Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-12 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Артеміда-Ф» звернулось до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за договором позики, укладеного в електронній формі 08.10.2020 року між даною особою та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів». Згідно договору позичальнику [PERSON] надано грошові кошти, сума яких, з врахуванням укладеної 10.10.2020 року додаткової угоди, склала 4000,00 грн. Учасниками погоджено кінцевий строк погашення позики - не пізніше 23.10.2020 року, закріплено домовленість про сплату позичальником відсотків за користування коштами на рівні 1,6 % як базової ставки та 2,7 % за понадстрокове використання. Позивач зауважує, що 01.04.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» і ТОВ «Сіроко Фінанс» укладено договір факторингу, згідно з яким ТОВ «Сіроко Фінанс» набуло права вимоги до осіб як боржників за укладеними із ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» договорами, в тому числі, за договором позики від 08.10.2020 року. В подальшому, 05.02.2024 року договір подібних правових наслідків укладено із позивачем ТОВ «Артеміда-Ф», внаслідок чого товариство набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до [PERSON] за договором позики від 08.10.2020 року. Учасник додає, що внаслідок неналежного виконання взятих на себе зобов`язань з боку позичальника станом на 28.11.2024 року існує заборгованість в сумі 12 230,00 грн., з яких: 4000,00 грн. заборгованість за основним боргом, 6568,00 грн. заборгованість за нарахованими відсотками, 1662,66 грн. інфляційне збільшення. Звертаючи увагу на нормативне врегулювання правовідносин, заснованих на договорі позики, позивач просить стягнути з відповідача загальну суму заборгованості в розмірі 12 230,00 грн., відшкодувати судові витрати зі сплати судового збору 2422,40 грн., витрат на правничу допомогу в сумі 7000,00 грн. Ухвалою суду від 06.01.2025 року по справі відкрите спрощене позовне провадження без виклику учасників. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 08.10.2020 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем укладено договір позики та 10.10.2020 року додаткова угода до нього, за умовами яких ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» як позикодавець надав, а [PERSON] позичальник, отримала грошові кошти в загальному розмірі 4000,00 грн. шляхом переведення коштів на картковий рахунок за реквізитами кратки № [NUMBER] . Умовами договору та додаткової угоди сторони визначили суму позики 4000,00 грн. (1250,00 грн. згідно первісної угоди та 2750,00 грн. відповідно до угоди щодо збільшення позики на 2750,00 грн.), строк користування позикою 15 днів, дату повернення - не пізніше 23.10.2020 року. Учасники погодили процентну ставку на рівні 1,6 % на день за користування позикою, та на рівні 2,7 % - в разі понадстрокового використання. Між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» і ТОВ «Сіроко Фінанс» 01.04.2021 року укладено договір факторингу, згідно з яким ТОВ «Сіроко Фінанс» набуло права вимоги до осіб як боржників за укладеними із ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» договорами. Згідно з п.2.1.3 договору перехід від клієнта до фактора прав вимоги відбувається в день підписання сторонами відповідного реєстру прав вимог, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників та набуває всіх прав щодо боржників в обсязі та на умовах, що існували на момент такого переходу відповідно до вимог чинного законодавства. Судом досліджено витяг з реєстру прав вимоги до договору від 30.04.2021 року, що сформований 05.02.2024 року, з наявними відомостями щодо боржника [PERSON] , інформацією про залишок заборгованості за зобов`язанням 4000,00 грн., про нараховані відсотки на суму 6568,00 грн. Також, 05.02.2024 року між ТОВ «Сіроко Фінанс» і ТОВ «Артеміда-Ф» укладено договір факторингу, за умовами якого ТОВ «Артеміда-Ф» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до [PERSON] за договором позики від 08.10.2020 року. Згідно сформованого 28.11.2024 року реєстру прав вимоги відносно боржника [PERSON] обліковано заборгованість на суму 10 568,00 грн.: 4000,00 грн. заборгованість за основним боргом, 6 568,00 грн. заборгованість за нарахованими відсотками. Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. У\~статті 3 Закон Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За приписами\~статті 11 Закону № 675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону. Стаття 12 ЗУ «Про електронну комерцію»\~визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; -\~електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору - пункт 5 частини 1 статті 3 Закону № 675-VIII. Обставини укладення договору та погодження його умов підтверджуються дослідженими судом копією договору від 08.10.2020 рокута додаткової угоди від 10.10.2020 року з даними про застосування позичальником одноразового ідентифікатора. Відповідно до довідки ТОВ «Фінансова компанія Фінекспрес» від 19.07.2024 року підтверджено прийняття до виконання платіжної інструкції, наданої ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», на переказ коштів в сумі 1250,00 грн. та 2750,00 грн. за реквізитами картки [NUMBER] . Отже, суд приходить до висновку про виникнення між учасниками правовідносин, заснованих на договорі позики. За положеннями ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог вказаного Кодексу. Стаття 610 ЦК України передбачає, що порушенням зобов`язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У своїй постанові від 28 березня 2018 року по справі № 444/9519/12 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. За змістом\~п.18\~Прикінцевих та\~перехідних \~положень ЦК\~України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625\~цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Суд зауважує, що, оскільки суми,\~які кредитор\~може стягнути\~з боржника\~відповідно до\~ст.\~625\~ЦК України,\~носять компенсаторний\~характер,\~скеровані на\~захист майнового\~права та\~інтересу внаслідок\~можливого знецінення\~грошових коштів\~за інфляційними\~процесами,\~а право\~на їх\~стягнення з`являється\~у кредитора\~після прострочення\~боржника,\~тобто у\~разі неправомірного\~користування боржником\~грошовими коштами\~кредитора,\~визначені положеннями\~договору відсотки\~при простроченні\~виконання зобов`язання\~після 15\~днів слід\~оцінювати як\~направлене на\~отримання майнової\~компенсації грошове\~заміщення,\~яке відповідає\~критеріям ч.2\~ст.\~625\~ЦК України\~із застосуванням\~передбачених умовами\~договорів відсоткових\~ставок. Надаючи оцінку змісту договору, доданим до матеріалів позову доказам, зокрема, розрахунку заборгованості, суд частково не погоджується з твердженнями позивача щодо існування заборгованості за договором позики в розмірі 12 230,66 грн. Так, з огляду на суму позики та встановлений строк правомірного користування позикою (15 днів) сума відсотків становитиме: 4000,00 грн. * 15 днів * 584 % річних / 365 / 100 = 960 грн. Інші нараховані відсотки в сумі 5608,00 грн. (6568,00 грн. 960,00 грн. = 5608,00 грн.) виявляють нарахування за приписами ч.2 ст. 625 ЦК України та фактично розраховані протягом періоду з 24.10.2020 року та наступними 52 календарними днями (4000,00 грн. * 985,5 % річних * 52 дні / 365 / 100). Наданий стороною позивача розрахунок інфляційного збільшення свідчить про помилкове прийняття за основу суми заборгованості на рівні 10 568,00 грн. станом на листопад 2020 року, що не відповідає вищенаведеним висновкам суду. Не може вважатись правильним нарахування інфляційного збільшення відносно суми, яка вже містить нарахування, виконані за ч. 2 ст. 625 ЦК України в порядку компенсації знецінення коштів. Правильним розрахунком інфляційного збільшення слід визнати: 4960,00 грн. (сума позики та нараховані протягом строку позики відсотки) * 1,15732940 (індекс інфляції у період з 24.10.2020 року по 23.02.2022 року) - 4960,00 грн. = 780,35 грн. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у\~зобов`язанні\~може бути\~замінений іншою\~особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). У відповідності до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За результатами вирішення спору знайшли свого підтвердження обставини порушення відповідачем взятих на себе згідно договору кредиту зобов`язань, що виявляє порушення прав кредитора. За таких обставин, поданий позов підлягає до часткового задоволення. На підставі ст. 141 ЦПК України підлягають до стягнення з відповідача витрати з оплати судового збору пропорційно до задоволених вимог. Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Надаючи оцінку наданим стороною позивача доказам, суд звертає увагу на відсутності даних про конкретні види наданих послуг та їх вартість. Обумовлена за змістом позовної заяви сума 7000,00 грн. відтворена лише у попередньому розрахунку судових витрат, що не може вважатись належним підтвердженням понесених судових витрат.

Outcome: partial