Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-12 00:00:00

10 лютого 2025 року [PERSON] в інтересах якої діє адвокат Данильчук С.Г., звернувся до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Приватний нотаріус\~Київського міського\~нотаріального округу\~Остапенко Євген\~Михайлович; Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Іванюта Іван Миколайович. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 30 квітня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем вчинено виконавчий напис (зареєстрований в реєстрі за №26620) про стягнення заборгованості з [PERSON] (далі «Позивач», «Боржник») на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (далі «Відповідач», «Стягувач»), якому Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» відступлено право вимоги на підставі Договору відступлення прав вимоги № 59-МЛ від 12 січня 2021 року за Кредитним договором № 2982866 від 10.10.2020 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та [PERSON] , за період з 11.01.2021 р. по 28.04.2021 р. у розмірі: - 5000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; - 16320,00 грн. заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками; - 350,00 грн. - заборгованість за нарахованою комісією за надання кредиту; - за вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати із Стягувача, яка підлягає стягненню з Боржника на користь Стягувача; - загальна заборгованість становить 22 600,00 грн. На підставі виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Іванютою Іваном Миколайовичем, 19.07.2021 року була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 66132174 з примусового виконання виконавчого напису № 26620 від 30.04.2021 приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. Позивач зазначає, що про Відповідача йому нічого невідомо, про існування заборгованості перед Відповідачем йому не відомо, ніяких листів-повідомлень про наявність боргових зобов`язань йому не надходило. Позивач з не згодний з виконавчим написом оскільки він вчинений з порушенням вимог чинного законодавства. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Договір № 2982866 від 10.10.2020, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Згідно із відповіддю Приватного виконавця Іванюти І.М. на адвокатський запит від 23.01.2024 р. № 40 в межах виконавчого провадження ВП № 66132174 з боржника стягнуто 7345,62 грн., з яких 5758,00 грн. перераховано стягувачу (ТОВ «ФК «Кредит-Капітал»). Позивач просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 26620 від 30 квітня 2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем, про стягнення з позивача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованості у розмірі 22 600,00 грн.; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» на користь позивача безпідставно набуті грошові кошти в розмірі 5758,00 грн. (п`ять тисяч сімсот п`ятдесят вісім гривень 00 коп.), стягнуті за виконавчим написом Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем від 30.04.2021, зареєстрованого в реєстрі за № 26620.; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі в розмірі 1 211,20 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 4000,00 грн. Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 27.02.2025 в даній справі відкрито провадження з розглядом справи за правилами спрощеного позовного провадження. У судове засідання позивач та його представник не з`явилися. Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи без участі сторони позивача, позивач позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити (а.с. 40). Представник відповідача у судове засідання також не з`явився, надав до суду клопотання про без участі представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал». Відповідачем відзив на позовну заяву не подавався, подано клопотання, у якому просить в задоволенні позову відмовити. Відповідач категорично не погоджується з доводами позивача та заперечує проти заявлених позовних вимог в повному обсязі. Також просив відмовити позивачу у стягненні витрат на правничу допомогу, вважає витрати на правову допомогу такими, що є неспівмірними та не відповідають критерію розумності та дійсної вартості наданих послуг (а.с. 43-45). Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Приватний нотаріус\~Київського міського\~нотаріального округу\~Остапенко Євген\~Михайлович; Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Іванюта Іван Миколайович, будучи належним чином повідомлені про день та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились, заяв та клопотань про розгляд справи у її відсутність на адресу суду не направили. У зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, судом, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. З`ясувавши обставини справи, та дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за N 282/20595. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172. Постановою № 662 Перелік документів доповнено після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову № 662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 залишено без змін. Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Відповідна правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 21 вересня 2021 року, справа № 910/10374/17, провадження № 12-5гс21 та є обов`язковою. Судом встановлено, що 30 квітня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем вчинено виконавчий напис (зареєстрований в реєстрі за №26620) про стягнення заборгованості з [PERSON] (далі «Позивач», «Боржник») на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (далі «Відповідач», «Стягувач»), якому Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» відступлено право вимоги на підставі Договору відступлення прав вимоги № 59-МЛ від 12 січня 2021 року за Кредитним договором № 2982866 від 10.10.2020 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та [PERSON] , за період з 11.01.2021 р. по 28.04.2021 р. у розмірі: - 5000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; - 16320,00 грн. заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками; - 350,00 грн. - заборгованість за нарахованою комісією за надання кредиту; - за вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати із Стягувача, яка підлягає стягненню з Боржника на користь Стягувача. Загальна заборгованість становить 22 600,00 грн. (а.с. 14). Встановивши дані обставини, суд приходить до висновку, що вчиняючи 30.04.2021 виконавчий напис № 26620 приватний нотаріус необґрунтовано керувався пунктом 2 Переліку документів у редакції постанови № 662, яка на той час уже була нечинною згідно з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, резолютивна частина якої була опублікована в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року № 23. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Зазначене вище дає підстави для визнання спірного виконавчого напису № 26620 від 30.04.2021 таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час його вчинення вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів. Відповідно до постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва\~Іванютою Іваном\~Миколайовичем від 19.07.2021 року було відкрито виконавче провадження №66132174 про примусове виконання вказаного виконавчого напису № 26620 від 30.04.2021 (а.с. 19). Згідно із відповіддю Приватного виконавця Іванюти І.М. на адвокатський запит від 23.01.2024 р. № 40 в межах виконавчого провадження ВП № 66132174 з боржника стягнуто 7345,62 грн., з яких 5758,00 грн. перераховано стягувачу (ТОВ «ФК «Кредит-Капітал») (а.с. 21). Згідно з\~постановоюприватного\~виконавця виконавчого\~округу Полтавської\~області Райда\~О.С. від 12 липня 2024 року у виконавчому провадженні № 67957282 було звернуто стягнення на доходи боржника. В постанові зазначено, що сума стягнення з [PERSON] становить 20 349,48 грн, з яких: 18501,20 грн - сума заборгованості за виконавчим документом; 1848,28 - сума основної винагороди приватного виконавця. (а.с. 59). Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення 83 глави ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Аналіз ст. 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали. Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідносин, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього. До такого висновку прийшов Верховний Суд (постанова від 06 березня 2019 року в справі № 910/1531/18). Оскільки виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. № 26620 від 30.04.2021, судом визнається таким, що не підлягає виконанню, правові підстави набуття відповідачем грошових коштів на виконання зазначеного виконавчого напису були відсутні, вимоги позивача про стягнення з відповідача утриманої з його доходів суми в розмірі 5758,00 грн підлягають задоволенню. Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначено нормами ст. 141 ЦПК України. Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. Отже, враховуючи, що позовні вимоги [PERSON] задоволені в повному обсязі, з відповідача підлягають стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 1 211,20 грн. При вирішенні питання про відшкодування позивачеві понесених витрат на правову допомогу в загальній сумі 4000,00 гривень суд виходить з такого. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Водночас зі змісту ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, затраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України). Таким чином, склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами. Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного суду викладеною у Постанові від 02 вересня 2020 року у справі 329/766/18. Позивачем до позовної заяви додано копію договору №2025/01/23-01 про надання правничої допомоги від 23.01.2025 року, укладений між ним та адвокатом Данильчук С.Г. з додатком № 5 до договору від 06.02.2025, відповідно до якого за надання надання правничої\~допомоги,\~відповідно до\~умов Договору\~Клієнт сплачує\~гонорар в\~розмірі 4000,00\~гривень грн;\~та квитанцію\~до прибуткового\~касового ордера\~№0602/3\~від 06.02.025 прийнято від [PERSON] на підставі договору №2025/01/23-01 від 23.01.2025 та додаток №5 від 06.02.2025 на суму 4000,00 гривень (а. с. 24-26). Тому суд, на підставі поданих позивачем доказів та враховуючи обґрунтованість розміру понесених витрат, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи, складність даної справи та ціну позову в ній, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, приходить до висновку, що витрати позивача [PERSON] на професійну правничу допомогу підтверджуються наданими\~до позовної\~заяви доказами,\~є співмірними\~зі складністю\~справи,\~тому підлягають\~стягненню у\~повному обсязі у розмірі 4000,00 гривень.

Outcome: approved