Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення неустойки за несвоєчасну сплату аліментів до [PERSON] в розмірі 25503 грн.09 коп. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що згідно рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 10.10.2023 року з відповідача стягнуто аліменти на її користь на утримання сина в розмірі частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 10.04.2023 року, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Однак, відповідач вчасно аліменти на сплачував, внаслідок чого утворилась заборгованість. 05.03.2025 року від представниці позивачки адвоката Коваленко Т.Б. надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, в якій вона просить стягнути з відповідача пеню за несвоєчасну сплату аліментів в сумі 12334,43 грн. Представник відповідача, адвокат Ткаченко М.О. надав до суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнав, пояснив суду, що 10.10.2023 року шлюб між відповідачем та позивачкою було розірвано та з нього стягнуто аліменти на утримання сина. 13.11.2023 року Тальнівським відділом ДВС у Звенигородському районі Черкаської області було відкрито виконавче провадження. Постанова була направлена на виконання за місцем роботи [PERSON] , де почали проводити щомісячні відрахування. Оскільки позов про стягнення аліментів був поданий у квітні 2023 року, а виконавчий лист поданий до виконавчої служби лише у листопаді 2023 року, то за цей період утворилась заборгованість, яка була повністю погашена на протязі чотирьох місяців. Зазначає, що заборгованість виникла не з вини відповідача, а останній діяв сумлінно і добросовісно, негайно сплачуючи суми аліментів, визначені йому. На даний час також сумлінно сплачує аліменти, що підтверджується довідкою Розрахунком заборгованості зі сплати аліментів від 27.01.2025 року. В судове засідання позивачка не з`явилася, проте представниця позивачки адвокат Коваленко Т.Б. подала заяву з проханням справу розглянути за їх відсутності, позовні вимоги підтримала повністю і просить їх задовольнити \~ \~ \~ \~ Відповідач в судове засідання не з`явився, проте представник позивача адвокат Ткаченко М.О. подав до суду заяву про розгляд справи в їх відсутності, позовні вимоги не визнає, заперечує проти їх задоволення. Суд, оголосивши заяви сторін, вивчивши матеріали справи в межах наданих доказів, приходить до висновку, що позовна заява не підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що заочним рішенням Тальнівського районного суду Черкаської області від 10.10.2023 року (справа № 704/338/23) було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини, сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини усіх видів від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 10.04.2023 року до досягнення дитиною повноліття. Дане рішення набрало законної сили 09.11.2023 року (а.с.5-6). 09.11.2023 року Тальнівським районним судом Черкаської області видано виконавчий лист №767 на виконання вищевказаного рішення суду (а.с.17). Державним виконавцем Тальнівського ВДВС у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) 13.11.2023 року було відкрито виконавче провадження ВП №73286973 з примусового виконання вищевказаного рішення суду. Відповідно до ч1\~ст. 196 СК України\~«У разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.» Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів станом на листопад 2023 року заборгованість становила 15837,35 грн. ( а.с.7) Оскільки відповідач офіційно працевлаштований, то постанова про відкриття виконавчого провадження була направлена за місцем роботи [PERSON] та з його заробітної плати почали проводитись відрахування аліментів на утримання сина, а саме: в листопаді 2023 року на суму 4830, 00 грн., що становило 50% від заробітної плати відповідача, в грудні 2023 року на суму 4830, 00 грн. (50% від заробітної плати), в січні 2024 року на суму 6037,00 грн.(50% від заробітної плати), в лютому 2024 року на суму 8050, 00 грн. (40% від заробітної плати), в березні 2024 року на суму 8050, 00 грн. (40% від заробітної плати), в квітні 2024 року на суму 5069,85 грн. ( 42% від заробітної плати). Станом на травень 2024 року заборгованість була повністю погашена. Згідно Довідки, виданої в.о. начальника Тальнівського відділу ДВС у Звенигородському районі Черкаської області станом на 30.12.2024 року заборгованість зі сплати аліментів відсутня ( а.с.51). Також суд бере до уваги той факт, що заборгованість, яка утворилася з квітня 2023 року по листопад 2023 року відбулася не внаслідок ухилення відповідача від сплати аліментів, а в зв`язку з тривалим періодом від дати подання позову про розірвання шлюбу та стягнення аліментів (10.04.2023 року) до дати винесення рішення по справі (10.10.2023 року), оскільки згідно ч.1 ст.191 СК України \~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідач, в свою чергу, діяв сумлінно і добросовісно, сплачуючи суми аліментів, визначені йому рішенням суду, в тому числі з листопада 2023 року по квітень 2024 року включно, в розмірі, що перевищував 25% ( частини усіх видів від заробітку (доходу) відповідача визначену рішенням суду). Неустойка (пеня) є видом відповідальності за деліктну поведінку яка передбачає наявність вини саме боржника. Відповідно до ч.3\~ст. 549. ЦК України\~пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Таким чином пеня може нараховуватись лише на заборгованість яка виникла з вини боржника з початку виконання. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Згідно з ч. 1\~ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження»\~порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого\~Сімейним кодексом України. Згідно з пунктом 4 розділу ХVІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої\~наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5, Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця (додаток 15) та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону, повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника. Згідно з пунктом 7 розділу ХVІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої\~наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5, у разі надходження до органу державної виконавчої служби, приватного виконавця заяви стягувача про видачу довідки про наявність заборгованості зі сплати аліментів орган державної виконавчої служби, приватний виконавець протягом трьох робочих днів видають стягувачу довідку про наявність заборгованості зі сплати аліментів (далі - довідка) (додаток 16), яка скріплюється печаткою органу державної виконавчої служби, приватного виконавця. Для видачі довідки виконавець обчислює розмір заборгованості зі сплати аліментів з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання. Якщо сукупний розмір заборгованості зі сплати аліментів з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання є меншим, ніж сума відповідних платежів за три місяці, орган державної виконавчої служби, приватний виконавець письмово повідомляє стягувача про відмову у видачі довідки та надає йому розрахунок заборгованості. Відповідно до ч. 1\~ст. 196 Сімейного кодексу України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Правові позиції щодо аналогічного спору Верховним Судом викладено в постанові від 14.04.2021 р. у справі № 759/1727/16-ц, який зробив наступні висновки: виходячи зі змісту\~ст. 196 СК України, суд повинен встановити факт заборгованості за аліментами й наявність чи відсутність вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, у її виникненні та залежно від цього вирішити питання про наявність чи відсутність у одержувача аліментів права на стягнення неустойки. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя\~ст. 182 СК України\~у редакції, чинній на час ухвалення рішення про стягнення аліментів). У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. Ч.7 ст. 7 СК України, передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до ч. ч. 1, 2ст.179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини, той з батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджаються аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Цей припис підтверджує факт підвищеного захисту прав дітей. При розгляді справи суди повинні враховувати інтереси дитини, права якої, за будь-яких обставин, мають бути захищені. Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша та друга\~статті 614 ЦК України). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 листопада 2021 року в справі № 569/14819/19 (провадження № 61-1586св20) зазначено, що: "правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої\~статті 196 СК України\~пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Викладене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постановах від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18) та від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18)". Вказані висновки Верховного Суду підлягали обов`язковому врахуванню Тальнівським районним судом Черкаської області відповідно до положень ч. 4\~ст. 263 ЦПК України\~та ч. 6\~ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Тлумачення вказаних норм свідчить, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені), визначена у\~ст. 196 СК України, настає лише за наявності вини цієї особи; на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. Таким чином, суд не вбачає підстав для задоволення вимог стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів, а отже приходить до висновку про відмову у позові повністю.

Outcome: dismissed