Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-06 00:00:00

У грудні 2023 року позивач звернувся до Рокитнянського районного суду Київської області з указаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у загальному розмірі 106\~839,30 грн, з яких: 50\~505,05\~грн заборгованість за тілом кредиту; 11\~004,94 грн заборгованість за процентами; 37\~435,41 грн заборгованість за комісією; 1447,58 грн 3 % річних за користування кредитними коштами за період з 30.08.2021 по 23.02.2022; 6500,32\~грн інфляційні втрати за період з 30.08.2021 по 23.02.2022. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 31.01.2020 між [PERSON] та Акціонерним товариством «РВС банк» (далі АТ «РВС банк», банк) підписано заяву-договір № 0050035 про надання банківської послуги, що є договором про приєднання до публічної пропозиції АТ «РВС банк» на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. Як убачається із заяви-договору № 0050035 від 31.01.2020, відповідач підписавши заяву-договір про надання банківської послуги, акцептував укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, який розміщений на сайті банку, і беззастережно приєднався до умов договору; з умовами договору ознайомлений та зобов`язався самостійно відстежувати зміни, які будуть вноситись до договору. За умовами заяви відповідачу надано споживчий кредит шляхом перерахування на картковий рахунок у сумі 50\~505,05 грн, строк дії кредиту 12 місяців, процентна ставка річних 18 %, тип ставки фіксована, разова комісія при видачі кредиту 1\~% від наданого кредиту, щомісячна комісія за супроводження кредиту 5 % від суми наданого кредиту. Грошові кошти в розмірі 50\~505,05 грн зараховано АТ\~«РВС банк» 31.01.2020 на картковий рахунок [PERSON] . Додатком №\~1, який є невід`ємною частиною заяви-договору № 0050035 від 31.01.2020, визначаються такі деталі: складові загальної вартості кредиту, вартість платежів з повернення кредиту та сплати процентів за його користування, суми комісійної винагороди та інші платежі. 30.08.2021 між АТ «РВС банк» та ТОВ «ФК «Паріс» укладено договір про відступлення права вимоги № 30/08/2021-1. Згідно з додатком № 1 до договору про відступлення права вимоги, АТ «РВС банк» відступило ТОВ «ФК «Паріс» право вимоги до відповідача за заявою-договором № 0050035 від 31.10.2020 на загальну суму 98\~945,40 грн, з яких: 50\~505,05 грн заборгованість за тілом кредиту; 11\~004,94\~грн заборгованість за процентами; 37\~435,41 грн заборгованість за комісією. У зв`язку з простроченням грошового зобов`язання в сумі 98\~945,40 грн, позивачем на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України за період з 30.08.2021 по 23.02.2022 нараховано 3 % річних у розмірі 1447,58 грн та інфляційних втрат на суму 6500,32\~грн. Ухвалою Рокитнянського районного суду Київської області від 06 вересня 2024\~року справу передано за підсудністю до Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області. 05.11.2024 до Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області надійшла вказана цивільна справа. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано головуючому судді Шевченко І. М. Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 08\~листопада 2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 10 грудня 2024 року 08-30 год. Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 10\~грудня 2024 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду на 27 січня 2025 року 10-00 год., який у подальшому відкладено на 07\~березня 2025 року 10-30 год. У відзиві на позовну заяву представник відповідача адвокат Приходько С. О. просив задовольнити позов частково з урахуванням розрахунків, наведених у відзиві. Зокрема, зазначив, що встановлення щомісячної комісії за супроводження кредиту в розмірі 5 % від суми наданого кредиту згідно з нормами Закону України «Про споживче кредитування» та висновків Верховного Суду є нікчемною, а тому в цій частині нарахування позивачем були незаконними, а заявлені вимоги не підлягають задоволенню. Ураховуючи вищевикладене, відповідач вважає, що загальна сума заборгованості є 50\~061,71 грн (50\~505,05 грн 443,34 грн (кошти, виплачені 04.08.2021 та зараховані в рахунок погашення щомісячної комісії). Ураховуючи суму боргу в розмірі 50\~061,71 грн, сума нарахованих відсотків за період з 29.08.2020 по 31.01.2021 становить 8323,83 грн. При цьому відповідач сплатив проценти в розмірі 3507,61 грн, а тому сума заборгованості за процентами складає 4816,22 грн. Оскільки сума боргу ставить 50\~061,71 грн, то за користування грошовими коштами за період з 30.08.2021 по 23.02.2022 відповідач має сплатити 3 % річних у розмірі 732,41 грн та 3288,86 грн інфляційний втрат. Також просив стягнути витрати на правничу допомогу в розмірі 16\~000,00 грн. У відповіді на відзив представник позивача Дячок С. М. не погодився з доводами відповідача, викладеними у відзиві на позовну заяву, вважав їх необґрунтованими та недоведеними. Зазначив, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами, які б свідчили про порушення АТ «РВС банк» норм чинного законодавства при укладенні та виконанні заяви-договору, умови якої в свою чергу відповідають та не суперечать вимогам чинного законодавства. Необхідність внесення плати за додаткові, супутні послуги банку, пов`язані з розрахунково-касовим обслуговуванням, передбачено як в умовах заяви-договору, так і в графіку платежів та розрахунку загальної вартості споживчого кредиту, яким закріплено фіксований розмір щомісячна комісія у розмірі 5 % від суми загального кредиту. 13.01.2025 представник позивача Дячок С. М. подав до суду клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, оскільки відповідачем заявлено неспівмірний розмір витрат, з урахуванням складності справи, ціни позову, обсягом наданих адвокатом робіт та кількості витраченого ним часу, а тому сума 16\~000,00 грн витрат має бути зменшена судом. У судове засідання учасники справи не з`явилися. У позовній заяві представник позивача просив розглянути справу без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Представник відповідача адвокат Приходько С. О. подав до суду заяву про розгляд справи без його та відповідача участі, позовні вимоги визнав частково в частині, зазначеній у відзиві на позовну заяву. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, кожного окремо та в сукупності, суд дійшов таких висновків. Судом установлено, що 31.01.2020 [PERSON] підписав заяву-договір №\~0050035 про надання банківської послуги, що є договором про приєднання до публічної пропозиції АТ «РВС банк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. За умовами договору відповідач отримав споживчий кредит у розмірі 50\~505,05 грн строком на 12 місяців з процентною ставкою 18 % річних, тип ставки - фіксована, разова комісія при видачі кредиту становить 1 % від суми наданого кредиту, щомісячна комісія за супроводження кредиту складає 5 % від суми наданого кредиту (а. с. 15). У додатку № 1 до заяви-договору № 0050035 від 31.01.2020, який підписано [PERSON] , сторони узгодили метод нарахування процентів, а саме: проценти нараховуються на залишок заборгованості щомісячно протягом періоду від дня надання кредиту до календарної дати (в залежності від того, яка з них настане раніше): 1) яка визначена сторонами як дата припинення нарахування процентів за користування кредитом та вказана в договорі, виходячи з фактичної кількості днів у місяці та 360 днів у рокі, або 2) фактичного повернення заборгованості за кредитом. У вказаному додатку також передбачені умови кредитування, а саме: дата надання кредиту 31.01.2020, сума кредиту 50\~505,05 грн, строк користування кредитом 12 місяців, тип процентної ставки фіксована, номінальна процентна ставка річних 18 %, комісія за розрахунково-касове обслуговування заборгованості 5 %, комісія за надання кредиту 505,05 грн (а. с. 16). Грошові кошти у сумі 50\~505,05 грн зараховано АТ «РВС банк» 31.01.2020 на картковий рахунок клієнта, що підтверджується меморіальними ордерами № 35984 та № 35985 від 31.01.2020 (а. с. 26). 30.08.2021 між АТ «РВС банк» та ТОВ «ФК «Паріс» укладено договір про відступлення права вимоги № 30/08/2021-1, згідно з яким первісний кредитор у порядку та на умовах, визначених цим договором та чинним законодавством України, відступає (передає), а новий кредитор приймає (набуває) права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами, зазначеними в додатку № 1 до цього договору, зі всіма додатками, додатковими угодами, додатковими договорами, договорами про внесення змін та доповненнями до нього тощо, що є його невід`ємною частиною, які укладені між АТ «РВС банк» та боржниками. Пунктом 1.2 указаного договору визначено, що право вимоги за кредитними договорами відступається в повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення права вимоги, включаючи: право вимоги основної суми заборгованості за кредитним договором; право вимоги суми нарахованих процентів за кредитним договором, строк платежу по яких настав на дату укладання цього договору; процентів; штрафів, пені; сплати інших платежів згідно з умовами кредитного договору, які виникли та/або можуть виникнути після укладання цього договору, тощо. Відповідно до додатку № 1 до договору 30/08/2021-1 про відступлення прав вимоги від 30.08.2021 у реєстрі договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами, містяться відомості про боржника [PERSON] за кредитним договором № 0050035 від 31.01.2020, сума заборгованості - 98\~945,40\~грн, з яких: 50\~505,05 грн заборгованість за тілом кредиту; 11\~004,94 грн заборгованість за процентами; 37\~435,41 грн заборгованість за комісією (зворот а. с. 21). Відповідно до наданого позивачем розрахунку станом на 22.11.2023 заборгованість [PERSON] перед ТОВ «ФК «Паріс» за кредитним договором №\~0050035 від 31.01.2020 складає 98\~945,40 грн, з яких: 50\~505,05 грн заборгованість за тілом кредиту; 11\~004,94 грн заборгованість за процентами; 37\~435,41 грн заборгованість за комісією. Заборгованість за комісією нарахована за період з 31.01.2020 по 30.08.2021 та становить 37\~878,75 грн, однак 04.08.2021 відповідачем здійснено погашення комісії в сумі 443,34 грн, у зв`язку з чим залишок заборгованості становить 37\~435,41 грн. З 31.01.2020 по 30.08.2021 нараховано заборгованість зі сплати процентів у розмірі 14\~512,55 грн. При цьому [PERSON] здійснено платежі на погашення заборгованості зі сплати процентів у сумі 3507,61 грн, у зв`язку з чим загальна сума заборгованості за процентами становить 11\~004,94 грн (а. с. 36-42). До позовної заяви додано розрахунок інфляційних втрат та 3 % річних відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України по боржнику [PERSON] за період з 30.08.2021 по 23.02.2022, які станом на 22.11.2023 становлять 6500,32 грн та 1447,58\~грн відповідно. Відповідно до ч. 1, 2\~ст. 207 Цивільного кодексу України\~(далі \~ЦК України) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.\~626,\~628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1\~ст. 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У\~ст. 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1\~ст. 1048 ЦК України). Згідно зі ст.\~526,\~530,\~610, ч. 1 ст.\~612\~ЦК України\~зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Згідно зі ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст.\~1049 цього Кодексу\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За положеннями п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - це витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Згідно з ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року в справі № 202/5330/19 зазначено, що в кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору. Необхідність внесення плати за додаткові, супутні послуги банку, пов`язані з розрахунково-касовим обслуговуванням, передбачено в заяві-договорі №\~0050035 від 31.01.2020 про надання банківської послуги, а також у додатку № 1 до заяви-договору № 0050035 від 31.01.2020. Розмір комісії за розрахунково-касове обслуговування становить 5 % від суми наданого кредиту. Разом з цим ні в заяві-договорі № 0050035 від 31.01.2020 про надання банківської послуги, ні в додатку № 1 до такої заяви не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачу та за які встановлено щомісячну комісію за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). За таких обставин\~положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Позивач не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Ураховуючи, що позивач не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитного договору, то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до ч. 1 та ч. 2 с. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування». Подібні висновки викладені у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21. За таких обставин, ураховуючи, що пункти договору про нарахування разової комісії при видачі кредиту та щомісячної комісії за супроводження кредиту є нікчемними, нарахування заборгованості за цією комісією є безпідставним та вимоги позивача в цій частині не підлягають задоволенню. Відтак, позивачем доведено частково загальний розмір заборгованості у сумі 61\~066,65 грн, з яких: 50 505,05 грн - заборгованість за тілом кредиту; 10 561,60 грн - заборгованість за процентами. Стосовно позовних вимог про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат слід зазначити таке. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно із п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625\~цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022\~року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Ураховуючи, що основна сума заборгованості за договором судом зменшена до 61\~066,65 грн, а тому стягненню підлягають інфляційні витрати у розмірі 4011,84\~грн, та 3 % річних у розмірі 893,42 грн за період з 30.08.2021 по 23.02.2022. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість у загальному розмірі 65\~971,91 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем заявлені позовні вимоги на загальну суму 106\~893,30 грн, а суд задовольнив позов у розмірі 65\~971,91 грн, тобто позовні вимоги задоволені на 61,72\~%, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1656,56 грн. Щодо витрат на правничу допомогу, слід зазначити таке. Так, у ч. 3 ст. 141 ЦПК України встановлено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Статтею 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 24\~січня 2019 року в справі № 910/15944/17, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Аналогічні критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28\~листопада 2002\~року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19\~лютого 2020\~року у справі № 755/9215/15-ц). Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41\~Конвенції\~про\~захист\~прав\~людини\~і\~основоположних\~свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України" від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява №\~19336/04, § 268). Крім того, у рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Разом з тим п. 1, 2, 3 ч. 2\~ст. 141 ЦПК України\~передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові на позивача, у разі часткового задоволення на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідач просив стягнути з позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 16\~000,00 грн, на підтвердження чого надано ордер на надання правничої (правової) допомоги, витяг із договору-доручення про надання правничої допомоги від 26\~грудня 2024 року, розрахунок витрат на правничу допомогу, як додаток до договору від 26\~грудня 2024 року, а також квитанцію до прибуткового касового ордера № б/н від 30\~грудня 2024 року на суму 16\~000,00 грн. Згідно з розрахунком витрат на правничу допомогу загальна вартість наданих [PERSON] адвокатом послуг складає 16 000,00 гривень, з яких 2000,00 грн ознайомлення з позовною заявою, опрацювання судової практики з кредитних правовідносин; 6000,00 грн складання відзиву на позовну заяву, 8000,00 грн представництво інтересів клієнта в суді. Суд вважає, що визначений відповідачем розмір витрат на правничу допомогу в сумі 16\~000,00 грн є завищеним з урахуванням категорії справи та наданих адвокатом послуг. З урахуванням часткового задоволення позову суд вважає за необхідне стягнути з позивача на користь відповідача витрати на правничу допомогу в сумі 5000,00\~грн, що відповідає критеріям реальності таких витрат, розумності їхнього розміру з урахуванням конкретних обставин цієї справи, що є співмірним зі складністю справи, а також обсягом наданих адвокатом послуг, які зводилися до ознайомлення з матеріалами позовної заяви, дослідження судової практики, складення відзиву на позовну заяву. При цьому суд також ураховує категорію справи та її значення для сторін, а також фінансовий стан обох сторін, де позивачем є юридична особа, яка займається питаннями фінансового характеру, і на користь якого стягнуто грошові кошти, як заборгованість за договором, а відповідачем - фізична особа, з якого стягнуто заборгованість за кредитним договором у зв`язку з невиконанням умов договору, як і те, що учасники справи не брали участі у судових засіданнях, а подали відповідні заяви про розгляд справи за їхньої відсутності. Таким чином, з позивача на користь відповідача підлягають стягненню судові витрати на правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн.

Outcome: partial