Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-02 00:00:00

04 вересня 2024 року до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява [PERSON] до Миколаївської міської ради, Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа: Шевченківський відділ державної виконавчої служби у Миколаївському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), [PERSON] , в якій позивач просить: зняти арешт з нерухомого майна, а саме з 1/4 частини квартири [ADDRESS] , накладений державним виконавцем ВДВС Жовтневого РУЮ 19 квітня 2011 року, номер запису обтяження 11223949; визнати за [PERSON] право власності на 1/4 (одну другу) частину квартири [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Позов мотивований тим, що [INFO] помер батько позивача і внаслідок його смерті відкрилась спадщина на належну йому 1/2 частину кв. [ADDRESS] . Із заявою про прийняття спадщини звернулися батьки померлого [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.03.2024 спадкоємцями [PERSON] є його матір [PERSON] та батько [PERSON] , який не оформив спадщину і помер [INFO] . Внаслідок смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до якої увійшла 1/4 частина кв. [ADDRESS] . Позивач, будучи онуком [PERSON] , за положеннями ст. 1266 ЦК України, є спадкоємцем за правом представлення та має право на спадкування 1/4 частина кв. [ADDRESS] . Звернувшись до приватного нотаріуса Миколаївського районного нотаріального округу Миколаївської області Сапеги О.П. із заявою про прийняття спадщини, встановлено, що відносно спадкодавця [PERSON] до реєстру обтяжень у 2011 році внесено відомості про арешт нерухомого майна. Шевченківський відділ ДВС повідомив позивача про неможливість вирішення питання про зняття арешту з майна померлого [PERSON] , посилаючись на завершення виконавчого провадження в рамках якого накладено арешт. Через наявність арешту майна спадкодавця нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Разом з тим, арешт накладено на все майно без визначення конкретного переліку і [PERSON] не оформив спадщину, йому фактично на його частку квартири арешт не накладався. Враховуючи викладене, наявність перешкод у оформлення спадщини, позивач вимушений звернутись до суду. 09 вересня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання, витребувано докази. 14 жовтня 2025 року надійшла заява представника Миколаївської міської ради про розгляд справи без її участі. 14 жовтня 2024 року на виконання вимог ухвали надійшла копія спадкової справи після смерті [PERSON] 22 жовтня 2024 року надійшли додаткові пояснення представника ПАТ «БАНК «КИЇВСЬКА РУСЬ», які мотивовані тим, що будь-яка інформація щодо заборгованості [PERSON] за кредитним договором перед ПАТ «БАНК «КИЇВСЬКА РУСЬ» відсутня. Також зазначає, що ПАТ «БАНК «КИЇВСЬКА РУСЬ» є неналежним відповідачем, оскільки в разі задоволення судом позовної вимоги не зможе виконати рішення суду, оскільки банк не накладав арешт на нерухоме майно, а отже не може зняти арешт з такого майна. Просив врахувати вищевикладене при розгляді справи і вважати причини неявка представника ПАТ «БАНК «КИЇВСЬКА РУСЬ» в судові засідання. 06 грудня 2024 року надійшла копія спадкової справи № 7/2001 після смерті [PERSON] . 28 січня 2025 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду. 03 березня 2025 року надійшла заява представника позивача адвоката Коренко Т.В., в якій вона просить залишити без розгляду вимоги про визнання права власності в порядку спадкування за законом і розглянути справу без участі позивача та представника. Треті особи в судове засідання не прибули, причину не повідомили. Ухвалою суду 03 березня 2025 року закрито провадження у справі в частині вимог про визнання за [PERSON] права власності на 1/4 (одну другу) частину квартири [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Враховуючи наведене, суд вважає можливим розглянути справу та ухвалити рішення за відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 03 березня 1994 р., Миколаївська міська служба приватизації державного житлового фонду посвідчує, що квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , дійсно належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 08 листопада 1999 р. [NUMBER] . Відповідно до матеріалів спадкової справи № 7/2001, заведеної Третьою миколаївською державною нотаріальною конторою Миколаївської області до майна померлого [PERSON] , особами, які прийняли спадщину є: [PERSON] та [PERSON] . 09 березня 2024 року [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом, після смерті [PERSON] , на 1/2 частку спадкового майна, яке складається з 1/2 частки в праві приватної спільної часткової власності на квартиру [ADDRESS] . [INFO] помер [PERSON] та після його смерті приватним нотаріусом Миколаївського районного нотаріального округу Миколаївської області Сапега О.П. заведена спадкова справа №56/2024, відповідно до якої із заявою про прийняття спадщини звернувся [PERSON] . 01 липня 2024 року приватним нотаріусом Миколаївського районного нотаріального округу Миколаївської області Сапега О.П. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, відповідно до якої відмовлено [PERSON] у видачі йому свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, що складається з 1/4 частки в праві власності на квартиру [ADDRESS] . Постанова мотивована тим, що на все майно померлого [PERSON] накладений арешт (постанова про арешт майна боржника ВДВС Жовтневого РУЮ 26117644 від 19.04.2011). Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 23.02.2024, за параметрами запиту - [PERSON] , наявне обтяження: арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 11223949, підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, 26117644, 19.04.2011, старший державний виконавець ВДВС Жовтневого РУЮ Волкомор Т.І. Згідно з відповіддю Шевченківського відділу державної виконавчої служби у Миколаївському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 21.052024 № 25581, в провадженні відділу на примусовому виконанні перебувало виконавче провадження за реєстровим номером 26117644 з примусового виконання виконавчого листа № 2-156/1 виданого Жовтневим районним судом Миколаївської області від 19.04.2011 про стягнення з [PERSON] на користь АБ «Київська Русь» 54674,13, в межах якого зареєстроване обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 28.05.2011 за № 11223949. 29.11.2011 виконавче провадження завершено на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» ( в редакції до 06.10.2016). Надати більш вичерпну інформацію та вирішити питання про зняття арештів з майна боржника не виявляється можливим, оскільки виконавче провадження знищено у зв`язку з закінченням терміну його зберігання. Статтею 41\~Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові №5 від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», роз`яснив, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні. Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Нормами частин 1 та 2 ст.\~321\~ЦК України регламентовано, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а особа може бути обмежена в здійсненні права власності лише у випадках та в порядку, встановленому законом. Згідно до ст. 391 ЦК України, власник майна може вимагати скасування заборон в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до пункту 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав», застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Ч. 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно частина 3 статті 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до правового висновку, викладеного Верховним Судом України у постанові від 23 січня 2013 року у справі № 6-164цс12, у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння, та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України, зокрема і шляхом звільнення спадкового майна з-під арешту. Системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку. Таким чином, прийнявши у визначеному законом порядку спадщину, яка відкрилася після смерті спадкодавця [PERSON] , позивач набув права на спадщину, до складу якої входить квартира [ADDRESS] . Звернення до суду з даним позовом про зняття арешту з нерухомого майна обумовлено тим, що такий арешт перешкоджає позивачу, як спадкоємцю (власнику) в процедурі оформлення спадкових прав. Відповідач наведені позивачем обставини не спростував. Враховуючи наявність арешту нерухомого майна, належного спадкодавцю, неможливість скасування даного обтяження в позасудовому порядку та оскільки позивач в інший спосіб, крім звернення до суду з позовом, захистити своє порушене право власності не може, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та наявності підстав для їх задоволення. Підсумовуючи викладене, суд вважає, що позов належить задовольнити. Доводи представника відповідача ПАТ «Банк «Київська Русь» щодо неналежності відповідача ПАТ «Банк «Київська Русь», суд відхиляє, оскільки саме ПАТ «Банк «Київська Русь» був стягувачем у виконавчому провадженні, в межах якого накладено арешт. Відповідно до висновку, викладеного в постанові Великої Палати Верховного Суду у постанові від 05 травня 2020 року у справі № 554/8004/16 (провадження 14-431цс19), відповідачем у справах за позовами про звільнення майна з-під арешту є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних правовідносин щодо такого майна.

Outcome: approved