Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-03 00:00:00

У січні 2025 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригод в порядку суброгації в сумі 33 400,12 грн. та судового збору у сумі 2422,40 грн. В обґрунтування позову зазначено, що 21.07.2022 року між ПрАТ «СК «АРКС» та ТОВ з іноземними інвестиціями «Сканія Україна» було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № bm7O6a2K5, предметом якого є майнові інтереси Страхувальника, що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядження наземним транспортним засобом «Volkswagen Caddy», державний номерний знак [NUMBER] . 14.06.2023 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Volkswagen Caddy», державний номерний знак [NUMBER] та автомобіля «Nissan Almera», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Згідно з умовами Договору добровільного страхування наземного транспорту, ТОВ з іноземними інвестиціями «Сканія Україна»було виплачено страхове відшкодуванняу розмірі 68541,40 грн., що підтверджується платіжними дорученнями. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в НАСК «Оранта», остання відшкодувала АТ «СК`АРКС» страхове відшкодування в розмірі 35 141,28 грн. Відповідно до постанови Святошинського районного суду м. Києва від 02.08.2023 року у справі про адміністративне правопорушення № 759/12385/23, встановлено вину [PERSON] у вищезазначеній ДТП. Отже, до позивача відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», як до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, перейшло право вимоги, яке страхувальник, який одержав страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за збитки, тобто до відповідача, (суброгація), тобто заміна кредитора. Різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням становить 33400,12 грн. Ухвалою суду від 05.02.2025 року провадження по справі відкрито та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просить позов задовольнити, розглянути справу за його відсутності. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] , в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановлений законом порядок. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши відповідні обставини і визначивши відповідні до них правовідносини, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 14.06.2023 року о 12 год. 21 хв. в м.Києві, по площі Гостомельська, 1, на майданчику магазину «Новус» сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Volkswagen Caddy», державний номерний знак [NUMBER] ., під керуванням водія [PERSON] та автомобіля «Nissan Almera», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 02.08.2023 року у справі про адміністративне правопорушення № 759/12385/23, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченогостаттею124 КУпАП. 21.07.2022 року між ПрАТ «СК «АРКС» та ТОВ з іноземними інвестиціями «Сканія Україна» було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № № bm7O6a2K5, відповідно до умов якого, крім іншого, було застраховано транспортний засіб «Volkswagen», державний номерний знак [NUMBER] . 14.06.2023 року страхувальник звернувся до ПрАТ «СК «АРКС» з повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку та заявою на виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу. Відповідно до страхового акту № ОЦВ-Р-23-32-96668/1 від 12.09.2023 року розмір страхового відшкодування шкоди склав 68 541,40 грн., які позивачем було сплачено ТОВ з іноземними інвестиціями «Сканія Україна»згідно платіжних доручень №992304 від 11.08.2023 року та №984772 від 07.07.2023 року. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в НАСК «Оранта», що підтверджується полісом № 213310173 від 14.06.2023 року, остання відшкодувала АТ «СК» АРКС» страхове відшкодування в розмірі 35 141,28 грн. відповідно до розрахунку страхового відшкодування від 30.08.2023 року. ПрАТ «СК «АРКС» 13.10.2023 року звернулося до відповідача з претензією про відшкодування страхової виплати, яке здійснило у розмірі 33400,12 грн., яка залишена без задоволення. Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Законом України «Про страхування», ЦК України та іншими законодавчими актами. Згідно із частинами першою та другою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно з вимогами статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За правилом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно із ст.108 Закону України від 18 листопада 2021 року № 1909-IX «Про страхування», який згідно з п.1 Розділу XV «Прикінцеві та перехідні положення», набрав чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та який введено в дію з 1 січня 2024 року, страховик, який здійснив страхову виплату за договором страхування майна, має право вимоги до особи, відповідальної за заподіяні збитки, у розмірі здійсненої страхової виплати та інших пов`язаних із нею фактичних витрат. Якщо договором страхування майна не передбачено інше, до страховика, який здійснив страхову виплату, в межах такої виплати переходить право вимоги (суброгація), яке страхувальник або інша особа, визначена договором страхування або законом, що одержала страхову виплату, має до особи, відповідальної за заподіяні збитки. П. 2. Розділу XV «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону визнано таким, що втратив чинність з дня введення в дію цього Закону, Закон України "Про страхування". Згідно з ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Відповідно до ст.5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Договір страхування укладено між ПрАТ «СК «АРКС» та ТОВ з іноземними інвестиціями «Сканія Україна»21.07.2022 року, страховий випадок мав місце 14.06.2023 року, а відтак до вказаних правовідносин підлягає застосуванню Закон України «Про страхування» від 7 березня 1996 року № 85/96-ВР, який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин. Під час застосування наведених норм права у даній справі відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України підлягає врахуванню правовий висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року, провадження № 14-176цс18 (пункти 68-70). За змістом статті 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності та договір добровільного комплексного страхування транспортних ризиків, за якими страховик зобов`язаний виплатити страхове відшкодування при настанні цивільно-правової відповідальності страхувальника та/або особи, відповідальність якої застрахована, такий страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання взяв на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоду. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Так, стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 зазначеного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. У зазначеному рішенні Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку, сформульованого Верховним Судом України у постанові від 23 грудня 2015 року у справі № 6-2587цс15, відповідно до якого страховик, який виплатив страхове відшкодування, має право самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права, зокрема, право вимоги до винної особи про стягнення коштів у розмірі виплаченого страховиком відшкодування. Таким чином, відносини між сторонами у цій справі регулюються статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», чинного на момент виникнення спірних правовідносин. Позивач (який є страховиком потерпілої особи) виконав свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих збитків у повному обсязі. У зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування до цієї особи (як до страховика потерпілої особи) перейшло право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди відповідачем, у порядку суброгації. Таким чином, суд дійшов до висновку про стягнення з відповідача та користь ПрАТ «СК «АРКС» на відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в порядку суброгації 33 400,12 грн. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved