Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-16 00:00:00

У позовній заяві позивач [PERSON] просить ухвалити рішення про визнання за ним права на завершення приватизації та реєстрації права власності на земельну ділянку площею 0,25 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) кадастровий номер 0723355300:02:005:0023 та земельну ділянку площею 0,50 га для ведення особистого селянського господарства кадастровий номер 0723355300:02:005:0021 в порядку спадкування за заповітом після смерті [INFO] його матері [PERSON] . Заявлені вимоги позивач обґрунтував тим, що за життя мати склала заповіт, яким усе своє майно заповіла йому. До складу спадщини увійшли вище вказані земельні ділянки, які мати успадкувала після смерті чоловіка [PERSON] , якому ці земельні ділянки надані у власність рішенням Головненської селищної ради № 15/6 від 30.03.1994. За життя, ні батько, ні мати, процедури приватизації земельних ділянок не завершили. Він же виготовив технічну документацію на ці земельні ділянки. Його брати [PERSON] та [PERSON] , які мають обов`язкову частку у спадщині, від прийняття спадщини відмовились. Проте у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки нотаріус йому відмовив через відсутність реєстрації цього майна у державних органах, тому реалізація його спадкових прав можлива лише в судовому порядку шляхом надання права на завершення приватизації цих земельних ділянок. \~ \~ \~ \~ В підготовче засідання сторони не з`явились. Від Головненської селищної ради електронною поштою надійшла заява про визнання позову та розгляд справи за відсутності представника ради. \~ \~ \~ \~ Згідно з ч.ч.1, 4 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. \~ \~ \~ \~ Дослідження матеріалів\~справи приводить\~суд до\~висновку,\~що заявлені\~позовні вимоги\~відповідають положенням ст.ст.1216, 1218, 1223, 1235, 1269, 1270, 1297 ЦК України, ст.ст.125, 126, п.1 розділу Х «Перехідних положень» ЗК України. Підставність та обґрунтованість позову об`єктивно доводиться доданими до позову письмовими доказами та наданою приватним нотаріусом Ковельського районного нотаріального округу Волинської області Каганюком О.Ю. копією спадкової справи № 23/2022. Зокрема, на підставі цих доказів встановлено, що [PERSON] померла [INFO] (копія свідоцтва серії [NUMBER] ). Позивач доводиться спадкодавцю [PERSON] сином (копія свідоцтва серії [NUMBER] ). За життя 03 серпня 2021 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем Головненської селищної ради Любомльського району Волинської області, яким усе своє майно заповіла позивачу. Чинність цього заповіту підтверджується інформаційною довідкою зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 22 лютого 2022 року № 68652632. Позивач спадщину прийняв в порядку ст.ст.1269, 1270 ЦК України шляхом подання відповідної заяви приватному нотаріусу Ковельського районного нотаріального округу. Інші діти спадкодавця [PERSON] та [PERSON] 22 лютого 2022 року подали цьому нотаріусу заяви про відмову від прийняття спадщини. До складу спадкового майна [PERSON] входить усе майно та майнові права, які вона успадкувала після смерті [INFO] чоловіка [PERSON] , що доводиться: довідкою цієї ж селищної ради від 06.05.2019 року № 1073, якою підтверджується прийняття [PERSON] спадщини після смерті чоловіка [PERSON] в порядку ч.3 ст.1248 ЦК України; інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 13.03.2025 № 80451237, відповідно до якої спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась. Отже, окрім [PERSON] , інші спадкоємці, які б прийняли спадщину після смерті [PERSON] , відсутні. Із витягу з архівної копії рішення Головненської селищної ради Ковельського району від 30.03.1994 № 15/6 вбачається, що розташовані по [ADDRESS] , земельні ділянки для обслуговування житлового будинку площею 0,25 га та для ведення особистого підсобного господарства площею 0,60 га передані у власність безкоштовно [PERSON] . На указані земельні ділянки позивач виготовив технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), відповідно до якої земельній ділянці для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,25 га присвоєно кадастровий номер 0723355300:02:005:0023, земельній ділянці для ведення особистого селянського господарства площею 0,50 га - кадастровий номер 0723355300:02:005:0021. Постановою приватного нотаріуса Ковельського районного нотаріального округу Каганюка О.Ю. від 23.01.2025 №11/03-31 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на зазначені земельні ділянки через відсутність на них правовстановлюючих документів. Відмова нотаріуса узгоджується з положеннями ст.67 Закону України «Про нотаріат» та п.4.14, п.4.16 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5. Відповідно до положення ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. За змістом ст.126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". У пункті 1 Перехідних положень Земельного кодексу України установлено, що рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ листом від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування» роз`яснив, що в разі, якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст.125 Земельного Кодексу, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання правовстановлюючого документу на землю на ім`я спадкоємця, але не права власності на земельну ділянку. Таким чином, враховуючи вище вказані положення матеріального та процесуального закону, зміст позовних вимог та їх обґрунтування, наявні у матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Отже, встановлено підстави для ухвалення рішення в підготовчому засіданні та задоволення позовних вимог. \~ \~ \~ \~ Згідно із ст.142 ЦПК України у зв`язку з визнанням відповідачем позову позивачу слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved