Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-11 00:00:00

15 січня 2025 року позивачка звернулась до суду з вищевказаною позовною заявою, на обґрунтування якої зазначила, що в шлюбі з [PERSON] , який був зареєстрований 20 липня 2003 року, в них народилися діти дочка [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Горохівського районного суду Волинської області від 05 грудня 2024 року шлюб між сторонами розірвано. Позивачка вказує, що після припинення шлюбних відносин син проживає з нею та перебуває на її утриманні. Вона займається його вихованням та доглядом, забезпечує матеріально, зокрема, продуктами харчування, одягом, ліками та вітамінами, витратами на дозвілля. Відповідач в свою чергу не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Враховуючи вищенаведене, просить позов задовольнити та стягувати з відповідача на її користь щомісячно аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 усіх видів його заробітку (доходу), до досягнення сином повноліття. Ухвалою судді Горохівського районного суду Волинської області від 21 січня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі за вказаним позовом. 10 лютого 2025 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву в якому останній зазначив, що твердження позивача про невиконання ним батьківського обов`язку не доведена жодними належними та допустимими доказами. Зазначив, що він на даний час працевлаштований та має змогу допомагати дитині. Однак, у зв`язку із розірванням шлюбу він був змушений з`їхати на орендовану квартир за яку, згідно з договором оренди, сплачує 7000,00 гривень. Крім того, на даний час в суді наявна цивільна справа за позовом [PERSON] до нього про стягнення аліментів до досягнення нею 23 років, що суттєво вплине на його матеріальний стан. У зв`язку з наведеним, просив суд врахувати поданий ним відзив на позовну заяву, а позовні вимоги задовольнити частково та стягувати з нього аліменти в твердій грошовій сумі 4000,00 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала повністю із підстав наведених у позовній заяві, просила його задовольнити. Зазначила, що на утримання неповнолітнього сина щомісячно витрачає орієнтовно до 13000 гривень. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково. Зазначив, що розмір його місячної заробітної плати становить близько 25000 гривень, а тому згідний сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина в твердій грошовій сумі в розмірі 4000 гривень. Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів цивільної справи, позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Горохівського районного суду Волинської області від 05 грудня 2024 року їхній шлюб розірвано. Дане рішення суду набрало законної сили 07 січня 2025 року. За час шлюбу у сторін народились діти дочка [PERSON] , яка на даний час є повнолітньою та син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 20 липня 2007 року. Згідно з витягом Горохівської територіальної громади від 10 січня 2024 року, неповнолітній син [PERSON] , [INFO] , зареєстрований та проживає разом з позивачкою [PERSON] в [ADDRESS] . Отже, судом встановлено, що неповнолітній син [PERSON] , [INFO] проживає разом зі своєю матір`ю позивачкою [PERSON] та перебуває на її утриманні. Батьком неповнолітньої дитини є відповідач у справі [PERSON] , який дані обставини не заперечує. Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно з абз. 3 п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» визначено прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, який для дітей віком від 6 до 18 років становить 3196 (три тисячі сто дев`яносто шість) гривень. Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує матеріальне становище сторін, реальну спроможність відповідача сплачувати аліменти на утримання дитини. Крім того, при визначенні розміру аліментів суд, у відповідності до положення ч. 2 ст. 200 СК України, бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України). Як передбачено ст. 79, 80 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Проаналізувавши надані позивачкою докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідач спроможний сплачувати в її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/5 частини усіх видів його заробітку (доходів) щомісячно. Суд виходив з того, що відповідач [PERSON] є працездатним, відомостей щодо протипоказань до роботи судом не встановлено, отримує стабільний дохід в розмірі 25000 гривень в місяць. Разом з тим, суд також врахував, що на даний час в провадженні Горохівського районного суду Волинської області перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] (дочки відповідача у даній справі) до [PERSON] про стягнення аліментів до досягнення нею 23 років, а також те, що відповідач [PERSON] регулярно надає матеріальну допомогу своєму неповнолітньому сину [PERSON] шляхом перерахування коштів на картковий рахунок останнього, що підтверджується відповідними квитанціями. Отже, враховуючи вищевикладені обставини, а також те, що відповідач офіційно працевлаштований, має стабільний дохід, беручи до уваги необхідність створення для дитини такого рівня життя, який був би достатнім для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, а також зважаючи на приписи статті 13 ЦПК України, враховуючи засади справедливості, добросовісності та розумності, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/5 частки від заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви. З даною позовною заявою позивачка звернулась 15 січня 2025 року, отже, саме з зазначеної дати аліменти мають стягуватися з відповідача на її користь. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити дане рішення суду до негайного виконання у межах сплати платежу аліментів за один місяць. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Згідно з ч. 1, 2 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача слід також стягнути на користь держави судовий збір в сумі 1211,20 гривень. На підставі ст. 180, 181, 182, 183, 191 СК України,

Outcome: partial