Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-10 00:00:00

У грудні 2024 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 25 грудня 2014 року у Виконавчому комітеті Василівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області зареєстрували шлюб з відповідачкою. Від даного шлюбу мають дитину [PERSON] , [INFO] . Протягом останніх років відносини з відповідачкою поступово погіршувалися, кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім"ю, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. На теперішній час спільного господарства з відповідачкою не ведуть, проживають окремо. Вважає, що подальше збереження сім`ї неможливе, а тому просить суд шлюб розірвати. В судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивача - адвокат Трофименко А.О. згідно поданої письмової заяви просив справу слухати у відсутність позивача та його представника, позов підтримує повністю. Також просив судоовий збір залишити за позивачем. Відповідачка [PERSON] також подала суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності, позов визнає. Зазначила, що дійсно з позивачем протягом трьох років шлюбних відносин не підтримують, вважає що подальше збереження сім"ї не можливе. На підставі ч. 3 ст. 211 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явилися, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що 25 грудня 2014 року Виконавчим комітетом Василівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 6. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу " [PERSON] ", що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим повторно 14 грудня 2023 року (а.с. 7). Від даного шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , відповідно до свідоцтва про народження (а.с. 8). Шлюбні відносини між подружжям\~фактично припинені\~за відсутності\~взаєморозуміння\~та\~різних поглядів\~\~на подружнє\~\~життя,\~між ними\~втрачено почуття\~любові та\~поваги один\~до одного.\~ Сторони припинили спільне проживання та ведення спільного господарства Сім`я розпалася остаточно та існує формально. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, ураховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідачка позов визнала, суд вважає, що сім`я розпалася остаточно, примирення між сторонами не відбулося, а тому збереження даної сім`ї не відповідало б інтересам сторін та дитини, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим, та суд приходить до висновку, що вимога позивача про розірвання шлюбу є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. У відповідності до положень ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На прохання сторони позивача суд не вирішує питання про розподіл судових витрат.

Outcome: approved