Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-10 00:00:00

22.08.2024 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів, в якому просить зменшити розмір аліментів, стягнутих згідно рішення Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області по справі №416/3832/2012 на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , з 1/4 частини на 1/6 частину заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, оскільки у нього змінилися життєві обставини. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, належним чином повідомлена. Відзиву на позовну заяву не надала. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ухвалою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 вересня 2024 року відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 січня 2025 року після відкриття провадження у справі, позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків. На виконанння ухвали суду від 30 січня 2025 року позивачем надано копію рішення Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 жовтня 2012 року, копію постанови про відкриття виконавчого провадження №55535319, копію виконавчого листа про стягнення аліментів. Судом встановлені обставини та відповідні ним правовідносини. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує - чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Згідно рішення Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області по справі №416/3832/2012 від 09 жовтня 2012 року, з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі частки заробітку (доходу), але не меше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. Згідно постанови державного виконавця Інгулецького відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Терещенко Ю.В. від 15.01.2018 року відкрито виконавче провадження з виконання в/листа №416/3832/12, 2/426/887/12, виданого 09.10.2012. Статтею 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що розмір аліментів, ухвалений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей - ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку(доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі». З огляду на викладене, погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У відповідності до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. Особа, яка сплачує аліменти, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося її матеріальне становище, сімейний стан чи стан її здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахування встановлених обставин, належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу (ч.2 ст.182 СК України). Обґрунтовуючи позовні вимоги щодо зменшення розміру аліментів, позивач посилався на те, що після ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів на користь відповідача, у нього змінились життєві обставини, а саме: він є ветераном війни, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] від 06.10.2016 (а.с.3); на сьогодняшній день є багатодітним батьком, що підтверджується копією посвідчення серії [NUMBER] від 29.06.2022 (а.с.8).; [INFO] у нього народився син [PERSON] , що підтверджується серії [NUMBER] від 17.12.2014; [INFO] народився син [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про нароодження серії [NUMBER] від 07.06.2017 року; [INFO] народилась донька [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 27.10.2021 року. Позивачем 14 червня 2022 року укладено шлюб з [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.4-7). Доводи позивача є слушними. Суд вбачає суттєву зміну сімейного та матеріального стану платника аліментів (позивача), в порівнянні з його матеріальним становищем на момент ухвалення рішення про стягнення з нього на користь відповідача аліментів у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що відповідно до положень ст.192 СК України є підставою для зменшення розміру аліментів. Зменшення розміру аліментів з 1/4 частини всіх видів доходу на 1/6 частину всіх видів доходу на утримання дитини щомісяця, є розумним, не суперечить нормам матеріального права, та буде справедливим балансом між захистом прав неповнолітніх дітей. 17 травня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», яким внесені зміни до ч.2 ст.182 СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, у зв`язку з чим при зменшеному за даним рішенням суду розміром аліментів, що присуджені до стягнення, мінімальний їх розмір складатиме 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За правилами ст.191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. Таким чином, з огляду на наведені вище обставини, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача у справі. Відповідно до\~п.13\~ч.1\~ст.5 закону\~України «Про\~судовий збір»,\~ від\~сплати судового\~збору під\~час розгляду\~справи в\~усіх судових\~інстанціях звільняються: учасники бойових дій у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав. Отже, судовий збір з відповідача не стягується.

Outcome: approved