Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-12 00:00:00

Позивач [PERSON] разом із своїм представником адвокатом Осокіним С.Ю. 25 січня 2023 року звернулися до суду з позовом до [PERSON] , за участі третьої особи: Служби у справах дітей Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області, та просять розірвати між ними шлюб, зареєстрований 18 липня 2020 року Подільським міськрайонний відділом реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 94; визначити місце проживання малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю; стягнути з відповідача на користь позивача всі судові витрати, в тому числі витрати на правову допомогу. Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що позивач з 18 липня 2020 року перебуває у шлюбі з відповідачем і проживали разом з нею до 2022 року. Під час шлюбу у сторін народився син, [PERSON] , [INFO] . Сторони фактично перестали підтримувати між собою шлюбні відносини, так як сімейні стосунки останнім часом у них не склалися, так як кожний має різні погляди на сімейне, спільне життя та ведення спільного господарства. Тому можливість подальшого спільного життя і збереження шлюбу стало неможливим. Крім того, малолітній [PERSON] залишився проживати з матір`ю, та знаходиться на її утриманні. Проте [PERSON] після фактичного розлучення постійно погрожує забрати дитину у позивача, з чим вона не згодна. Наявність між сторонами непорозумінь відносно місця проживання змусило позивача звернутися до суду з вищезазначеним позовом. Позивач у судове засідання не з`явилася, проте її представник адвокат Осокін С.Ю. надав заяву в якій просив розгляд справи проводити без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про судове засідання був повідомлений належним чином, проте судові виклики на судові засідання повернулись із зазначенням «Адресат відсутній за вказаною адресою». Іншими належними даними про місце перебування чи роботи відповідача суд не володіє. Згідно ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Крім того, виклик відповідача було здійснено на підставі ч. 11 ст. 128 ЦПК України шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі «Судова влада» на веб-сайті Котовського міськрайонного суду Одеської області, що є належним повідомленням про дату, час та місце проведення судового засідання. Представник Служби у справах дітей Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області в судове засідання не з`явився, надав заяву в якій просив розгляд справи проводити без участі представника, та просили врахувати наданий висновок. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 18.07.2020 вбачається, що шлюб, зареєстрований 18 липня 2020 року Подільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 94, між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Від шлюбу сторони мають спільного сина [PERSON] , [INFO] (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 13 жовтня 2020 року, актовий запис № 333). Відповідно до довідки Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області від 18.01.2023 за № 19-25/07, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , дійсно проживають без реєстрації за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до висновку органу опіки та піклування Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області від 22.05.2024, орган опіки та піклування Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області вважає за доцільним визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] . В обґрунтування висновку зазначили, що мати дитини [PERSON] , [INFO] , проживає разом з сином Артемом в селі Новоселівка Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області. Ірина працює в Бочманівській гімназії філії Новоселівського ОЗО на посаді асистента вчителя. За період роботи проявила себе виключно з позитивної сторони. Відповідно характеристики старости Новоселівського старостинського округу характеризується позитивно. За характером спокійна, врівноважена, доброзичлива, турботлива мати. [PERSON] створені належні умови для проживання та виховання сина. Дитина забезпечена всім необхідним. Дитина відвідує дитячий садок «Колос» в селі Новоселівка. Відповідно довідки директора садочка дитину до закладу приводить і забирає виключно мати, батько не контактує із закладом, поведінкою та здібностями дитини не цікавиться, на батьківські збори не приходить. Батько дитини [PERSON] , [INFO] , зареєстрований та проживає в місті Подільськ Одеської області. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Куяльницької сільської ради від 20.05.2024 повідомив, що бажає брати участь у вихованні сина. Також повідомив що не проти щоб син проживав з дружиною після розлучення. На даний час шлюбні відносини між сторонами припинені, можливість їх відновлення втрачена. Згідно зі\~ст. 112 СК України\~\~суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.ст.\~21,\~24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім`ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням\~статті 51 Конституції України, відповідно до якої шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно ст. 114 ч. 2 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи те, що позивач не вказала, чи бажає відновлювати своє прізвище на дошлюбне, тому суд залишає їй шлюбне прізвище « [PERSON] ». Крім того, у зв`язку із тим, що сторони разом не проживають, між ними виник спір щодо визначення місця проживання дитини. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст.\~29\~ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Проживання дитини разом із батьками є водночас правом дитини та обов`язок батьків утримувати дитину. Відповідно до ч. 1 ст.\~141\~СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частиною 1 ст.\~161\~Сімейного кодексу\~України встановлено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У п. 1 ст. 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції). Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них дитина залишається, суд, виходячи з рівності прав та обов`язків батька й матері щодо дитини, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітнього. При цьому суд ураховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, її вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини. Враховуючи, що позивач займається вихованням малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] , піклується про нього, має всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини, із урахуванням віку дитини, суд вважає, що на даний час проживання малолітнього сина з матір`ю, який фактично проживає з нею, буде відповідати саме інтересам дитини, яка потребує постійного догляду та турботи й позитивно сприятиме його розвитку як психологічному так і фізичному. Крім цього, визначення місця проживання дитини разом із матір`ю, не позбавляє батька права на особисте спілкування з дитиною та прийняття участі у вихованні сина. Таким чином, враховуючи, що на даний час визначення місця проживання дитини разом з матір`ю відповідає інтересам дитини, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача у сумі 2 147,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved