Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-03 00:00:00

До суду 22.11.2024 надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, у якому представник зазначає, що 30.03.2024 між ТОВ «Стар Файненс Груп» та [PERSON] було укладено кредитний договір №\~38486-03/2024, відповідно до якого Товариство надало Клієнту фінансовий кредит у розмірі 7\~000 гривень, який той зобов`язався повернути та сплатити проценти за користування ним. 24.06.2024 між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 24062024, відповідно до якого передано за плату належні ТОВ «Стар Файненс Груп» права вимоги до боржників, зазначених у реєстрі боржників. Зокрема ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 22\~225 грн, із яких 7\~000 грн заборгованість за основною сумою боргу, 15\~225 грн заборгованість за відсотками. Тому, покликаючись на статті 205, 207, 512, 514, 525, 526, 530, 599, 610-612, 625, 626, 628, 638, 639, 1082 Цивільного кодексу України, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість у загальному розмірі 22\~225 гривень, а також судові витрати, які складаються зі сплаченого судового збору в розмірі 3 028 гривень. Ухвалою від 26.11.2024 відкрито провадження у справі, призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 26.12.2024, за заявою відповідача відкладено на 29.01.2025, у зв`язку із неявкою учасників відкладено на 04.03.2025. У заяві відповідача, поданій 26.12.2024, стверджено, що він є інвалідом війни ІІ групи, проходив військову службу за призовом під час мобілізації з 26.06.2022 по 12.04.2024, звільнений у відставку, навесні 2024 року отримував кредит у розмірі 7\~000 гривень, який не зміг погасити через скрутний матеріальний стан, на даний час готовий його частково погашати. Представник позивача Кудіна А.В. в судове засідання не з`явилась, у позовній заяві висловила клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи і оцінивши їх у сукупності та взаємозв`язку, суд встановив такі обставини. Між ТОВ «Стар Файненс Груп» та [PERSON] 30.03.2024 було укладено договір про надання фінансового кредиту за №\~38486-03/2024, відповідно до якого Товариство надало Клієнту фінансовий кредит у розмірі 7\~000 гривень на власні потреби строком на 100 днів, який той зобов`язався повернути та сплатити проценти за користування ним. Процентна ставка відповідно до п. 1.4.1 Договору становила 2,5% в день та застосовувалась у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.2 Договору, тобто по 07.07.2024. 24.06.2024 між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу за № 24062024, відповідно до якого передано за плату належні ТОВ «Стар Файненс Груп» права вимоги до боржників, зазначених у реєстрі боржників. Зокрема ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 22\~225 грн, із яких 7\~000 грн заборгованість за основною сумою боргу, 15\~225 грн заборгованість за відсотками. Відповідно до розрахунку заборгованості за період з 24.06.2024 по 30.09.2024, складеного представником позивача, станом на 30.09.2024 заборгованість не погашена , її залишок складає 22\~225 грн. Договір був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного та підписаного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також із урахуванням особливостей, передбачених ст.ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Таким чином, у вказаному Договорі сторонами погоджено всі істотні умови щодо суми і строку кредиту, сплати відсотків за користування кредитним коштами, розміру і типу процентної ставки. Частиною 1 статті 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Таким чином, кредитний договір (договір позики) є двостороннім, оскільки породжує обов`язок кредитодавця надати кредит та обов`язок позичальника його повернути та сплатити проценти за користування ним. З урахуваннями викладеного, сторонами узгоджено розмір кредиту (позики), грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого електронного договору шляхом його підписання за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Згідно з матеріалами справи, відповідач не виконував умови договору, що виразилось у несплаті платежів у повному обсязі, тобто усвідомлюючи існування договору, не виконував свої зобов`язання за ним. Враховуючи наведене, позивачем належним чином доведено факт отримання кредитних коштів відповідачем, зокрема, попереднє підписання кредитного договору та ознайомлення з його умовами, в результаті чого боржник взяв на себе зобов`язання повернення кредиту, які він не виконав в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 525 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами або законом про банки і банківську діяльність. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Таким чином, відповідачем не виконано умови укладеного договору надання грошових коштів у позику та не повернуто позивачеві отримані кредитні кошти, а також не сплачено проценти за користування ними, що у повній мірі визнав сам відповідач та не оспорюється у даній справі. Неповерненням коштів та несплатою процентів порушено права позивача, за захистом яких мало місце звернення до суду. Щодо розміру заборгованості за основною сумою боргу (тілом кредиту), то такий розмір складає 7\~000 гривень та не викликає сумнівів. Разом з тим, вирішуючи питання щодо правомірності нарахування та стягнення з відповідача процентів за користування кредитними коштами суд зазначає таке. Договором про надання фінансового кредиту за №\~38486-06/2024 від 30.03.2024 передбачено процентну ставку, яка становить 2,5% в день та застосовується у межах строку кредиту. Денна процентна ставка розраховується за відповідною формулою і також складає 2,5%, оскільки інші витрати за кредитом, окрім процентів, відсутні. Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні визначені Законом України «Про споживче кредитування», нормами ч. 5 ст. 8 якого у редакції на час укладення договору визначено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати 1%. Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, в даному випадку для нарахування процентів за користування відповідачем кредитними коштам слід застосувати не ставку в розмірі 2,5%, передбачену договором, яка є нікчемною, а максимальну денну процентну ставку, передбачену законом, у розмірі 1%. Стосовно кількості днів, за які нараховуються проценти, то позивач нарахував їх із 30.03.2024 (дата надання кредиту) по 24.06.2024 (дата відступлення вимоги), тобто 87\~днів, разом з тим, цю кількість необхідно зменшити ще на 14 днів, так як по 12.04.2024 включно відповідач перебував на службі в Збройних силах України, тому на нього поширювались пільги, передбачені п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовці та членів їх сімей», тобто проценти за користування кредитом не могли нараховуватись. Тому, розмір заборгованості відповідача за процентами складає не 15\~225\~гривень, а 5 110 гривень (заборгованість за тілом кредиту 7 000 гривень * 1% * 87 днів). Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчинення чи невчиненням нею процесуальних дій. За таких обставин, позовні вимоги є доведеними частково та позов підлягає до часткового задоволення в розмірі 12\~110 гривень (7\~000 гривень сума основного боргу та 5\~110 гривень заборгованість за процентами). Відповідно до ст.\~141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позовні вимоги позивача із заявлених 22\~225 гривень підлягають до задоволення в розмірі 12\~110 гривень, тобто 54,49%. Тому сплачений позивачем судовий збір у розмірі 3\~028 гривень, від сплати якого відповідач звільнений на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» як особа з інвалідністю ІІ групи, слід частково компенсувати за рахунок держави у розмірі 1\~649,96 грн (3\~028 грн*54,49%).

Outcome: partial