Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-05 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. У 2016 році позивач [PERSON] познайомилась з [PERSON] , [INFO] , та з 13.06.2017 вони розпочали зустрічатися. З 2019 року вони розпочали разом жити у місті Києві та потім у місті Кривому Розі - почали проживати однією сім`єю, вести разом спільне господарство до самої смерті [PERSON] , який помер [INFO] . У період спільного проживання ні [PERSON] , ні [PERSON] не перебували ні з ким у зареєстрованому шлюбі та мали між собою стосунки, притаманні подружжю, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, мали взаємні права та обов`язки. В період спільного проживання, а саме: 21.06.2023 року, вони за спільні кошти - за 150000,00 грн., придбали легковий автомобіль Honda Accord червоного кольору, VIN: [NUMBER] та оформили свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу на [PERSON] . У кого конкретно було придбано зазначений автомобіль позивачу не відомо, [PERSON] казав, що у Дніпрі. Вважає, що сама по собі наявність у позивача оригіналів документів, таких як свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, договори про придбання рухомого майна - телефону та комп`ютеру, свідчить про те, що [PERSON] та [PERSON] вважали себе чоловіком та дружиною, пояснення позивача та свідків доводять суду, що [PERSON] та [PERSON] піклувалися один про одного. Спірне рухоме майно, а саме: автомобіль, придбаний на ім`я [PERSON] , відноситься до майна, набутого під час проживання з [PERSON] . Враховуючи викладені обставини, позивач просить встановити факт проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю як дружина та чоловік без реєстрації шлюбу в період з 01 січня 2019 року по 05 січня 2024 року та визнати їх спільною сумісною власністю майно, набуте за час спільного проживання однією сім`єю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу, а саме: автомобіль Honda Accord червоного кольору, VIN: [NUMBER] , оформлений на [PERSON] , [INFO] . Стислий виклад заперечень відповідача. Відповідач [PERSON] правом надання відзиву на позов не скористалась, однак під час розгляду справи по суті позов не визнала у повному обсязі, заперечувала проти його задоволення. Зазначила, що [PERSON] був її онуком. Про те, що він зустрічається з [PERSON] вона знала, але не погоджується, що вони проживали однією сім`єю як чоловік та дружина. Щодо автомобіля, вважає, що він був придбаний за кошти [PERSON] , який отримавши спадщину після смерті батька, продав це майно, та за отримані кошти придбав автомобіль. Процесуальні дії у справі. Заяви, клопотання. 04.07.2024 позовна заява надійшла до суду. До позову додана заява про забезпечення позову та клопотання про витребування доказів. 08.07.2024 суддею постановлена ухвала про відмову у задоволенні позову. 19.07.2024 судом отримана інформація щодо зареєстрованого місця проживання відповідача. 22.07.2024 позовна заява прийнята суддею до розгляду, провадження у справі відкрито, почато підготовче провадження. Задоволено клопотання позивача про витребування доказів. 20.08.2024 судом отримана копія спадкової справи на виконання ухвали в частині витребування доказів. Крім того, завідувач Першої криворізької державної нотаріальної контори Дніпропетровської області просить розглянути справу без представника контори. 27.08.2024 позивачем подано до суду клопотання про виклик свідків. 18.11.2024 підготовче провадження закрито. Справу призначено до судового розгляду по суті. Задоволено клопотання позивача про виклик свідків. Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювались. Інших заяв/клопотань від учасників справи не надходило. В судовому засіданні: Позивач [PERSON] та її представник - адвокат Яковлев Д.С. позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили задовольнити з підстав, викладених у позові. Відповідач [PERSON] просила відмовити у задоволенні позову. Судом здійснено допит свідків за клопотанням сторони позивача. Свідок [PERSON] суду показала, що [PERSON] знала з самого малку. Відповідачку бачила два рази, один з них на похованні [PERSON] . У 2015 році помер батько [PERSON] , а через півтори роки - мати. У 2017 році вона побачила вперше [PERSON] на похованні матері [PERSON] . Їм тоді було по 15 років. На той момент свідок жила по [ADDRESS] і [PERSON] проживав поруч. З бабусею він проживав дуже короткий проміжок часу. Опіку над ним оформив його дядько і він проживав з ним. Після завершення 11 класу [PERSON] поїхав вчитися у Київ і вони почали жити разом з позивачем. Він завжди приїздив у гості, а потім десь 25.12.2023 року він їй сказав, що зробить [PERSON] пропозицію. З Києва вони завжди приїздили разом, була така ситуація, що у [PERSON] не було роботи, то працювала [PERSON] . Цих дітей з 2018 року вона нарізно не бачила. Свідок [PERSON] суду показав, що він з [PERSON] був знайомий протягом 15 років. Мешкали у одному дворі, постійно спілкувалися. [PERSON] він знає з 2016 року. [PERSON] і [PERSON] познайомилися через мережу інтернет, почали спілкуватися, потім зустрічатися. Вони ходили у гості один до одного. [PERSON] поступила вчитися у Дніпро , а потім [PERSON] поступив на бюджет у Київ. Поки вони вчилися, то постійно їздили один до одного, а коли [PERSON] закінчила університет, то переїхала жити до [PERSON] . Він був особисто у них в гостях на зйомній квартирі у Києві. Вони вели спільне господарство, робили спільні покупки. Так вони купили і машину, на яку гроші [PERSON] получив від продажу квартири батьків. А у [PERSON] батько загинув під час АТО і вона отримала компенсацію за його загибель. Зі слів [PERSON] , частину грошей [PERSON] вклала у цю машину. Також вони разом мешкали і у Кривому Розі, знімали квартиру на 20 кварталі. Це був 2022-2023 рік. Спірний автомобіль вони купували з [PERSON] разом. Відповідача знає. Це бабуся [PERSON] . Свідок [PERSON] суду показала, що знає і [PERSON] , і [PERSON] . Познайомилися на новий рік у 2022 році. Це друг її хлопця [PERSON] . Їй відомо, що вони жили разом, вони приїздили до них у гості. Вона особисто бачила теплі відносини між ними, спільний побут, спільне життя. Вони і в Київ до них їздили на декілька днів. У Кривому Розі вони жили разом на 20 кварталі. З відповідачем познайомилася на похованні [PERSON] . Свідок [PERSON] суду показав, що його донька жила з батьком [PERSON] , тому він його знає з дитинства. У 2023 році він приїхав з дівчиною [PERSON] . Приїздили багато разів до нього. Коли вони вирішили разом мешкати, то вони надали їм можливість проживати в квартирі його доньки, де вони прожили з весни і до грудня 2023 року. Адреса квартири: [ADDRESS] . Свідок [PERSON] суду показав, що з позивачкою він знайомий з 2018 року. У 2019 році [PERSON] і [PERSON] мали намір переїхати мешкати у Київ. Він їм допомагав підшукати квартиру, допомагав з переїздом. Вони почали спілкуватися і зустрічатися з 2017 року. У Києві він часто був у них в гостях, вони робили спільні покупки, в них був спільний бюджет. В них була справжня сім`я. Свідок [PERSON] суду показав, що з 2014 року був знайомий з [PERSON] . Спілкувалися тісно, тому знає, що з червня 2017 року [PERSON] та [PERSON] почали зустрічатися. Коли вчилися у різних містах, то завжди приїздили один до одного у гості, а з 2019 року вони почали мешкати разом. Неодноразово чув від [PERSON] , як він казав, що вони з [PERSON] мають спільний бюджет, святкували разом свята. Вони знімали квартиру і у Києві, і у Кривому Розі. Він був неодноразово у них в гостях. У Києві вони змінювали тричі житло, але завжди були разом. Коли помер [PERSON] , то [PERSON] одразу йому зателефонувала. Він бачив, як приїздила швидка, поліція, як його виносили із квартири. У відповідача вони колись були в гостях разом з [PERSON] двічі. Мабуть через вік вона вже не пам`ятає його. Фактичні обставини, встановлені судом. [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] (а.с.74). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина. [PERSON] , яка є його бабусею (а.с.76-79), 16 січня 2024 року звернулась до Першої криворізької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини (а.с.73). На підставі її заяви відкрита спадкова справа №71850511 (а.с.72). Нотаріусом встановлена наявність спадкового майна, а саме: гаражу загальною площею 40,2 кв.м., розташованого за адресою: [ADDRESS] (а.с.80, 81-82, 83, 84). 24 січня 2024 року до Першої криворізької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини звернулась [PERSON] (а.с.86-89). [PERSON] , вважаючи, що до складу спадщини входить майно, яке належіть їй на праві спільної сумісної власності разом із спадкодавцем, 04.07.2024 звернулася до суду з позовом про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та визнання майна спільною сумісною власністю. 05 липня 2024 року [PERSON] подала до нотаріуса заяву, просить призупинити видачу спадщини після смерті [INFO] [PERSON] , у зв`язку з тим, що вона має намір звернутися до суду для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу (а.с.90). Докази спільного проживання, ведення спільного бюджету, надані позивачем [PERSON] : - Виписка банку [PERSON] за період з 01.01.2018 року по 01.01.2024 року, в якій містяться регулярні перекази на картку [PERSON] (а.с.13-15); - Касові чеки про придбання [PERSON] 26.12.2020 року іРhоnе 12 64Gb за 28798 грн. та [PERSON] , 23.12.2020 року МасВоок Аіr 13 за 27399 грн. в якості подарунків одне одному (а.с.16) - Кредитний договір та графік платежів з придбання [PERSON] 26.12.2020 року іРhоnе 12 64Gb у кредит (а.с.17-21); - Гарантійний талон від 23.12.2020 року на МасВоок Аіr 13 - на 1 арк.(а.с.22); - Довідки форми ОК-7 [PERSON] та [PERSON] відповідно до яких встановлено, що [PERSON] має більші доходи, ніж у [PERSON] (а.с.23-24,25-26); - Листування у месенджері (а.с.27-30); - Спільні фото [PERSON] та [PERSON] , фото подарунків, фото [PERSON] з сестрою [PERSON] (а.с.31-35); - Копія диплому Університету митної справи та фінансів В19 150136 - закінчення навчання 27.06.2019 року - навчання у місті Дніпрі (а.с.44); - Копія диплому Київського національного торговельно-економічного університету М20 110691 - закінчення навчання 23.12.2020 року - навчання у місті Києві (а.с.45). На підтвердження факту проживання однією сім`єю, позивачем надано Акт про фактичне проживання, складений 19 квітня 2024 року, за яким за адресою: [ADDRESS] у період часу з березень 2023 року по грудень 2023 року проживали громадяни: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.36). Цей факт підтвердили й свідки. Крім того, встановлено, що відповідно до копії Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, [PERSON] є власником автомобіля Honda Accord червоного кольору, 2006 року випуску, VIN: [NUMBER] , днз [NUMBER] . Дата реєстрації - 21.06.2023 року (а.с.47-50). Враховуючи спільне проживання сторін без реєстрації шлюбу позивач вважає, що даний транспортний засіб є їх спільною сумісною власністю. Зміст спірних правовідносин. Встановленим у судовому засіданні обставинам відповідають сімейні правовідносини. Норми права, які застосовує суд. Відповідно до ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства За положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Норми СК України у статтях 57, 60, 61, на підставі частини першої статті 7 цього Кодексу встановлюють принципи нормативно-правового регулювання відносин подружжя з приводу належного їм майна, згідно з якими: 1) майно набуте подружжям за час шлюбу належить їм на праві спільної сумісної власності; 2) майно, набуте кожним із подружжя до шлюбу є особистою приватною власністю кожного з них. Згідно з частиною другою статті 60 СК України вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11, при застосуванні ст. 74 СК, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Пунктом 6 Рішення Конституційного суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 25 грудня 2013 року ухвалив постанову у справі № 6-135цс13, згідно правового висновку якої вбачається що, під час вирішення спору щодо поділу майна, набутого сім`єю, слід установити не лише обставини щодо факту спільного проживання сторін у справі, а й ті обставини, що спірне майно було придбане сторонами внаслідок спільної праці. Згідно правових висновків, висловлених в постановах Верховного Суду від 12 грудня 2019 року у справі №466/3769/16 (провадження №5296св19), від 27 лютого 2019 року у справі №522/25049/16-ц (провадження №61-11607св18), від 11 грудня 2019 року в справі №712/14547/16-ц (провадження №61-44641св18), від 24 січня 2020 року в справі №490/10757/16-ц (провадження №61-42601св18); від 08 грудня 2021 року у справі №531/295/19 (провадження № 61-3071 св 21), для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги беруться показання свідків про спільне проживання фактичного подружжя та ведення ними спільного побуту, документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання) чоловіка та жінки, фотографії певних подій, документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, (депозитні договори та інші письмові докази) тощо. Показання свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту проживання жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці (постанова Верховного Суду від 17.10.2018 у справі №587/302/16). Висновок суду. Аналізуючи спірні правовідносини в контексті вказаних норм права, судом встановлено наступне. Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. З огляду на статтю 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ч. 1 ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Стаття 81 ЦПК України визначає що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Установлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, позивач для встановлення факту проживання однією сім`єю з померлим [PERSON] , як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу, мала надати суду належні та допустимі докази ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання у вказаний період майна в інтересах сім`ї за спільні кошти. Однак таких доказів матеріали справи не містіть. В ході допиту свідків судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зустрічались, потім почали проживати разом, мали близькі стосунки. Проте, сам собою факт перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не може свідчити про те, що між ними склалися та мали місце усталені відносини, які притаманні подружжю. Дана позиція узгоджується з постановою Верховного Суду від 12 грудня 2019 року у справі № 490/4949/17 (провадження № 61-46210св18). За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено у судовому засіданні наявність між нею та померлим [PERSON] усталених відносин притаманних подружжю в період з 01 січня 2019 року по 05 січня 2024 року, а саме: не надано доказів ведення спільного господарства, спільного бюджету, проведення спільного відпочинку, не надано доказів своєї участі у набутті спільно з померлим спірного майна. Позивачем не було надано суду належних та допустимих доказів, що спірний транспортний засіб був придбаний, в тому числі, за кошти позивача, а отже не доведено факт її участі у придбанні майна внаслідок спільної праці. А тому суд не вбачає правових підстав для задоволення позову щодо встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, та похідних вимог щодо визнання об`єкта рухомого майна спільним сумісним майном Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приходить до висновку, про необхідність відмови у вимогах позову. При цьому, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року). Розподіл судових витрат. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки в задоволенні позову відмовляється, то судові витрати, понесені позивачем по справі, покладаються на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed