Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-11 00:00:00

[PERSON] через свого представника адвоката Шоломіцького Івана Валентиновича (повноваження на а.с.4) звернулася до суду з позовом до ТОВ «Рівнянське» про розірвання договорів оренди земельних ділянок. Свої вимоги позивач мотивує тим, що вона являється власником земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,2540 га, кадастровий номер 0522886200:04:003:0050 та площею 0,4578 га, кадастровий номер 0522886200:04:003:0425, що розташовані на території Рівнянської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області. 01 грудня 2020 року позивачем було укладено договори оренди земельної ділянки площею 0,2540 га та площею 0,4578 га із ТОВ «Рівнянське» строком на 25 років. Умовами договорів передбачено сплату орендної плати у грошовій або натуральній формі. Однак, з часу укладення договорів оренди (за 2021-2023 роки) позивач, кошти за орендну плату\~жодного разу не отримувала. Посилаючись на вказані обставини, просить суд розірвати договора оренди землі, укладені 01 грудня 2020 року між [PERSON] та ТОВ «Рівнянське» і стягнути з відповідача судові витрати. Ухвалою від 14 травня 2024 року позовну заяву було прийнято до розгляду судом та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвалою суду від 06 червня 2024 року задоволено клопотання представника позивача - адвоката Шоломіцького І.В. та витребувано від Головного управління ДПС у Вінницькій області відомості із Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів у вигляді орендної плати за користування землею ТОВ «Рівнянське» за 2021-2023 роки (а.с.23). 18 червня 2024 року від в.о. начальника ГУ ДПС у Вінницькій області надійшла відповідь на ухвалу від 06 червня 2024 року (а.с.40). 11 червня 2024 року через підсистему «Електронний суд» від відповідача отримано заяву про продовження пропущеного строку на подання відзиву (а.с.26-28). 25 червня 2024 року ухвалою суду заяву представника відповідача про продовження процесуального строку для подання відзиву задоволено. Продовжено строк встановлений ухвалою суду від 14 травня 2024 року та прийнято відзив на позов [PERSON] (а.с.42). 17 червня 2024 року відповідач через підсистему «Електронний суд» подав відзив на позовну заяву (а.с.35-36) з додатками (а.с.37-39). 27 червня 2024 року через підсистему «Електронний суд» від позивача у справі надійшла відповідь на відзив (а.с. 43-45). 11 липня 2024 року ухвалою суду прийнято рішення про перехід від розгляду справи в спрощеному позовному провадженні до розгляду даної справи в порядку загального позовного провадження (а.с.47). Підготовче засідання призначено на 29 липня 2024 року. 16 липня 2024 через підсистему «Електронний суд» представник відповідача подав клопотання про витребування доказів (а.с.48-52), про визнання явки позивача обов`язковою (а.с.53-54). Ухвалою суду від 29 липня 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про витребування доказів, що підтверджують обсяг повноважень представника позивача. Клопотання про визнання явки позивача [PERSON] в судове засідання задоволено. Визнано явку позивача у судове засідання обов`язковою. Підготовче засідання відкладено на 12 серпня 2024 року (а.с. 79-81). 12 серпня 2024 підготовче засідання через неявку позивача було відкладено на 01 жовтня 2024 року. 01 жовтня 2024 року ухвалою суду позовну заяву [PERSON] залишено без розгляду (а.с.100-101). Постановою Вінницького апеляційного суду від 28 листопада 2024 року, ухвалу Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 01 жовтня 2024 року скасовано та справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції (а.с.135-136). 31 грудня 2024 року справа надійшла до суду. З 16 грудня 2024 по 12 січня 2025 суддя Коломійцева В.І. перебувала на лікарняному. Підготовче засідання було призначено на 05 лютого 2025 року. 31 січня 2025 року через підсистему «Електронний суд» представник відповідача подав до суду заяву про долучення доказів та самі докази, а також заяву про виклик позивача та визнання його явки обов`язковою (а.с.151-174). 05 лютого 2025 року підготовче засідання через неявку представника відповідача було відкладене на 25 лютого 2025 року. За результатами підготовчого провадження ухвалою суду від 25 лютого 2025 (а.с.182) задоволено клопотання представника відповідача про долучення доказів, а в задоволенні заяв про виклик позивача та визнання її явки обов`язковою відмовлено, підготовче провадження закрито, справу призначено до розгляду по суті на 12 березня 2025 року. Позивач, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи (а.с. 183), в судове засідання не з`явилася. В матеріалах справи міститься її клопотання від 12 серпня 2024 року про розгляд справи без її участі, оскільки її процесуальні права та обов`язки реалізує її представник адвокат Шоломіцький І.В. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити (а.с.23). Враховуючи позицію Вінницького апеляційного суду, викладену в постанові від 28 листопада 2024 року у даній справі, положення ч.5 ст.223 та п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України, про те, що суд може залишити позов без розгляду лише за відсутності заяви про розгляд справи без участі позивача та якщо його неявка унеможливлює розгляд справи, враховуючи, що позивач у своєму клопотанні заявила про підтримку позовних вимог та висловила згоду на розгляд справи без її присутності, а подані відповідачем акт-згода та відомість про отримання орендної плати, з урахуванням яких судом було постановлено ухвалу про обов`язкову участь позивача при розгляді справи по суті, є лише внутрішніми документами ТОВ «Рівнянське», а не заявами по суті справи (ст. 182, 183 ЦПК України), а також враховуючи, що предметом позову є розірвання договору оренди землі укладеного між сторонами, а підставою для цього позивач вказує систематичну несплату орендної плати, з огляду на принцип змагальності, відповідно до якого на відповідача покладається обов`язок спростувати твердження позивача про невиплату орендної плати та довести належними і допустимими доказами своєчасну виплату позивачу орендної плати, - суд ухвалив розглянути справу у цьому судовому засіданні без участі позивача на підставі поданих матеріалів. У судовому\~ засіданні\~представник позивача\~повністю \~підтримав \~позовні вимоги\~ [PERSON] \~з підстав\~викладених \~у \~позовній \~заяві \~та \~відповіді \~на \~відзив.\~Зокрема зазначив,\~що [PERSON] \~є власником\~земельних ділянок\~площею 0,2540\~га та\~0,4578\~га,\~які знаходяться\~у с.Рівне.\~У грудні\~2020\~року позивач\~уклала два\~договори оренди\~землі з\~ТОВ «Рівнянське».\~В порушення\~вимог пунктів\~10,\~12\~цих договорів\~відповідач не\~виплатив позивачеві\~орендну плату\~за користування\~земельними ділянками\~у 2021,\~2022,\~2023\~роках у\~строки,\~визначені цими\~договорами. Заборгованість була\~виплачена в\~травні 2024\~року.Вказане є підставою для розірвання договорів оренди землі. Представник відповідача у судовому засіданні зазначив, що не погоджується із позовними вимогами в повному обсязі. Повідомив, що всі виплати його довірителем проведено вчасно, у строки, встановлені договором оренди землі, що підтверджується актом-згодою, підписаною [PERSON] і відомістю № 2, яка також містить її підпис. Вважає, що підстави та предмет позовних вимог на момент написання позовної заяви був відсутнім. Тому, просив в задоволенні позову відмовити. Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, встановивши суть спірних правовідносин, що склалися між сторонами, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Статтею 41 Конституції України\~визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно\~ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За змістом частини другої\~статті 792 ЦК України\~майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, щодо договору, договори найму регулюються актами земельного законодавства\~ЗК України,\~Законом України «Про оренду землі». Статтею 1 Закону України «Про оренду землі»\~визначено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Наявною у матеріалах справи Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №376886243 та №376864346 сформованих 01 травня 2024 року (а.с.6,13) встановлено, що позивачка є власником земельних ділянок площею 0,4578 гектарів, кадастровий номер 0522886200:04:003:0425 та 0,2540 гектарів, кадастровий номер 0522886200:04:003:0050 що розташовані на території Мурованокуриловецької селищної ради Вінницької області і призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 01 грудня 2020 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Рівнянське» укладено договора оренди земельних ділянок (далі Договора), за яким позивач передала, а орендар прийняв у строкове платне користування земельні ділянки площею 0,4578 гектарів, кадастровий номер 0522886200:04:003:0425 та площею 0,2540 кадастровий номер 0522886200:04:003:0050 що знаходяться на території Рівненської сільської ради Могилів-Подільського (раніше Мурованокуриловецького) району Вінницької області. Вказані договора оренди земельних ділянок зареєстровано 21 грудня 2020 року, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (зворот а.с.6,13) строком на 25 років із автоматичним продовженням дії договорів та правом передачі у піднайм (суборенду). Така ж інформація щодо строку дії договорів міститься і у п. 7 Договорів (а.с. 7,10). Пунктом 10 Договору визначено, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій або натуральній формі (з урахуванням ринкових цін на момент розрахунку) та становить 600 гривень. Вноситься орендна плата один раз на рік з 01 вересня до 31 грудня (п.12 Договору). Пункт 31 вищевказаного договору визначає право орендодавця вимагати своєчасного внесення орендної плати, а п. 34 вказує на обов`язок орендаря своєчасно вносити орендну плату за користування земельною ділянкою, що передана в оренду (а.с.8,11). Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Тлумачення статті 629\~ЦК України свідчить, що в ній закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Зазначений висновок щодо застосування норм права наведено у постанові Верховного Суду від 10 березня 2021 року у справі №199/1917/19 (провадження № 61-16444св20) До загальних засад цивільного законодавства належить свобода договору (п. 3 ч. 1ст. 3 ЦК України). Тлумачення п. 3 ч. 1 ст.3 та ст.627\~ЦК України свідчить, що свобода договору має декілька складових, зокрема, свобода укладання договору, вибору контрагента, виду договору, визначення умов договору. Згідно із ч.1 ст.\~628\~ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Закон України «Про оренду землі» визначає умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі. Статтею 13 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Зміст прав та обов`язків, що виникають в орендодавця та орендаря земельної ділянки, порядок їх реалізації та виконання опосередковуються договором оренди землі. Зокрема, на підставі договору в орендодавця виникає обов`язок передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а в орендаря - обов`язок використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства та сплачувати орендну плату в порядку і розмірі, встановленому договором або законом. Істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату (частина першастатті 15 Закону України «Про оренду землі»). Зокрема, орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України) (стаття 21 Закону України «Про оренду землі»). Положеннями статті 24 Закону України «Про оренду землі»\~визначено права та обов`язки орендодавця, зокрема передбачено право орендодавця вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Представник позивача стверджує, що відповідач не виконав своє зобов`язання, передбачене умовами вищевказаних договорів оренди землі, а саме не виплатив орендну плату за користування земельними ділянками у 2021, 2022 та 2023 роках. Вказане стверджується довідкою в.о. начальника ГУ ДПС у Вінницькій області №7528/5/02-32-12-01-15 від 11 червня 2024 року (а.с.40), з якої вбачається, що відомості з інформаційної бази Державного реєстру фізичних осіб - платників податку щодо ТОВ «Рівнянське» за користування землею [PERSON] за період з 1 кварталу 2021 року по IV квартал 2023 року - відсутні. Ця обставина фактично визнається відповідачем, оскільки в якості доказу ним подано відомість № 2 від 26.05. (без зазначення року) за період 2021-2023 роки про отримання орендної плати власниками земельних часток (паїв) с.Рівне (сад) (зворот а.с.154). Відповідно до записів №26 та №27 зазначеної відомості [PERSON] отримала одноразово по 1800 гривень орендної плати за земельні ділянки площею 0,2540 га та 0,4578 га., що суд вважає підтвердженням виплати їй у 2024 році заборгованості з орендної плати за 2021, 2022, 2023 роки, а не її щорічну виплату згідно умов договору. Зазначена відомість також підтверджує, що орендну плату в розмірі 1800 гривень отримали 43 особи, що загалом становить 77\~400 гривень. Відповідна сума відображена у поданому відповідачем видатковому касовому ордері від 26.05.2024 року, що суд вважає підтвердженням виплати 43 особам заборгованості з орендної плати за 2021, 2022, 2023 роки. Доказів, які підтверджують виконання орендарем пункту 12 договору щодо щорічної виплати 600 гривень орендної плати у строки з 01 вересня до 31 грудня 2023 року матеріали справи не містять. Отже, судом встановлено, що орендар ТОВ «Рівнянське» допустило невиконання свого зобов`язання за Договорами оренди від 01 грудня 2020 року і не виплатило орендодавцю [PERSON] орендну плату за 2021-2023 роки у строки, встановлені п. 12 Договорів, що слід кваліфікувати як систематичне з боку ТОВ «Рівнянське» невиконання такої істотної умови Договору як сплата орендної плати. Відповідно до частини першої статті 32 Закону України «Про оренду землі», на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору. Пункт д) частини першої статті 141 ЗК України передбачає, що підставою припинення права користування земельною ділянкою є, зокрема, систематична несплата земельного податку або орендної плати. Таким чином, законодавство передбачає як необхідну умову для розірвання договору оренди землі - систематичне невиконання умов договору, в тому числі, і несплату орендної плати. Зазначений правовий висновок, викладений у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду Верховного суду від 06 березня 2019 року у справі №183/262/17 (провадження № 61-41932сво18) та від 02 травня 2018 року у справі №925/549/17. Верховний Суд у постанові від 07 грудня 2022 року у справі № 479/210/21 дійшов до висновку, що систематична (два та більше випадків) несплата орендної плати, передбаченої договором, є істотним порушенням умов договору та підставою для розірвання такого договору, оскільки позбавляє позивача можливості отримати гарантовані договором кошти за те, що його земельну ділянку використовує інша особа. Зазначений висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах наведено і у постанові Верховного Суду від 24 травня 2023 року у справі № 542/51/22. Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Неналежне виконання умов договору, а саме невиконання обов`язку зі сплати орендної плати також є порушенням умов договору оренди землі, яке дає право орендодавцю вимагати розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена у подальшому заборгованість. Такий висновок викладено в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17. Пунктом першим частини першої статті 611\~ЦК України\~передбачено,\~що у\~разі порушення\~зобов`язання настають\~правові наслідки,\~встановлені договором\~або законом,\~зокрема припинення\~зобов`язання внаслідок\~односторонньої відмови\~від зобов`язання,\~якщо це\~встановлено договором\~або законом,\~або розірвання\~договору.\~ У даній справі встановлено, що орендар ТОВ «Рівнянське» систематично не виконувало свого зобов`язання за Договорами оренди землі від 01 грудня 2020 року, а саме у строк з 01 вересня 2021 року до 31 грудня 2023 року не виплачувало орендодавцю [PERSON] орендну плату за 2021, 2022, 2023 роки, а відтак\~наявні всі\~правові підстави\~для розірвання\~спірного договору\~оренди землі\~у зв`язку\~з систематичною\~несплатою орендної\~плати.\~\~ З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про необхідність повного задоволення позовних вимог [PERSON] . Щодо вирішення питання про судові витрати, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду з даним позовом було сплачено судовий збір в сумі 2422,40 грн (а.с.5). У зв`язку з тим, що позов задоволено повністю з відповідача на користь позивача слід стягнути 2422 грн. 40 коп. судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved