті 12 ЦПК України). Відповідно до положень частини третьої статті\~12, частини першої статті\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною шостою\~статті 81 ЦПК України\~передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із частиною першою\~статті 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша\~статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша\~статті 80 ЦПК України). Вирішуючи питання про проживання зазначених осіб саме однією сім`єю, зокрема ведення спільного господарства, наявність спільного бюджету, наявності взаємних прав та обов`язків як членів сім`ї, суд враховує наступне. Допитана в судовому засіданні як свідок [PERSON] повідомила суду, що вона з померлою проживали разом в квартирі за адресою: [ADDRESS] ,\~все її\~життя,\~дітей [PERSON] \~не мала,\~тому ставилася\~до неї\~як до\~доньки,\~вони мали\~спільний бюджет,\~піклувалися одна\~за одною,\~разом проводили\~відпочинок,\~готували їжу\~на спільній\~кухні,\~вона купляла\~ліки,\~поховання померлої\~теж вона\~робила.\~ Допитані в судовому засіданні як свідки [PERSON] та [PERSON] , повідомили суду, що вони є сусідами позивачів. Померлу [PERSON] , позивачів вони знають практично все життя, оскільки мешкають поруч. Дітей у померлої не було, чоловік помер, позивачі разом з померлої вели спільний побут, тривалий час, більше ніж п`ять років до смерті [PERSON] . Позивачі та [PERSON] все своє життя проживали за цією адресою. Померла лише останній місяць перед смертю провела у пансіонаті, до цього нікуди не виїжджала, у домі одна кухня, вони разом готували їжу, відпочивали, проводили роботи з благоустрою квартири спільно. Ставилися одна до іншої як родичі. Показання цих свідків суд вважає належними та допустимими, оскільки вони узгоджуються з іншими наявними в матеріалах справи доказами, не суперечать їм, взаємопов`язані та в сукупності з ними підтверджують обставини, на які в позовній заяві посилається позивач. Також, окрім показів цих свідків, про те, що померла проживав однією сім`єю з позивачами вказують спільні фотографії позивачів зі спадкодавцем, Домова книга, листДніпровської міської ради від 09.09.2020 про склад зареєстрованих осіб станом, актом за участю голови квартального комітету № 34. Судом враховано, що позивач-2 є співвласником житлового будинку по [ADDRESS] їй належить 28/54, а померлій належить 8/54 житлового будинку. Дніпровська міська рада будь-яких доказів щодо визнання частини житлового будинку відумерлою спадщиною не надала, судових рішень з цього приводу не було. Відповідно до правового висновку, висловленого у постанові Верховного Суду від 10.01.2019 року у справі N 484/747/17, відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2\~Закону України\~"Про\~свободу пересування\~та вільний\~вибір місця\~проживання в\~Україні" не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом. Відповідно до показань свідків, допитних у судовому засідання, [PERSON] фактично проживала за адресою: [ADDRESS] . За змістом частин першої-третьої\~статті 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що встановлені судом обставини, які підтверджені належними та допустимими доказами, доводять наявність факту спільного проживання [PERSON] , [PERSON] однією сім`єю з [PERSON] не менш як п`ять років до часу дати її смерті у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved