Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-10 00:00:00

26.11.2024 [PERSON] (через свого представника - адвоката Коротенко Є.О.) звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: Деснянська районна в м. Києві державна адміністрація Служба у справах дітей та сім`ї про стягнення аліментів та позбавлення батьківських прав та просив: - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду і до повноліття дитини; - позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Позовна заява мотивована тим, що [PERSON] є батьком - [PERSON] , [INFO] . Матір`ю дитини є - [PERSON] . Сторони у шлюбі не перебували, лише перебували у цивільному шлюбі і мешкали разом у м.Києві. В 2015 році, через деякий час після народження сина відносини між Позивачем і Відповідачкою погіршились і фактично відносини припинились. Відповідачка разом із сином повернулась проживати за місцем реєстрації у селище Івахни Черкаської області, але сторони підтримували спілкування заради дитини. Позивач добровільно до вересня 2023 р. надавав матеріальну підтримку Відповідачці для утримання сина - [PERSON] . Також сторони спільно виховували сина, Позивач постійно спілкувався із сином, цікавився його здоров`ям, справами у школі, брав його до себе регулярно в місто Київ для проведення спільного відпочинку, оздоровлення на морі влітку. В лютому 2022 року, коли почалась військова агресія російської федерації, Відповідачка забрала сина разом із донькою від першого шлюбу за межі України. Але Позивач продовжував спілкування із сином через інтернет. зв`язок. За межами України у 2023 році у Відповідачки народилась ще одна дитина від іншого чоловіка. З того часу у Позивача із сином збільшився контакт і вони частіше виходили на зв`язок. В липні 2024 року Відповідачка приїхала із сином [PERSON] до України з новонародженою дитиною. Їх син [PERSON] виявив бажання приїхати до батька в місто Київ на декілька днів - тиждень. Через декілька днів в розмові [PERSON] із Батьком, йому стало зрозуміло, що Макару дуже важко перебувати за межами України, так як він обмежений у спілкуванні із однолітками, нормальному навчанню, бо воно йому важко дається на чеській мові, та і у зв`язку із тим, що мама наразі більше займається новонародженою дитиною, і в неї не має вільного часу на нього. Також у нього не склалися стосунки із новим чоловіком матері. Врешті дитина зізналася Позивачу, що він ліпше залишиться із батьком в Україні в Києві, ніж знов повернеться із мамою до Чехії. Після цього послідувала розмова із Відповідачкою про бажання та мотиви сина залишитися в Україні з батьком. Про те, що наразі дитина в такому віці, що час відповідально ставитися до навчання, що йому потрібно наздоганяти українську шкільну програму, бо два роки втрачено. Окрім того, дитині варто приділяти увагу і поза навчанням, розвивати, проводити час разом. Так як Відповідачка має статус "біженки від Війни " в Чехії вона виїхала за межі України сама із новонародженою дитиною, фактично залишивши [PERSON] батькові - [PERSON] . Тому фактично з липня 2024 р. син [PERSON] мешкає разом із Позивачем, і батько фактично виховує дитину сам без матері. Позивач влаштував сина до 7-го класу школи I-II ступеню № 308 Деснянського району м. Києва, записав на курси англійської мови. Проводить спільний час з дитиною. Сторони наразі не дійшли якогось мирного шляху у вихованні сина. Позивач просив Відповідачку надати офіційний дозвіл у нотаріуса, шодо проживання сина, а саме укласти договір про виховання сина, про сплату аліментів та про юридичну фіксацію факту фактичного виховання сина самостійно, але Відповідачка не погодилась на це, мотивуючи тим, що не має часу на ці дії. Позивач є приватним підприємцем, до моменту реєстрації підприємницької діяльності Позивач працював офіційно, має своє власне житло і наразі утримує сина самостійно. Але відповідно до чинного законодавство обидва батьки мають утримувати дитину. Відповідачка дитині матеріальну допомогу не надає. Тому, Позивач вважає, що необхідно з Відповідачки стягнути аліменти у розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня звернення до суду і до повноліття дитини. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.11.2024 року зазначена позовна заява передана судді Панченко О.М. Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 28.11.2024 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Деснянська районна в м. Києві державна адміністрація Служба у справах дітей та сім`ї про стягнення аліментів та позбавлення батьківських прав виділено в окремі провадження. Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 02.12.2024 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Деснянська районна в м. Києві державна адміністрація Служба у справах дітей та сім`ї про позбавлення батьківських прав за унікальним номером 754/16758/24 (провадження 2/754/7529/24) передано за підсудністю до Уманського міськрайонного суду Черкаської області. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва Панченко О.М. від 02.12.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України. 27.01.2025 року на адресу суду через засоби поштового зв`язку «Укрпошта» надійшов відзив на позовну заяву у якому відповідачка позовні вимоги визнає частково. Відповідачка просить врахувати той факт, що на її утриманні ще є маленька дитина з іншим чоловіком, а також те, що у зв`язку встановленим діагнозом - аортальний стеноз І ст., аневритматичне розширення висхідної аорти до 4,8-5,0 см. повинна постійно приймати ліки, що потребує значних коштів, їй встановлено 3 групу інвалідності довічно. На даний час не має роботи і не має можливості працювати, оскільки доглядає малолітнього сина. Враховуючи вищевикладене, просить суд визначити аліменти у мінімальному розмірі в твердій грошовій сумі. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у відповідності із ч. 5 ст. 279 ЦПК України, за наявними у справі матеріалами. Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Вивчивши матеріали позовної заяви, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, визнавши їх достатніми для вирішення справи, судом встановлено наступне. Як убачається з матеріалів справи, позивач та відповідачка перебували у цивільному шлюбі. Від даного цивільного шлюбу сторони мають спільну дитину: сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , батьками зазначено: батько - [PERSON] , матір - [PERSON] . Відповідно витягів з реєстру територіальної громади [PERSON] , [INFO] та дитина - [PERSON] , [INFO] зареєстровані за однією адресою: [ADDRESS] . Відповідно до засвідченої копії свідоцтва про народження, Відповідачка - [PERSON] від іншого шлюбу має малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ст. 141, ч.ч.1- 4 ст. 150, ст. 180, ч.ч.1- 3 ст. 181, ст. 182 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою ст. 157 СК України. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оскільки закон демонструє гендерну рівність у питанні визначення обсягу прав і обов`язків обох батьків щодо їх спільних дітей тому, при визначенні аліментів на утримання дитини, суд має враховувати і можливість отримання дитиною утримання від іншого з батьків, з яким проживає дитина. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Сімейний кодекс України дає батькам право визначити за їх домовленістю спосіб виконання ними обов`язку по утриманню дітей, а у разі недосягнення ними такої домовленості відповідний обов`язок покладається на суд. При цьому Кодекс визначає лише орієнтовний перелік обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, мінімальну та рекомендовану межу аліментів (ст. 182 СК України). Водночас, ч. 5 ст. 183 СК України встановлено чіткі розміри аліментів на дітей, які можуть бути стягнуті в порядку наказного провадження, а саме: на одну дитину - одна чверть, на двох дітей - одна третина, на трьох і більше дітей - половина заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідачки на його користь аліментів на утримання їхнього спільного неповнолітнього сина у розмірі одної чверті до досягнення дитиною повноліття. Беручи до уваги, що дитина сторін проживає разом з батьком, а відповідачка у справі є його матір`ю то на неї покладено однаковий з позивачем обов`язок щодо утримання і матеріального забезпечення своєї дитини, при цьому добровільної згоди між батьками щодо порядку реалізації такого обов`язку не досягнуто. Оскільки, на утриманні Відповідачки, ще є малолітня дитина від іншого шлюбу - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується засвідченою копією свідоцтва про народження, суд дійшов висновку про доцільність визначення розміру аліментів на утримання дитини, а саме [PERSON] у розмірі 1/6 частини від усіх доходів відповідачки з урахуванням потреб дітей і можливостей матері. З огляду на викладене, приймаючи до уваги обставини справи, що мають значення для вирішення спору по суті, оцінюючи в сукупності зібрані докази, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідачки на користь позивача аліментів на утримання дитини щомісячно у розмірі 1/6 частини від усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Оскільки позивач відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, такий в дохід держави, відповідно до ст. 141 ЦПК України, слід стягнути з відповідачки по справі в розмірі 1 211,20 грн.

Outcome: partial