Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вище вказаним позовом, про зміну розміру аліментів та визнання протиправними дії державного виконавця. В обґрунтування якого зазначив, що за рішенням судового наказу Лозівського міськрайонного суду Харківської області №629/4620/19 від 11.09.2019 та постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 60125275 від 23.09.2019 з його заробітку стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] [INFO] у розмірі 1/4 частини заробітку, але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку. В січні 2021 року в нього народилася друга дитина [PERSON] від [PERSON] , з якою я перебуває у шлюбі. Його сім`я є внутрішньо переміщеними особами з Донецької області та були вимушені переміститися в м. Кам`янське Дніпропетровська область де винаймають квартиру і щомісячна оплата оренди складає 6500 грн. В листопаді 2022 року його дружина подала до суду позовну заяву щодо утримання аліментів на їх спільну доньку. За рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинськ №209/2752/22 від 24.01.2023 року аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/6 з усіх видів заробітку (доходу) починаючи з дня пред`явлення позиву, а саме з 30 листопада 2022 року. Починаючи з 05.09.2019 року він регулярно сплачував аліменти у розмірі заробітку на утримання свого сина [PERSON] . В серпні 2024 року дізнався, що в його заблоковані рахунки та на автомобіль накладено арешт. При з`ясуванні даної проблеми мені в виконавчій службі по телефону було повідомлено, що це пов`язано із заборгованістю по аліментам. Звернувшись із письмовою заявою до Лозівської виконавчої служби йому була надана відповідь, що в травні місяці 2024 року до них із заявою звернулася його колишня дружина [PERSON] щодо малої суми аліментів починаючи з 2023 року, у зв`язку з чим державний виконавець винесла постанови про заблокування рахунків і про арешт автомобіля і начебто він був з ними ознайомлений під підпис. Але ним було доведено що він не був ознайомлений під особистий підпис так як перебував у службовому відряджені за кордоном і таким чином підпис на документам підроблений. Також повідомляю, що автомобіль є спільною сумісною власністю із дружиною згідно ст.60 Сімейного Кодексу України так як був придбаний у шлюбі. В березні 2024 року він звільнився з лав Збройних Сил України за сімейними обставинами. Протягом квітні 2024 року перебував на обліку в центрі зайнятості. З травня 2024 року проходить військову службу у Збройних Силах України. Згідно довідки розрахунку заборгованості із сплати аліментів, наданий Лозівською виконавчою службою, він кожного місяця отримує дохід починаючи з квітня по серпень 2024 року у розмірі 57862,69 грн. хоча з довідки про доходи із військової частини і з довідки центра зайнятості доходи в нього набагато менші. У зв`язку з чим сума боргу по аліментам дуже завищена. Також, в довідці розрахунку заборгованості із сплати аліментів вказано, що не платив аліменти за жовтень, листопад 2023 року, січень, лютий, червень 2024 року, однак згідно виписки банку кожного місяці він перераховував на особистий рахунок колишньої дружини аліменти. Таким чином, розрахунок має недостовірну інформацію і у зв`язку з чим потребує перерахунку заборгованості із спати аліментів. На підставі викладеного просить зменшити розмір аліментів на утримання сина [PERSON] у зв`язку із вище викладеним, а саме з січня 2023 року та зробити перерахунок аліментів на двох дітей із розрахунком у розмірі 1/6 частини на кожну дитину; визначити протиправними дії державного виконавця щодо накладання арешту на майно та на особові рахунки, а саме на заробітну плату; зробити перерахунок заборгованості по аліментам. Ухвалою судді від 09 січня 2025 року відкрито провадження у справі за даним позовом та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 24.01.2025 року відповідачем головним державним виконавцем Ковтун А.М. надано відзив на позовну заяву, в якому остання просить відмовити у задоволенні позовних вимог в частині визнання протиправними дії державного виконавця, щодо накладення арешту на майно (автомобіль) та на рахунки боржника, та здійснення перерахунку заборгованості зі сплати аліментів. В обґрунтування заперечення зазначила, що у Лозівському відділі державної виконавчої служби на виконанні перебуває з 23.09.2019 року ВП №60125275. 23.09.2019 року державним виконавцем було винесено постанову, про відкриття виконавчого провадження, копія якої направлена сторонам виконавчого провадження. 16.05.2024 року до відділу надійшла заява стягувача - [PERSON] , здійснити розрахунок заборгованості зі сплати аліментів згідно доходу отриманого боржником у ВЧ за період з 01.01.2023 року по 31.12.2023 року. За період з 05.09.2019 року по 31.12.2022 року претензій до боржника стягувач - [PERSON] не мала, аліменти сплачено у повному обсязі, зазначивши це в заяві. Згідно отриманої відповіді від 13.05.2024 року Державної податкової служби України про отриманий дохід боржника - [PERSON] по квартально за 2023 рік, державним виконавцем було здійснено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів за період з 01.01.2023 року по 31.12.2023 року згідно доходу боржника отриманого в ВЧ [NUMBER] , ТОВ «ЛКМЗ» та враховуючи всі надані боржником державному виконавцю квитанції про сплату аліментів за вищевказаний період було нарахована заборгованість зі сплати аліментів у розмірі - 51658,35 грн. Розрахунок заборгованості зі сплати аліментів направлявся на адресу боржника. Боржником дані про перехід з однієї ВЧ в іншу жодного разу виконавцю не надавалися. Про проходження військової служби з травня 2024 року у ВЧ [NUMBER] боржником виконавця не було повідомлено, довідка про дохід боржником не надавалася, та про зміну фактичного місця проживання за іншою адресою боржник - [PERSON] виконавця не повідомляв додатковими заявами, які б були долучені до матеріалів справи. Згідно відповіді на запит до МВС України, встановлено, що за боржником - [PERSON] зареєстровано транспортний засіб CHEVROLET, модель: САРТIVA. категорія: ЛЕГКОВИЙ, колір: ЧОРНИЙ, рік виробництва: 2008, номерний знак [NUMBER] ., номер кузова: [NUMBER] . 02.07.2024 року постановою ВП №60125275 накладено арешт на вищевказаний транспортний засіб та оголошено рухоме майно боржника в розшук. У зв`язку з наявною заборгованістю зі сплати аліментів 02.07.2024 року державним, виконавцем була винесена постанова про арешт коштів боржника. 17.07.2024 року надійшов лист від 01.07.2024 року від ВЧ [NUMBER] в якому повідомлено, що боржник - [PERSON] виключений зі списків ВЧ [NUMBER] 05.03.2024 року у зв`язку з переведенням до іншої ВЧ. 29.08.2024 року державним виконавцем було направлено постанову про звернення стягнення на заробітну, плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника до ВЧ [NUMBER] та 7037, через Міністерство оброни України. Заява від 26.09.2024 року боржника - [PERSON] та копія витягу з наказу Міністерства оборони України від 20.05.2024 року про перебування боржника у відрядженні не завірена належним чином органом який виданий, тому не могла бути прийнятий до уваги. 22.11.2024 року на електронну адресу відділу надійшла заява від боржника - [PERSON] про надання довідки про наявність заборгованості зі сплати аліментів, до заяви боржник жодного разу не долучав довідку про доходи отримані від проходження військової служби у ВЧ [NUMBER] , ВЧ [NUMBER] , ВЧ [NUMBER] . На вищевказану заяву надано боржнику розрахунок зі сплати аліментів. Обчислення розміру заборгованості із сплати аліментів здійснюється згідно отриманого доходу боржника. Дані про дохід боржника, отримано згідно відповіді Державної податкової служби України на запит державного виконавця про отриманий дохід боржника по квартально за 2023 та 2024 рік, проведення утриманні з доходу боржника по постанові виконавця, та станом на 01.01.2025 року заборгованість зі сплати аліментів перед стягувачем становить 76736,95 грн. Позивач у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, надала заяву в якій просила провести судове засідання без її участі, у зв`язку з сімейними обставинами. Проти задоволення позову не заперечує. Представник Лозівського відділу державної виконавчої служби головний державний виконавець Ковтун А.М. у судове засідання не з`явилася, надала заяву в якій остання просила відмовити у задоволені позовної заяви в частині визнання протиправними дії державного виконавця, щодо накладення арешту на майно (автомобіль) та на рахунки боржника, та здійснення перерахунку заборгованості зі сплати аліментів. Судове засідання проводити без участі державного виконавця. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності судом було встановлено наступні факти та відповідні до них правовідносини. 11.09.2019 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області видано судовий наказ, за яким стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку, але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 05.09.2019 року та до досягнення дитиною віку повноліття (а.с38). 23.09.2019 року головним державним виконавцем Лозівського відділу державної виконавчої служби у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відкрито виконавче провадження №60125275 про примусове виконання судового наказу №629/46620/19 виданого 11.09.2019 Лозівським міськрайонним судом Харківської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки заробітку, але не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 05.09.2019 року та до досягнення дитиною віку повноліття (а.с.4-5). 24.01.2023 року рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинськ стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/6 з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду, а саме з 30.11.2022 року і до досягнення дитиною повноліття.(а.с.16-17) 16.05.2024 року головним державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] . (а.с.46) 27.05.2024 головним державним виконавцем винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника [PERSON] у праві полювання та про встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами. (а.с.47-48) 02.07.2024 року головним державним виконавцем винесено постанови про арешт коштів боржника, арешт майна та розшук майна боржника транспортного засобу CHEVROLET, модель: САРТIVA. категорія: ЛЕГКОВИЙ, колір: ЧОРНИЙ, рік виробництва: 2008, номерний знак [NUMBER] ., номер кузова: [NUMBER] . (а.с.62-64). 26.09.2024 року [PERSON] звернувся до керівника Лозівського відділу державної виконавчої служби у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції із заявою щодо неправомірності накладення арешту на особові рахунки та на майно. (а.с.71-720 18.10.2024 року начальником відділу Лозівського відділу державної виконавчої служби у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції було надано відповідь на заяву від 26.09.2024 року, в якій зазначено, що постанови були винесені без порушення ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» та у зв`язку з наявною заборгованістю по аліментам відсутні підстави для скасування вищевказаних постанов. Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до положень ст.51 Конституції України, ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття у визначений ст.181 СК України спосіб виконання цього обов`язку. Згідно положень ст.18, 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини та рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Положення частини 1 ст. 192 СК України передбачають, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення стану здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями\~ст.192\~СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Аналогічні висновки містяться в постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 (провадження № 61-51сво18) та постановах Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 536/1557/17 (провадження № 61-7584св18), від 30 червня 2020 року у справі №343/945/19 (провадження № 61-2057св20). У відповідності до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, відповідно до частини четвертої статті 273\~ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Таким чином, наявність у платника аліментів інших дітей (пункт 3 частини першої статті 182 СК України) належить до обставин, які підлягають врахуванню судом при визначенні розміру аліментів на утримання дитини (впливають на такий розмір) і, вочевидь, зміна цієї обставини, зокрема, істотне погіршення стану здоров`я платника аліментів після стягнення аліментів, може бути підставою для зміни раніше визначеного розміру аліментів. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. З урахуванням викладеного, та виходячи із приписів статті 192 СК України, суд вважає, що зміна матеріального становища позивача є самостійною підставою для зменшення розміру стягнутих з нього аліментів. Враховуючи вищевикладене, суд вважає доведеним той факт, що у позивача змінилося сімейне становище, збільшилася кількість утриманців у порівнянні із становищем на момент ухвалення рішення суду від 11.09.2019 року про стягнення з нього аліментів, дружина [PERSON] та донька [PERSON] , у зв`язку з військової агресією російської федерації, вимушені були переїхати з місця постійного мешкання за адресою: [ADDRESS] , в інше місце та є внутрішньо переміщеними особами, що призводить до додаткових матеріальних витрат позивача. Тому, з урахуванням викладеного, фактичних обставин справи та вимог ст.ст. 180,192 СК України, враховуючи зміну сімейного становища платника аліментів [PERSON] після стягнення аліментів, враховуючи конкретні обставини справи, виходячи з рівності обов`язку батьків щодо утримання дитини, а також закріплених ч. 9 ст.\~7\~СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, суд вважає, що розмір стягуваних аліментів підлягає зменшенню з 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) на 1/6 частку з усіх видів заробітку батька, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із дня набрання рішенням законної сили. Даний розмір стягуваних аліментів не є заниженим та відповідає розміру, передбаченому нормами діючого СК України, і відповідно буде достатнім для забезпечення дитини належними умовами для фізичного, духовного та культурного розвитку, не порушуючи також інтересів і матеріального становища, як відповідача так і позивача. У п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Також,\~за правилами\~ст.\~191\~СК України,\~лише для\~стягнення аліментів\~встановлено час,\~з якого\~вони присуджуються,\~а саме\~ аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили, тому вимога позивача про зменшення розміру аліментів з січня 2023 року не підлягає задоволенню. Щодо позовних вимог про визнання протиправними дії державного виконавця щодо накладання арешту на майно та на особові рахунки, а саме на заробітну плату та зробити перерахунок заборгованості по аліментам, суд зазначає наступне. Відповідно до положень статей 447, 451 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Відповідно до ч.1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», встановлено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Крім того, частиною другою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що законодавцем визначено спеціальний порядок оскарження рішень, дій та бездіяльності виконавців під час примусового виконання судових рішень та щодо стягнення виконавчого збору та/або витрат на проведення виконавчих дій . Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. В постанові від 21 лютого 2020 року у справі № 758/8416/15-ц, Верховний Суд погодився з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про те, що належним правомірним порядком захисту порушених прав позивача як боржника у виконавчому провадженні є звернення до суду саме зі скаргою на бездіяльність державного виконавця та на рішення, ухвалені державним виконавцем під час здійснення відповідного виконавчого провадження, що відповідає вимогам норм процесуального права та Закону України «Про виконавче провадження». Вимоги позову про визнання протиправними дії державного виконавця щодо накладання арешту на майно та на особові рахунки, а саме на заробітну плату та зробити перерахунок заборгованості по аліментам, є неналежним способом захисту прав боржника у виконавчому провадженні, оскільки законодавцем визначено спеціальний порядок оскарження рішень, дій та бездіяльності виконавців під час примусового виконання судових рішень, а тому у задоволенні позову в цій частині суд відмовляє.

Outcome: partial