Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-12 00:00:00

У березні 2020 року Дніпровська міська рада звернулась до суду з позовом до Дніпровської міської ради до [PERSON] , реєстратора КП «Юридична реєстрація нерухомості та бізнесу» Гладкова Юрія Володимировича про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно. В обґрунтування позовних вимог Дніпровська міська рада посилалась на те, що 26 вересня 2019 року державним реєстратором Гладковим Ю.В. зареєстровано право власності на гараж [NUMBER] , який розташований за адресою [ADDRESS] за [PERSON] , підставою для виникнення право власності зазначено протокол зборів співвласників багатоквартирного будинку, серія та номер відсутні, виданий 05 вересня 2019 року. Земельна ділянка на якій розміщено гараж в користування чи у власність [PERSON] не передавалась та відноситься до земель комунальної власності, тому позивач зазначив, що розміщення вказаного об`єкта порушує права та законні інтереси територіальної громади міста Дніпра, як землевласника, й пославшись на вимоги ст. ст. 83, 12, 78, 80, 116, 152, 153, 212 ЗК України, ст. ст. 376, 331 ЦК України на Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» просив суд усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою, належною до земель комунальної власності територіальної громади міста Дніпра, шляхом надання Дніпровській міській раді права на знесення самочинно побудованого гаражу № [NUMBER] загальною площею 15 м2 , що розташований за адресою: [ADDRESS] та належить [PERSON] за рахунок [PERSON] ; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 48873658 від 26 вересня 2019 року прийняте реєстратором комунального підприємства «Юридична реєстрацію нерухомості та бізнесу» Гладковим Ю.В. про реєстрацію за [PERSON] права власності на гараж № [NUMBER] загальною площею 15 м2 розташованого за адресою [ADDRESS] (т.1, а.с. 2-8). Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 липня 2020 року позовні вимоги Дніпровської міської ради до Степаненка Є. В., реєстратора КП «Юридична реєстрація нерухомості та бізнесу» Гладкова Юрія Володимировича про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно залишено без задоволення (т.1, а.с. 70-76). За наслідками розгляду апеляційної скарги Дніпровської міської ради, постановою Дніпровського апеляційного суду від 03 березня 2021 року заочне рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 липня 2020 року скасовано та ухвалено нове судове рішення про задоволення позову. Усунуто перешкоди в користуванні земельною ділянкою, належною до земель комунальної власності територіальної громади міста Дніпро шляхом надання Дніпровській міській раді права на знесення самочинно побудованого гаражу [ADDRESS] , та належить [PERSON] , за рахунок [PERSON] . Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 48873658 від 24 вересня 2019 року, прийняте реєстратором Комунального підприємства «Юридична реєстрація нерухомості та бізнесу» Гладковим Ю. В., про реєстрацію за [PERSON] права власності на гараж № [NUMBER] , загальною площею 15 кв. м, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Вирішено питання розподілу судових витрат (т.1, а.с.121-127). Постановою Верховного Суду від 23 грудня 2021 року постанову Дніпровського апеляційного суду від 03 березня 2021 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (т.1, а.с. 230-234). Постановою Дніпровського апеляційного суду від 07 грудня 2022 року заочне рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 липня 2020 року скасовано. Позовні вимоги Дніпровської міської ради до Степаненка Є. В., реєстратора КП «Юридична реєстрація нерухомості та бізнесу» Гладкова Ю. В. про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно задоволено. Усунуто перешкоди в користуванні земельною ділянкою, належною до земель комунальної власності територіальної громади міста Дніпра, шляхом надання Дніпровській міській раді права на знесення самочинно побудованого гаражу [ADDRESS] , та належить [PERSON] , за рахунок [PERSON] . Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 48873658 від 24.09.2019 року, прийняте реєстратором КП «Юридична реєстрація нерухомості та бізнесу» Гладковим Ю. В., про реєстрацію за [PERSON] права власності на гараж № [NUMBER] , загальною площею 15 кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS] . Стягнуто з Степаненка Є. В. та реєстратора КП «Юридична реєстрація нерухомості та бізнесу» Гладкова Ю. В. на користь Дніпровської міської ради судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції у розмірі 2 102 грн. з кожного та за апеляційний розгляд справи у розмірі 1576,50 грн. з кожного, а всього у розмірі 3 678,50 грн. з кожного. Стягнуто з Степаненка Є. В. та реєстратора КП «Юридична реєстрація нерухомості та бізнесу» Гладкова Ю. В. на користь держави судовий збір за апеляційний розгляд справи у розмірі 1576,50 грн. з кожного (т.2, а.с. 65-70). За наслідками розгляду касаційної скарги [PERSON] , постановою Верховного Суду від 15 березня 2023 року постанову Дніпровського апеляційного суду від 07 грудня 2022 року скасовано. Заочне рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 липня 2020 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог Дніпровської міської ради до [PERSON] про усунення перешкоди в користуванні земельною ділянкою, належною до земель комунальної власності територіальної громади міста Дніпро, шляхом надання Дніпровській міській раді права на знесення самочинно побудованого гаражу № [NUMBER] , загальною площею 15 кв. м за адресою: м. Дніпро, пров. Шевченко, 5, та належить [PERSON] та про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 48873658 від 26 вересня 2019 року, прийняте реєстратором КП «Юридична реєстрацію нерухомості та бізнесу» Гладковим Ю. В. про реєстрацію за [PERSON] права власності на гараж № [NUMBER] загальною площею 15 м2, розташованого за адресою: [ADDRESS] , змінено, викладено його мотивувальну частину в редакції цієї постанови. Заочне рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 липня 2020 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог Дніпровської міської ради до [PERSON] про усунення перешкоди в користуванні земельною ділянкою, належною до земель комунальної власності територіальної громади міста Дніпро, шляхом знесення самочинно побудованого гаражу № [NUMBER] , загальною площею 15 кв. м за адресою: [ADDRESS] , та належить [PERSON] за рахунок [PERSON] скасовано. Передано справу в частині позовної вимоги Дніпровської міської ради до [PERSON] про усунення перешкоди в користуванні земельною ділянкою, належною до земель комунальної власності територіальної громади міста Дніпро, шляхом знесення самочинно побудованого гаражу № [NUMBER] , загальною площею 15 кв. м за адресою: [ADDRESS] , та належить [PERSON] за рахунок [PERSON] на новий розгляд до суду першої інстанції (т2, а.с.177-188). Згідно протоколу автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 29 березня 2023 року справу передано в провадження судді Ткаченко Н.В. (т.3, а.с. 1). Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 30 березня 2023 року цивільну справу за позовом Дніпровської міської ради до [PERSON] про усунення перешкоди в користуванні земельною ділянкою, належною до земель комунальної власності територіальної громади міста Дніпро, шляхом знесення самочинно побудованого гаражу, що належить [PERSON] , за рахунок [PERSON] прийнято до розгляду та призначено проведення судового засідання по суті (т.3, а.с. 2). 19 квітня 2023 року представник відповідача адвокат Скиба В.В. направив до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволення позову Дніпровської міської ради, оскільки батьком [PERSON] здійснено будівництво у 1975 році з дотриманням вимог діючого на той час законодавства (т.3, а.с. 17-20). 18 травня 2023 року суду надано додаткові пояснення представника позивача адвоката Ільяшенка А.В., в яких останній зазначав, що спірний гараж № [NUMBER] є об`єктом самочинного будівництва, оскільки збудований на земельній ділянці без попереднього її отримання у власність або користування, а тому підлягає безумовному знесенню. Крім того, право власності на вказаний гараж, при умові його побудови батьком відповідача із дотриманням норм Закону, підлягало державній реєстрації саме особою, якій надавався дозвіл на будівництво. Отже, після смерті батька, до відповідача не перейшло право власності на гараж, про що свідчить довідка приватного нотаріуса Також позивач просив суд врахувати висновки Верховного Суду у постанові від 15 березня 2023 року у даній справі та ухвалити рішення, яким усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою, належною до земель комунальної власності територіальної громади міста Дніпра, шляхом знесення самочинно побудованого гаражу № [NUMBER] , загальною площею 15 кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS] , та належить [PERSON] , за його рахунок. (т.3, а.с.35-51). 25 травня 2023 року від представника позивача адвоката Ільяшенка А.В. надійшло клопотання про призначення у справі судової будівельно-технічної експертизи. Ухвалою суду під головуванням судді Ткаченко Н.В. від 25 травня 2023 року у даній цивільній справі призначено судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено судовому експерту Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз (49000, м. Дніпро, вул. Січеславська Набережна, буд. 17, офіс 361), провадження у справі на час проведення експертизи було зупинено (т.3, а.с.59, 60-61). 01 жовтня 2024 року на адресу суду надійшла заява [PERSON] про визнання позову, в якій останній вказував, що визнання ним позову не суперечить закону та не порушує його права, свободи чи інтереси. Наслідки визнання позову йому відомі та зрозумілі. 25 листопада 2024 року листом судді Ткаченко Н.В. у зв`язку з надходженням 19 листопада 2024 року заяви представника ДМР про витребування матеріалів цивільної справи та закриття провадження у справі, Жовтневий районний суд міста Дніпропетровська поставив питання про повернення без виконання матеріалів цивільної справи №201/2289/20 за позовом Дніпровської міської ради до [PERSON] про усунення перешкоди в користуванні земельною ділянкою, належною до земель комунальної власності територіальної громади міста Дніпро, шляхом знесення самочинно побудованого гаражу, що належить [PERSON] за його рахунок, які були надіслані для проведення судової будівельно-технічної експертизи. Рішенням Вищої ради правосуддя від 03 грудня 2024 року суддю [PERSON] звільнено у відставку. У зв`язку з цим, розпорядженням керівника апарату Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Ткаченко Л.М. № 26 від 16 грудня 2024 року призначено повторний автоматизований розподіл судових справ, які перебували у провадженні судді Ткаченко Н.В. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16 грудня 2024 року зазначену вище цивільну справу розподіллено судді Демидовій С.О. Ухвалою судді Демидової С.О. від 17 грудня 2024 року заявлено самовідвід від розгляду цивільної справи за позовом Дніпровської міської ради до [PERSON] про усунення перешкоди в користуванні земельною ділянкою, належною до земель комунальної власності територіальної громади міста Дніпро, шляхом знесення самочинно побудованого гаражу, що належить [PERSON] , за рахунок [PERSON] та вказана справа згідно протоколу автоматизованого розподілу передана судді Куць О.О. (т.3, а.с.90-92). 19 грудня 2024 року матеріали цивільної справи за позовом Дніпровської міської ради до [PERSON] про усунення перешкоди в користуванні земельною ділянкою, належною до земель комунальної власності територіальної громади міста Дніпро, шляхом знесення самочинно побудованого гаражу, що належить [PERSON] , за рахунок [PERSON] було повернуто з Дніпропетровського науково-дослідного інститут судових експертиз до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська та справа передана судді Куць О.О. Ухвалою судді Куць О.О. від 24 грудня 2024 року вище вказану цивільну справу прийнято до свого провадження, поновлено провадження та призначено підготовче засідання (т.3, а.с.95-96). У підготовчому судовому засіданні, 12 лютого 2025 року, відповідач [PERSON] підтримав подану ним заяву про визнання позову, повідомив, що подання такої заяви та знесення спірного гаражу не порушує його права, правові наслідкі йому зрозумілі. Представник позивача Ільяшенко А.В. заяву відповідача підтримав у повному обсязі, просив постановити ухвалити рішення, яким усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою шляхом знесення самочинно побудованого гаражу № [NUMBER] , загальною площею 15 кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS] , та належить [PERSON] , за рахунок останнього (т.3, а.с. 111-113). Судом у підготовчому засіданні постановлено ухвалено про закриття підготовчого провадження та призначено справу до розгляду по суті (т.3, а.с. 113). У судове засідання сторони не з`явились, представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримав. Відповідач також надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, наголошував на тому що, особисто підтвердив у підготовчому засіданні свою заяву про визнання позову, яку підтримав та просив задовольнити. Згідно з приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про необхідність задоволення позову, з огляду на наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч.1. ст.4 ЦПК України). Судом встановлено, що рішенням № 491 параграф 3 від 11 листопада 1958 року виконкомом Жовтневої райради депутатів трудящих надано дозвіл батькові відповідача - [PERSON] на будівництво гаража для легкового автомобіля у дворі будинку [ADDRESS] (т.1, а.с. 181). Зазначене вбачається також із довідки від 08 грудня 1958 року № Р-130, виданої завідувачем Райкомунхозу (т. 1, а.с. 182). Відповідно до ст.105 ЦК УРСР від 18 липня 1963 року, який був чинний на момент ухвалення рішення виконкому та будівництва гаражу, господарські і побутові будівлі та споруди, зведені громадянином без встановленого дозволу або належно затвердженого проекту, чи з істотними відхиленнями від проекту, або з грубими порушеннями основних будівельних норм і правил, за рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів зносяться громадянином, який провадив самовільне будівництво, або за його рахунок. ЦК УРСР встановлював обов`язок для особи отримувати встановлений дозвіл або належний проект, а також дотримуватися такого проекту та будівельних норм і правил при будівництві. Відповідно до ст.67 ЗК УРСР (в редакції, чинній до 01.01.2002 р.), громадянам за рішенням сільської, селищної міської ради народних депутатів передаються у власність або надаються у користування земельні ділянки для будівництва індивідуальних житлових будинків, господарських будівель, гаражів і дач. Отже, перед початком гаражного будівництва земельна ділянка повинна бути передана у власність або у користування для відповідних потреб. Проте, відповідачу [PERSON] не передавалась у власність або користування земельна ділянка для будівництва гаражу. Між тим, 24 вересня 2019 року за [PERSON] , зареєстровано право власності на гараж 3, який розташований за адресою: [ADDRESS] , загальна площа якого становить 15 м2. Державний реєстратор: Гладков Ю.В., Комунальне підприємство «Юридична реєстрація нерухомості та бізнесу», підстава внесення запису: протокол зборів співвласників багатоквартирного будинку, б/н, виданий 05 вересня 2019 року, індексний номер 48873658 від 26 вересня 2019 року (т.1, а.с. 9-10). Згідно приписів\~ч.1\~ст.376\~ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. З урахуванням того, що [PERSON] не передавалась у власність чи користування земельна ділянка для будівництва гаражу, спірний гараж № [NUMBER] , загальною площею 15 кв.м., розташований за адресою: [ADDRESS] , є об`єктом самочинного будівництва. Згідно наданої відповіді управлінням державного архітектурно будівельного контролю Дніпропетровської міської ради від 20 лютого 2020 року відсутня інформація щодо реєстрації документів, що дають право на виконання будівельних робіт та засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів за адресою: [ADDRESS] (т.1,а.с. 13). 20 лютого 2020 року на адвокатський запит департаментом державної архітектурно- будівельної інспекції у Дніпропетровській області надано відповідь, стосовно відсутності відомостей щодо видачі/реєстрації Департаментом документів, які надають право на виконання будівельних робіт та засвідчують прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта «гараж» за адресою: [ADDRESS] (т.1,а.с. 14-15). Дніпровською міською радою рішення про надання земельної ділянки в оренду (суборенду) у власність або у користування для будівництва та обслуговування спірної капітальної будівлі гаража за адресою: [ADDRESS] , не приймалось. Відповідно до частини першої\~статті 83 ЗК України\~землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. Згідно з частиною другою та пунктом «а» частини четвертої\~статті 83 ЗК України\~у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об`єкти комунальної власності. До земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів, тощо). Відповідно до частини другої\~статті 95 ЗК України\~порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Правом на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об`єкта нерухомості мають органи державної влади, органи місцевого самоврядування і інспекції державного архітектурно-будівельного контролю. Згідно з частиною першою статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування і розпорядження своїм майном. У разі порушення прав інших осіб право на звернення до суду мають такі особи за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (стаття 391 ЦК України), а також власник (користувач) земельної ділянки, якщо він заперечує проти визнання за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, права власності на самочинно збудоване нерухоме майно (частина четверта статті 376 та стаття 391 цього Кодексу). Відповідно до частини першої статті 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Системний аналіз положень статей 376 ЦК України, 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» дає підстави для висновку, що самочинне будівництво підлягає безумовному знесенню, якщо: власник земельної ділянки заперечує проти визнання права власності за особою, яка здійснила таке будівництво; власник земельної ділянки не заперечує проти визнання права власності на самочинну забудову, однак така забудова порушує права інших осіб на зазначену земельну ділянку; самочинна забудова зведена на наданій земельній ділянці, але з відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, з істотним порушенням будівельних норм і правил, що порушує права інших осіб, за умови, що особа, яка здійснила самочинне будівництво, відмовилась від здійснення перебудови. За змістом статті першої Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» про самовільне зайняття земельної ділянки свідчить вчинення особою будь-якої дії, спрямованої на фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дії, які відповідно закону є правомірними. За правилом статті 212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду. Установивши, що відповідач здійснив самочинне будівництво з порушенням будівельних норм і правил, без належного дозволу на будівництво об`єктів нерухомості та із самовільним зайняттям земельної ділянки, яка знаходиться у комунальній власності територіальної громади м. Дніпро, суд дійшов висновку про задоволення позову, оскільки у [PERSON] відсутні документи, які підтверджують його право власності або право користування земельною ділянкою, на якій здійснено самочинне будівництво, відповідач своїми діями обмежує її законного власника - Дніпровську міську раду у праві розпоряджатися земельною ділянкою та використовувати за призначенням. Отже, наявні підстави для звільнення вказаної земельної ділянки і повернення її Дніпровській міській раді на підставі статті 212 ЗК України, оскільки позивачем надані належні та допустимі докази, які підтверджують факт існування на спірний земельній ділянці самочинно збудованого гаража. При вирішенні питання про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки дослідженню підлягає, зокрема, наявність у особи права на отримання земельної ділянки у власність чи у користування, вжиття нею заходів до оформлення права на земельну ділянку, тощо. Враховуючи, що [PERSON] не вживав необхідних заходів для оформлення свого права землекористування, та беручи до уваги, всі встановлені обставини справи, суд дійшов висновку про наявність достатніх правових підстав для звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом знесення самочинного будівництва. Відтак, позовні вимоги підлягають задоволенню. При цьому суд враховує визнання позову самим [PERSON] . Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем понесені в якості судових витрат витрати зі сплати судового збору в розмірі 4204 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 0.0.1638600963.1 (т.1, а.с.1). Постановою Верховного Суду від 15 березня 2023 року повернуто дану цивільну справу до суду першої інстанції на новий розгляд в частині позовних вимог Дніпровської міської ради до [PERSON] , а в частині позовних вимог позивача до реєстратора КП «Юридична реєстрація нерухомості та бізнесу» Гладкова Ю.В. відмовлено. А тому, в силу норм п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України, витрати зі сплати судового збору в частині позовних вимог Дніпровської міської ради до реєстратора КП «Юридична реєстрація нерухомості та бізнесу» Гладкова Ю.В. слід залишити за позивачем. Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України, враховуючи, що [PERSON] визнав позовні вимоги, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 1051 грн. 00 коп. \~

Outcome: approved