Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-12 00:00:00

У грудні 2024 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом до [PERSON] , посилаючись на те, що з відповідачем у справі вона перебуває у шлюбі, зареєстрованому 30 серпня 2008 року Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис №588. В період шлюбу у них народилися двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з матір`ю та перебувають на її утриманні. Зазначала, що їй складно утримувати двох дітей, дітям повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Такий належний рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум. Стверджувала, що відповідач є працездатною особою, може працювати та отримувати дохід, відповідач офіційно є фізичною особою підприємцем. Відповідно до податкової декларації за 2022 рік загальний оподаткований дохід відповідача склав 909106,00 грн. Відповідно до податкової декларації за 2023 рік загальний оподаткований дохід відповідача склав 1831828,00 грн. Тобто батько має фінансову можливість сплачувати аліменти у заявлений вище сумі, тобто у розмірі 10000 грн на двох дітей щомісяця. Посилаючись на зазначені обставини, а також з метою забезпечення інтересів малолітніх дітей, позивачка просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] та неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 5000 гривень, щомісячно, починаючи з дня пред`явленняпозову до суду та до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою суду від 25 грудня 2024 року по справі відкрито провадження, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання (а.с.26-27). Позивачка та її представник діючий на підставі ордеру від 27 березня 2024 в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце слухання справи була повідомлена належним чином, надали через канцелярію суду заяву про зміну предмету позову, згідно якої позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили суд їх задовольнити та розглянути справу за їх відсутності. Відповідач та його представник діюча на підставі ордеру від 25 лютого 2025 року в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце слухання справи повідомлялись судом відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України. Через канцелярію суду надали заяву про визнання позовних вимог та просили суд розглянути справу за їх відсутністю. Відповідно до ст.\~275\~ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Частиною 2 ст. 279 ЦПК України встановлено, що розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Згідно ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони у справі перебувають у шлюбі, зареєстрованому 30 серпня 2008 року Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис №588. В період шлюбу у них народилися двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с. 10,12). Діти проживають разом з матір`ю та перебувають на її утриманні. Встановлено, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання доньок, тому позивачка просила суд стягнути з останнього на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 5000 гривень, щомісячно, починаючи з 01 січня 2025 та до досягнення донькою повноліття, тобто до [INFO] та до досягнення сином повноліття, тобто до [INFO] . Досліджуючи позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей, суд виходить із встановленого законом та покладеного на батьків обов`язку утримання своїх неповнолітніх дітей. Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення повноліття. У відповідності до вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що донька відповідача [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] , потребують матеріальної допомоги, а відповідач працездатний та може сплачувати щомісячно аліменти на їх утримання, доказів, що спростовують зазначене суду не надано. Таким чином, враховуючи вищевикладене, величину прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, встановленого законодавством, а також положення ст. 180 СК України, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню і з відповідача необхідно стягнути на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 5000 гривень щомісячно, починаючи з 01 січня 2025 року та до досягнення ним повноліття, тобто до [INFO] включно та аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 5000 гривень щомісячно, починаючи з 01 січня 2025 року та до досягнення нею повноліття, тобто до [INFO] . Суд вважає, що визначений розмір аліментів є достатнім та не буде порушувати майнові права дитини. Суд роз`яснює, що згідно ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Суд звертає увагу, що згідно з ч. 1 ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Тому, якщо є такі підстави, позивач може окремо звернутися до суду з вимогою про стягнення додаткових витрат на дитину. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Судовий збір у справі становить 1211,20 грн., оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, дані виплати підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved