Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-03 00:00:00

Позивачі звернулися в суд та просять стягнути з відповідача на користь кожного з них по 50000грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої злочином. Свої вимоги мотивують тим, що [PERSON] за попередньою змовою групою осіб з [PERSON] , [PERSON] та іншою особою вчинили злісне хуліганство, в ході якого завдали [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] множинні удари руками та ногами в різні частини тіл та голови, що завдало їм фізичного болю, внаслідок чого вони втратили свідомість та впали на землю. [PERSON] своїми хуліганськими діями спричинив [PERSON] тілесні ушкодження, останній терпів біль в момент заподіяння тілесних ушкоджень та після цього, що завдало йому значних душевних страждань, оскільки тривалий час носив спиці на обличчі та на тулубі, що створило додаткові незручності в повсякденному житті, на нього оглядалися сторонні люди. Аналогічні обставини щодо спричинення моральної шкоди зазначив у позовній заяві позивач [PERSON] . [PERSON] на обґрунтування факту заподіяння йому моральної шкоди зазначив, що в результаті протиправних дій відповідача йому було вибито зуби, він проходив курс лікування, встановлював імпланти, що завдало йому значних душевних страждань, він переносив біль як в момент заподіяння тілесних ушкоджень так і під час лікування, тривалий час в нього були відсутні зуби. Представник позивачів адвокат Огорілко Ю.В. подав заяву, в якій позови потерпілих підтримав. Представник відповідача адвокат Бідненко В.М. подав відзиви відповідача, в яких на заперечення позовних вимог позивачів зазначив, що позивачі не обґрунтували розміру відшкодування моральної шкоди, не довели і наявності в них тілесних ушкоджень. Заявлені ними розміри відшкодування моральної шкоди є необґрунтованими та не відповідають вимогам розумності і справедливості. Також вважає непідтвердженими витрати позивачів на правову допомогу. Дослідивши докази по справі, суд дійшов такого висновку. Вироком Сокальського районного суду Львівської області від 26.10.2022р. [PERSON] визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.296 КК України та ст.128 КК України, призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік та 6 місяців із застосуванням іспитового строку на 2 роки. Окрім іншого, [PERSON] визнано винуватим у тому, що він за попередньою змовою групою осіб з іншими обвинуваченими, з хуліганських спонукань безпідставно завдали потерпілим [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] множинні удари руками та ногами в різні частини тіла та голови, що завдало їм фізичного болю, внаслідок чого потерпілі втратили свідомість і впали на землю. Даний вирок оскаржено потерпілим [PERSON] та адвокатом Огорілко Ю.В. в інтересах [PERSON] , [PERSON] та ухвалою Львівського апеляційного суду від 20.02.2023р. цивільні позови [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] направлено на новий розгляд до суду першої інстанції в порядку цивільного судочинства. За змістом ч.1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Така шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів (п.п.1,2 ч.2 ст.23 ЦК України). Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Такі роз`яснення сформовані у пункті дев`ятому Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди». Таким чином, законом установлено загальні критерії щодо меж судової дискреції у вирішенні питання про розмір грошового відшкодування моральної шкоди. Тобто визначення розміру такого відшкодування становить предмет оціночної діяльності суду Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). У спірних правовідносинах законом не визначено єдиного розміру грошового відшкодування моральної шкоди у випадку відшкодування потерпілій особі моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я, а тому її розмір підлягає доказуванню та має бути адекватним нанесеній моральній шкоді, оскільки не може бути засобом отримання доходу чи мірою покарання за злочин (справа Мельниченко проти України). Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення, або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст.77 ЦПК України). Згідно ч.2 ст.78 ЦПК України обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування. Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише з питання, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою. Судом встановлено, що внаслідок неправомірних дій відповідача, який скоїв кримінальне правопорушення, позивачам було спричинено фізичний біль, вони зверталися до правоохоронних органів, докладали додаткових зусиль для організації свого життя. Таким чином, суд дійшов висновку, що діями відповідача позивачам була завдана моральна шкода, оскільки ситуація з їх побиттям та наслідки цього стали для них психотравмуючими факторами, завдали негативних переживань, тобто спричинили психологічні страждання (моральну шкоду). При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, суд враховує, що тілесних ушкоджень позивачі не отримали, оскільки доказів цього суду не на дали і такі докази відсутні в матеріалах кримінального провадження, яке досліджено судом за клопотанням представників позивачів. Також, з огляду на відсутність відомостей про необхідність реабілітації, а також тривалості вимушених змін в організації життя, суд дійшов висновку, що розмір моральної шкоди слід визначити в сумі 5000грн. для кожного потерпілого, що, з огляду на вже понесене відповідачем покарання, матиме достатній компенсаційний, а не каральний та обтяжуючий характер. Саме такий розмір моральної шкоди відповідатиме принципам розумності та справедливості. Відповідно до частин 1 та 2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позови [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] підлягають задоволенню частково, то з відповідача слід стягнути відповідний розмір судового збору. Так, розмір судового збору за подання фізичною особою позову майнового характеру в 2020 році становив 840,80грн. Позови підлягають до задоволення в розмірі 10% від заявлених позивачами вимог. Відповідно стягненню з відповідача в дохід держави підлягає 10% від судового збору за три позовні вимоги майнового характеру, що складає 252,24грн.

Outcome: partial