Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-05 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з вищевказаним позовом до відповідачки, в якому просить стягнути заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 28 000 гривень та понесені судові витрати. Заявлені позовні вимоги обґрунтовує тим, що 23.12.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Стар Файненс Груп» та позичальником [PERSON] було укладено Договір про надання фінансового кредиту №19481-12/2023 (надалі Договір №19481-12/2023), який було підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора. Підписанням Договору №19481-12/2023 відповідачка підтвердила, що ознайомлена з усіма його істотними умовами та їй була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. 29.04.2024 між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ЄАПБ) було укладено договір факторингу №29042024, відповідно до якого ТОВ «Стар Файненс Груп» передало (відступило) ТОВ «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ЄАПБ» прийняло належні ТОВ «Стар Файненс Груп» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 29.04.2024 ТОВ «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідачки за Договором №19481-12/2023 в сумі 28 000 грн, з яких: 8 000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 20\~000 грн - сума заборгованості за відсотками. Також представник позивача зазначив, що відповідно до умов Договору №19481-12/2023 товариство надало клієнту кредит на умовах, передбаченим договором, а клієнт зобов`язувався одержати та повернути кредитні кошти, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачений Договором №19481-12/2023. Всупереч умовам Договору №19481-12/2023 , незважаючи на повідомлення про передачу прав вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ», відповідачка не виконала свої зобов`язання. Остання не здійснювала платежі для погашення існуючої заборгованості на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ» та на рахунки попередніх кредиторів. Таким чином, у зв`язку із невиконанням відповідачкою вищевказаного договору представник позивача просить позов задовольнити. Ухвалою від 04.02.2025 у справі було відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до судового розгляду. 03.03.2025 сторони у судове засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про дату, час та місце розгляду справи, підтвердження чого міститься в матеріалах справи. Представник позивача у позовній заяві просив здійснити розгляд даної справи у його відсутності, де також вказав, що проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачка у судові засідання не з`являлась, хоча належним чином повідомлялась про дату, час та місце судового розгляду справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення (судової повістки), які повернулися до суду із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Судові повістки скеровувалися судом на адресу зареєстрованого місця проживання відповідачки, що підтверджується листом №3497 від 23.12.2024, отриманим з відділу реєстрації Шептицької міської ради (а. с. 41). Заяв чи клопотань про розгляд справи у її відсутності відповідачка не подавала, про причини неявки не повідомляла. Також відповідачкою не було подано відзиву на позов. Відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Згідно із висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 25.04.2018 року у справі №800/547/17 направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним. При цьому, отримання зазначених листів адресатом перебуває поза межами контролю відправника. Таким чином, суд вважає, що відповідач повідомлявся про розгляд справи належним чином. Як передбачено ч. 1 ст.\~280\~ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, відповідно до ч. 1\~ст. 280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе здійснити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на зазначені обставини, суд, у відповідності до ст. 247 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснив на підставі наявних у справі матеріалів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Частиною 4 ст. 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки усіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його оголошення. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Оскільки повне рішення виготовлено 06 березня 2025 року, то незважаючи на те, що судове засідання відбулося 03 березня 2025 року, датою ухвалення даного рішення є саме 06 березня 2025 року в силу ч. 5 ст. 268 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить наступного висновку. Судом встановлено, що 23.12.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Стар Файненс Груп» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту № 19481-12/2023 (а. с. 6-8). Договір №19481-12/2023 було підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора W1289, який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить п. 8 Договору № 19481-12/2023 (адреса, реквізити та підпис сторін). Відповідно до п. 1 Договору № 19481-12/2023 товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі, на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Розмір кредиту 8 000,00 грн., строк кредиту 100 днів, процентна ставка 2,50 %, дата погашення кредиту 31.03.2024. Кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта включаючи використання реквізитів платіжної картки №5354-32хх-хххх-5371 протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту. Кредит надається без забезпечення у вигляді застави. Кредит вважається наданим в день перерахування товариством суми кредиту за вказаними реквізитами (п. 1.5, 1.6 Договору № 19481-12/2023). с. 25). Також 23.12.2023 між сторонами було підписано додаток №1 до Договору № 19481-12/2023, який підписаний відповідачкою шляхом використання одноразового ідентифікатора W1289. Згідно додатку № 1 (Графік платежів), до Договору № 19481-12/2023, копія якого знаходиться в матеріалах справи, проценти за користування кредитом (в межах строку кредитування), нараховані з 23.12.2023 по 31.03.2024 та становлять 20 000грн, загальна вартість кредиту 28 000 гривень (а. с.9). Також в матеріалах справи наявний Паспорт споживчого кредиту до Договору № 19481-12/2023, який також підписаний шляхом використання одноразового ідентифікатора W1289, в яких відображені основні умови кредитування, інформація щодо процентної ставки, порядок повернення кредиту та інші умови та заява на отримання кредиту, яка міститься інформацію про відповідача та умов кредиту (а. с.10-11). Отже, між ТОВ «Стар Файненс Груп» та [PERSON] було укладено електронний кредитний договір, за яким позикодавець свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав позичальнику позику у розмірі та на умовах, встановлених Договором № 19481-12/2023. 29.04.2024 між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено Договір факторингу № 29042024 (далі - Договір факторингу № 29042024), у відповідності до умов якого ТОВ «Стар Файненс Груп» передало (відступило) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належні ТОВ «Стар Файненс Груп» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників (а. с. 12-13). Згідно п. 1.1. Договору факторингу № 29042024 фактор зобов`язувався передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Згідно п. 1.2 Договору факторингу № 29042024 перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно Додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. Відповідно до акту прийому-передачі реєстру боржників за Договором факторингу № 29042024 від 29.04.2024 ТОВ «Стар Файненс Груп» передало, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло реєстр боржників, після чого з урахуванням п.1.2 Договору факторингу № 29042024, від клієнта до фактора перейшли права вимоги заборгованості від боржників і фактор став кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей (а. с. 14). Відповідно до реєстру боржників до Договору факторингу №29042024 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за Договором № 21294-12/2023 в сумі 28 000 грн, з яких: 8 000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 20 000 грн - сума заборгованості за відсотками (а. с. 15). Відповідачка ухиляється від взятих на себе зобов`язань по сплаті суми позики та відсотків за користування ним, що призвело до виникнення заборгованості в сумі 28 000 грн, з яких: 8000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 20 000 грн - сума заборгованості за відсотками, що підтверджується розрахунком заборгованості за Договором 19481-12/2023, складеним станом на 30.09.2024 (а. с. 16). Оскільки боржник [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з неї вищевказаної заборгованості. При ухваленні рішення суд керується наступними правовими нормами. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. В силу ч. 1 ст.\~626\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч. 1 ст.\~628\~ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до положень ст.\~638\~ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (ч. 2 ст. 639 ЦК України). У п. 5 ч. 1 ст.\~3\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст.\~3\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Статтею 12\~ЗУ «Про\~електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами. Договір про надання споживчого кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Саме така позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 22 січня 2020 року у справі № 674/461/16-ц, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 , від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19, від 22 листопада 2021 року у справі № 234/7719/20, від 17 січня 2022 року у справі № 234/7723/20. Судом встановлено, що 23.12.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Стар Файненс Груп» та [PERSON] було укладено Договір №19481-12/2023, який був підписаний останньою за допомогою електронного підпису з одноразовим ідентифікатором «W1289», який відповідно до вимог чинного законодавства був власноручно введений відповідачкою для електронного підпису, у відповідності до вимог частини 6 та 8 статті\~11\~і статті\~12 Закону України «Про електронну комерцію», що свідчить про те, що відповідачка ознайомилась та погодилась з умовами договору, а тому сторони досягли усіх істотних умов та уклали в належній формі кредитний договір. Підписавши Договір №19481-12/2023, Паспорт споживчого кредиту та Додаток №1 до Договору №19481-12/2023 (Графік платежів), [PERSON] підтвердила та закріпила те, що сторони договору діяли свідомо, були вільні при їх укладені, у виборі контрагента та умов договору, а також те, що вона умови Договору №19481-12/2023 цілком зрозуміла та приймала їх. Грошові кошти були надані відповідачці шляхом перерахування на її банківську карту, вказану у вищевказаному договорі. Протилежного суду не доведено. За приписами частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з частиною першою статті 526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 530\~ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Стаття 599\~ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За правилами статті 525\~ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 610\~ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611\~ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановленні договором або законом. Згідно з частинами першою та другою статті 612\~ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно із ст.\~625\~ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. З матеріалів справи вбачається, що відповідачка в односторонньому порядку припинила виконувати умови Договору №19481-12/2023, що призвело до виникнення заборгованості. Відтак, судом встановлено, що [PERSON] отримала кредитні грошові кошти, проте зобов`язань за договорами не виконувала ні перед первісним кредитором, ні перед новим кредитором, чим порушила права останнього та внаслідок чого утворилася заборгованість. Відповідачка і надалі продовжує ухилятися від виконання умов Договору №19481-12/2023, що стало підставою для звернення позивача до суду з цим позовом. Протилежного відповідачкою не доведено, доводів позивача не спростовано. Відповідно до наданого позивачем розрахунків [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" за Договором №19481-12/2023 в розмірі 28 000 грн, з яких: 8 000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 20 000 грн - сума заборгованості за відсотками. За таких обставин суд вважає, що відповідачка допустила порушення взятих на себе зобов`язань, не виконавши свого обов`язку щодо повернення кредитних коштів та відсотків за користування такими коштами. Відповідно до п. 1 ч. 1 статті 512\~ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514\~ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 516\~ЦК України визначено порядок заміни кредитора у зобов`язанні. За змістом цієї норми заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.\~1077\~ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Судом установлено, що ТОВ «Стар Файненс Груп» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» право вимоги до ряду боржників, в тому числі і до відповідачки, зокрема, за Договором №19481-12/2023. Вищевказаний договір факторингу є дійсним та чинним, відомостей про те, що такий оскаржувався в судовому порядку відсутні. Відтак, суд погоджується з доводами позивача щодо переходу до ТОВ «ФК «ЄАПБ», як до нового кредитора, права вимоги до відповідачки [PERSON] за Договором №19481-12/2023. Отже, враховуючи вищевикладене, позивачем доведено достатніми доказами те, що він являється кредитором відносно відповідачки [PERSON] за Договором №19481-12/2023, а тому позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення. Відтак, позовні вимоги слід задовольнити та стягнути з відповідачки [PERSON] на користь позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованість за Договором №19481-12/2023 в розмірі 28 000 грн, з яких: 8 000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 20 000 грн - сума заборгованості за відсотками. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до частини першої статті 141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, сплачений позивачем судовий збір згідно з платіжною інструкцією №86040 від 22.10.2024 в сумі 3028 гривень підлягає стягненню з відповідачки у користь позивача в силу приписів ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved