Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-09 00:00:00

До Солом`янського районного суду м. Києва звернувся [PERSON] із позовом до Департаменту патрульної поліції, треті особи: сержант поліції Департаменту патрульної поліції [PERSON], Головне управління державної казначейської служби України в Київській області, Приватне акціонерне товариство Страхова компанія "БРОКБІЗНЕС", в якій просив суд: - стягнути з Департаменту патрульної поліції (код ЄДРПОУ: 40108646, місце реєстрації: 03048, вул. Святослава Хороброго, 9, м. Київ) на користь [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] , місце реєстрації: [ADDRESS] ) матеріального збитку за пошкодження автомобіля в сумі 656 156 грн 00 коп., вартість утилізації складових досліджуваного колісного транспортного засобу, яка складає 7 644 грн 00 коп., витрат, пов`язаних з визначенням вартості матеріального збитку у сумі 3 500 грн, судовий збір у сумі 6 673,00 грн. В обґрунтування позову зазначає, що 18.09.2018 близько 01 год. 05 хв. в м. Києві на пр. Повітрофлотському, 98 сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Skoda Rapid, реєстраційний номер [NUMBER] , яким керувала службова особа Управління патрульної поліції у м. Києві (територіальний підрозділ Департаменту патрульної поліції) - [PERSON] під час перебування на службі, а саме нічного чергування у складі екіпажу «Рубін» - 0105 та за автомобіля марки Mercedes-Benz S350, номерний знак [NUMBER] , яким керував [PERSON] , власником автомобіля марки Mercedes-Benz S350 є [PERSON] , відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , дата реєстрації 16.01.2018. Дорожньо-транспортна пригода відбулась через дії, які мають ознаки протиправного характеру водія автомобіля марки Skoda, а саме: водій автомобіля Skoda Rapid здійснив зіткнення (умисний удар) з автомобілем марки Mercedes-Benz S350, номерний знак [NUMBER] , тим самим намагався зіштовхнути автомобіль марки Mercedes-Benz S350 з проїжджої частини. Після зіткнення водій автомобіля Mercedes-Benz S350 втратив керування та здійснив виїзд на зустрічну смугу, після чого здійснив виїзд на обочину зустрічної смуги у кювет, що спричинило загоряння автомобіля марки Mercedes-Benz S350, номерний знак [NUMBER] . Обставини дорожньо-транспортної пригоди встановлені судом та відображені у постанові Солом`янського районного суду м. Києва від 10.07.2019 у справі №760/24771/18 за розглядом адміністративного матеріалу, що надійшов з Управління патрульної поліції в м. Києві відносно [PERSON] . Власником транспортного засобу замовлено проведення оцінки з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу на підставі договору №1441 від 26.10.2019 на проведення оцінки вартості матеріального збитку, укладеного з ФОП [PERSON] . Звітом про визначення вартості матеріального збитку №1441 від 19.12.2019 визначено вартість матеріального збитку, заподіяного власнику після аварійного пошкодження колісного транспортного засобу Mercedes-Benz S350, номерний знак [NUMBER] , визначається такою, що дорівнює ринковій вартості колісного транспортного засобу на момент пошкодження, тобто - 656 156 грн 00 коп. Звітом про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику КТ в результаті його пошкодження за №1441/2 від 19.12.2019 визначено вартість утилізації складових досліджуваного колісного транспортного засобу Mercedes-Benz S350, яка складає 7 644 грн 00 коп. Загальна вартість робіт (послуг) оцінювача на підставі акту здачі-приймання робіт №ОУ-0001313 від 27.04.2020 становить без ПДВ 3 500 грн. З огляду на вказані обставини, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою за захистом своїх прав. Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову. Зазначено, що на момент дорожньо-транспортної пригоди Skoda Rapid реєстраційний номер 11*4845 (на синьому фоні) був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів серії АК №9050262 ПрАТ «СК «УНІКА» на 100 000,00 грн. Окрім того, вказано, що в матеріалах справи звіт про оцінку матеріального збитку, завданого власнику внаслідок пошкодження колісного транспортного засобу від 19.12.2019 №1441/2 не містить відомостей про те, що експерт попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок та те, що висновок підготовлено для суду. Від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій спростовує доводи відповідача та просить задовольнити позов у повному обсязі. Головним управлінням Державної казначейської служби України у Київській області подано пояснення третьої особи на позов, в яких просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 20.04.2021 позовну заяву [PERSON] до Департаменту патрульної поліції про відшкодування збитків, завданих при ДТП - залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків протягом п`яти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 31.10.2022 відкрито спрощене позовне провадження в цивільній справі за позовом [PERSON] до Департаменту патрульної поліції, треті особи: сержант поліції Департаменту патрульної поліції [PERSON], Головне управління державної казначейської служби України в Київській області, Приватне акціонерне товариство Страхова компанія "БРОКБІЗНЕС" про відшкодування матеріальних збитків, завданих при дорожньо - транспортній пригоді. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частинами першою, другою та третьою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно з частиною другою статті 83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з ч. 4 ст. 77 ЦПК України суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Судом встановлено, що постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 10.07.2019 у справі №760/24771/19 встановлено, що «відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №222898 від 18.09.2018 [PERSON] 18.09.2018 о 01:05 год. в м. Києві по проспекту Повітрофлотський 98, керував транспортним засобом марки «Mercedes-Benz S350», реєстраційний номер [NUMBER] , перебував з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП. Окрім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №129437 від 18.09.2018 [PERSON] 18.09.2018 о 01:05 год. в м. Києві по проспекту Повітрофлотський 98, керуючи транспортним засобом марки «Mercedes-Benz S350», реєстраційний номер [NUMBER] , порушив п. п. 10.1, 13.1 ПДР, оскільки при зміні напрямку руху, не впевнився в безпечності маневру, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався бокового інтервалу та скоїв зіткнення з транспортним засобом марки «Skoda Rapid», реєстраційний номер [NUMBER] , що рухався в попутному напрямку. При ДТП обидва автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Водієм [PERSON] було грубо порушено вимоги пункту 1.5. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінетом Міністрів України від 10.10.2001 р. №1306, відповідно до якого: «повинен був не створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків». Тобто, водій автомобіля марки «Шкода», реєстраційний номер [NUMBER] , грубо порушив положення Правил дорожнього руху, чим спричинив не тільки дорожньо-транспортну пригоду, а й вчинив дії, які створили загрозу життю та здоров`ю, зокрема [PERSON] та завдавали останньому матеріальних збитків. Відносно того, що [PERSON] під час здійснення переслідування, і відповідно вчинення дій спрямованих на примусову зупинку транспортного засобу шляхом його зштовхування службовим транспортним засобом під час переслідування, виконував свій обов`язок щодо припиненням вчинення [PERSON] правопорушення, то у розумінні положень ч. 3 ст. 29 ЗУ «Про національну поліцію» такі дії є незаконними, оскільки ані ЗУ «Про національну поліцію», ані іншим чинним законодавством не передбачено поліцейського заходу - зупинка переслідуваного транспортного засобу шляхом його зштовхування з проїжджої частини. Отже, протокол про адміністративне правопорушення складений неправомірно та безпідставно, оскільки під час розгляду справи не встановлено порушення [PERSON] Правил дорожнього руху, які б перебували у причинно-наслідковому зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою. Дорожньо-транспортна пригода відбулась саме через дії, які мають ознаки протиправного характеру, водія автомобіля марки «Шкода», що підтверджується наведеними вище фактичними обставинами, дослідженим під час розгляду справи відеоматеріалом та фотоматеріалами, які узгоджуються із даними схеми місця ДТП, характером зіткнень транспортних засобів та отриманих ушкоджень». Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 10.07.2019 у справі №760/24771/19 провадження у справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 124 та за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. 26.10.2019 між [PERSON] та ФОП « [PERSON] » було укладено договір №1441 на проведення оцінки вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу. Відповідно до п.п. 1.2 п. 1 договору метою проведення оцінки за цим договором є визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ Mercedes-Benz S350, державний номер [NUMBER] , ідентифікаційний номер VIN - [NUMBER] на дату ДТП. Згідно з звітом про визначення вартості матеріального збитку від 19.12.2019 №1441, наданого ФОП [PERSON] , вбачається, що на підставі виконаних досліджень зроблений висновок, що вартість матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ Mercedes-Benz S350, держ. № [NUMBER] станом на 18.09.2018 складає 656 159,00 грн. Відповідно до звіту від 19.12.2019 №1441/2, наданого ФОП [PERSON] , вбачається, що вартість утилізації КТЗ Mercedes-Benz S350, держ. № [NUMBER] на момент подання складає 7 644,00 грн. Відповідно до акту №ОУ-0001313 від 27.04.2020 здачі-прийняття робіт (надання послуг) [PERSON] сплачено 3 500,00 за проведення оцінки вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу. Відповідно до полісу №АК/9050262 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Skoda Rapid було застрахована у ПрАТ «СК «УНІКА», страхувальник - Департамент патрульної поліції, страхова сума за шкоду, заподіяну майну складає 100 000,00 грн. Відповідно до витягу з наказу Департаменту патрульної поліції від 21.08.2017 №309 о/с (по особовому складу) призначено по Управлінню патрульної поліції у місті Києві по полку №2 (з обслуговування лівого берега) по батальйону [ADDRESS] сержанта поліції [PERSON] (0000321) поліцейським роти №2 батальйону №1 з посадовим окладом згідно зі штатом, звільнивши з посади поліцейського роти №3 батальйону №1 Управління патрульної поліції у місті Києві. Згідно з наказом Департаменту патрульної поліції від 12.11.2021 №1517о/с (по особовому складу) відповідно до пункту 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» звільнено зі служби в поліції по управлінню патрульної поліції у місті Києві лейтенанта поліції [PERSON] (0000321), інспектора взводу №2 роти №1 батальйону №1 полку №1 (з обслуговування правого берега) з 12 листопада 2021 року. Відповідно до положень ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування у повному обсязі. До збитків відносяться витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. З матеріалів справи вбачається, що Департамент патрульної поліції з заявою про виплату страхового відшкодування оціненої шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо- транспортної пригоди, що сталася 18.09.2018 до страхової компанії не зверталось. Відповідно до статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-ІV (далі - Закону №1961-IV) метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 цього Закону). Відповідно до статті 29 Закону №1961-IV у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. За приписами пункту 37.1.4 Закону України №1961-IV підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частина друга статті 14 цього Кодексу). У системному зв`язку зі статтею 36 положення підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 цьго Закону №1961-IV щодо неподання заяви про страхове відшкодування впродовж установлених цим пунктом строків як підстави для відмови у відшкодуванні стосуються випадків, коли впродовж цих строків потерпілий взагалі не здійснював волевиявлення, спрямованого на одержання компенсації - не звертався ані до страховика (або МТСБУ), ані до суду. Якщо ж особа впродовж цих строків подала позовну заяву до суду, вона здійснила відповідне волевиявлення, обравши на власний розсуд один з альтернативно можливих способів захисту свого порушеного права. Відповідно до рішення Конституційного Суду від 9.07.2002 №15-рп/2002 кожна особа має вільно обирати незаборонений законом спосіб захисту прав і свобод, у тому числі й судовий, а тому така можливість не може бути поставлена законом, іншими нормативно-правовими актами у залежність від використання суб`єктом правовідносин інших засобів правового захисту. Щодо ролі страхової компанії, як суб`єкта цивільно правової відповідальності, то відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик відшкодовує шкоду, завдану третім особам у межах страхової суми. Проте, згідно з ч. 1 ст. 1194 ЦК України потерпілий має право пред`явити позов як безпосередньо до винної особи, так і до страхової компанії. Вибір належного відповідача є правом позивача. Тобто, право потерпілої особи на відшкодування завданих збитків реалізовується нею на власний розсуд, шляхом пред`явлення позову безпосередньо до винної особи або до страхової компанії, цивільно-правову відповідальність в якій застраховано завдавачем такої шкоди. В пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» зазначено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Верховний Суд (ВС/КЦС у справі № 761/1604/13-ц від 08 серпня 2018 р.) зазначає, що відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить: 1) наявність шкоди, 2) протиправну поведінку заподіювача шкоди, 3) причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача і вину. Отже, чинним законодавством встановлена презумпція вини особи, яка керує транспортним засобом, і така особа несе обов`язок відшкодувати завдану матеріальну шкоду незалежно від наявності вини у своїх діях. Виходячи із положень частини 5 статті 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (в усіх інших випадках така особа відповідає за завдану шкоду в повному обсязі). Згідно із статями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. У зв`язку з виникненням спору між сторонами щодо суб`єкта відповідальності за завдану шкоду, суд доходить до висновку, що відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями або бездіяльністю особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. На підставі ст. 1188 ЦК України особа, яка керувала транспортним засобом і завдала шкоду, відповідає за неї незалежно від своєї вини, якщо не доведе, що шкода виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до вимог ст. 262 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Окрім цього, суд звертає увагу, що [PERSON] є інспектором Управління патрульної поліції, яке є територіальним підрозділом Департаменту патрульної поліції, а інспектор є посадовою особою ДПП та проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції, тобто [PERSON] саме під час здійснесння публічно-владних управлінських функцій здійснив дорожньо-транспортну пригоду. Таким чином, Департамент патрульної поліції має повне право вимагати відшкодування шкоди безпосередньо від [PERSON] . Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦК України). Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя. Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Європейський Суд з прав людини повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з вимогами статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу, витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи». З урахуванням наведеного, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 6 673,00 грн та витрат, пов`язаних із залученням суб`єкта оціночної діяльності ФОП « [PERSON] » відповідно до договору №1441 від 26.10.2019 у сумі 3 500,00 грн.

Outcome: approved