Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду із заявою, в якій просить стягнути з відповідача на свою користь в порядку спадкування за законом неотримані за життя [PERSON] , який помер [INFO] , пенсійні виплати згідно судових рішень Житомирського окружного адміністративного суду в справі №240/40023/21 від 04.02.2022 в сумі 226619, 92 грн, в справі №240/10247/22 від 20.01.2023 в розмірі 90630, 75 грн, в справі №240/12583/23 від 05.09.2023 в розмірі 6321, 75 грн, а всього в розмірі 323572, 42 грн. В обґрунтування вимог вказала, що [INFO] помер чоловік позивача - [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина, до якої входять грошові кошти, присуджені рішеннями Житомирського окружного адміністративного суду: №240/40023/21 від 04.02.2022 в сумі 226619, 92 грн, №240/10247/22 від 20.01.2023 в розмірі 90630, 75 грн, №240/12583/23 від 05.09.2023 в розмірі 6321, 75 грн, а всього в розмірі 323572, 42 грн. Після смерті чоловіка позивач прийняла спадщину. У відповідь на запит позивача щодо виплат заборгованості по пенсійним виплатам [PERSON] відповідач листом повідомив позивача про те, що питання виплати суми пенсії, нарахованої чоловіку позивача, [PERSON] , на виконання згадуваних рішень Житомирського окружного адміністративного суду, може бути вирішено у судовому порядку. Таким чином, право позивача на отримання недоотриманої пенсії після смерті чоловіка порушено та підлягає судовому захисту. Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 31.10.2024 позовну заяву залишено без руху (а.с. 33). Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 12.11.2024 у справі відкрито провадження та вирішено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження (а.с. 38). 05.12.2024 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому остання просила розгляд справи проводити без її участі, відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі у зв`язку з безпідставністю та необґрунтованістю, зазначив, що покладений судом обов`язок здійснити нарахування та виплату підвищення до пенсії здійснюється з одночасним застосуванням вимог законодавства у сфері бюджетного врегулювання (а.с. 42-44). Виплата донарахування може бути здійснена виключно за наявності відповідного бюджетного фінансування з Державного бюджету України. Представник відповідача зазначив про умови порушення бюджетного законодавства, передбачені Бюджетним кодексом України, якими, зокрема, є здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень. Зокрема, з 01.01.2013 набув чинності Закон України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», яким передбачено порядок виконання рішень суду про стягнення коштів, де боржником є державний орган, шляхом списання Державною казначейською службою України в межах бюджетних призначень коштів з рахунків такого державного органу, саме органом ДВС в порядку виконання повинно вирішуватись питання внесення даних про судове рішення до реєстру рішень, виконання яких гарантується державою. З 01.04.2021 набула чинності постанова Кабінету Міністрів України від 16.12.2020 № 1279 «Деякі питання організації виплати пенсій та грошової допомоги», якою внесено зміни до Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 № 1596. Постановою одночасно внесено зміни до підпункту 4 пункту 4 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2014 № 280, відповідно до яких Пенсійний фонд України відповідно до покладених на нього завдань забезпечує своєчасне та у повному обсязі фінансування виплат пенсій. У відзиві на позовну заяву зазначено, що покладений судом обов`язок вчинити дії щодо перерахунку і виплати коштів у зазначених справах, передбачений Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виконаний відповідачем у повному обсязі в порядку, встановленому судовим рішенням та в межах повноважень, покладених на управління фонду. Частиною 2 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» та ч. 1 ст. 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» передбачено, що виконавчі документи про стягнення коштів, боржником за якими є територіальний орган фонду, тобто державний орган, пред`являються на примусове виконання виключно до Державної казначейської служби, та відповідні рішення розподіляються в порядку черговості. Представник відповідача зазначила, що на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду в справі №240/40023/21 від 04.02.2022 ГУ ПФУ в Житомирській області здійснено перерахунок та нарахування пенсії з 01.04.2019 [PERSON] у розмірі 226619, 92 грн. На виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду в справі №240/10247/22 від 20.01.2023 ГУ ПФУ в Житомирській області здійснено перерахунок та нарахування пенсії з 01.04.2019 [PERSON] у розмірі 90630, 75 грн. На виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду в справі №240/12583/23 від 05.09.2023 ГУ ПФУ в Житомирській області здійснено перерахунок та нарахування пенсії з 01.04.2019 [PERSON] у розмірі 6321, 75 грн. На виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду №240/33087/23 доплата за період з 01.06.2023 по 30.04.204 відсутня, оскільки розмір пенсії дорівнює розміру, встановленому на виконання рішення суду від 05.09.2023 у справі №240/12583/23. Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду здійснюються у порядку, передбаченому Постановою КМУ від 22.08.2018 №649 «Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат на виконання судових рішень, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті» Пенсійному фонду України на цю мету. До відзиву на позовну заяву додано копії розрахунків сум, що підлягають виплаті по пенсійній справі ХЗ 54307 - [PERSON] , згідно яких загальна сума доплат за вказаними рішеннями становить 323572, 42 грн (а.с. 45-48). 11.12.2024 позивач подала відповідь на відзив, в якому позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити (а.с. 53-54). Подала заяву про розгляд справи без її участі. Відповідно до частин 2, 3 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивач в позовні заяві просила витребувати у відповідача докази, а саме довідку про суму нарахувань за рішенням Житомирського окружного адміністративного суду в справі №240/33087/23, відповідач у відзиві зазначив, що доплата за період з 01.06.2023 по 30.04.204 відсутня, оскільки розмір пенсії дорівнює розміру, встановленому на виконання рішення суду від 05.09.2023 у справі №240/12583/23. Позивачем вимогу про стягнення невиплачених нарахувань за рішенням Житомирського окружного адміністративного суду в справі №240/33087/23 не заявлено, за таких обставин суд не вбачає підстав для витребовування доказів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 04.02.2021 по справі №240/40023/21 частково задоволено позов [PERSON] до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області та визнано протиправними дії відповідача щодо не проведення перерахунку та виплати з 01.04.2019 належної пенсії відповідно до довідки [INFO] від 21.10.2021 №5975, зобов`язано відповідача здійснити перерахунок та виплати [PERSON] з 01.04.2019 належної пінсії з урахуванням усіх складових грошового забезпечення відповідно до вказаної довідки, з урахуванням проведених виплат (а.с. 17-22). Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 20.01.2023 по справі №240/10247/22 задоволено позов [PERSON] до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо зменшення основного розміру призначеної [PERSON] пенсії з 86 відсотків до 70 відсотків сум грошового забезпечення, починаючи з 01.04.2019, зобов`язано ГУ ПФУ в Житомирській області здійснити перерахунок та виплату [PERSON] призначеної пенсії у основному розмірі 86 відсотків сум грошового забезпечення, починаючи з 01.04.2019, з урахуванням проведених виплат (а.с. 23-25). Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 12.03.2024 по справі №240/33087/23 задоволено позов [PERSON] до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, які полягають в невиплаті [PERSON] з 01.06.2023 щомісячної доплати до пенсії в розмірі 2000,00 грн, передбаченої Постановою № 713, зобов`язано ГУ ПФУ в Житомирській області нараховувати та виплачувати [PERSON] з 01.06.2023 щомісячну доплату до пенсії в розмірі 2000,00 грн, передбачену Постановою № 713 (а.с. 27-28). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 25.07.2024 (а.с. 7). Позивач є дружиною та єдиним спадкоємцем до майна померлого чоловіка [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 9), листом приватного нотаріуса Коростенського районного нотаріального округу Житомирської області Неборачко І.В. (а.с. 37). У відповідь на запит позивача щодо виплат заборгованості по пенсійним виплатам [PERSON] відповідач листом повідомив позивача про те, що питання виплати суми пенсії, нарахованої чоловікові позивача, на виконання згадуваних рішень окружного адміністративного суду, може бути вирішено у судовому порядку (а.с. 6). Вимоги зобов`язального характеру, заявлені позивачем у цій справі, нерозривно пов`язані з особою спадкодавця і не допускають правонаступництва, а тому заміна стягувача, у цьому випадку, не є належним способом захисту прав заявниці. Аналогічні правові позиції викладені у постановах Верховного Суду України у постановах від 28.11.2023 у справі № 420/244/20, від 05.12.2023 у справі № 420/18164/21 та від 15.12.2023 у справі № 805/2628/18-а. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1227 ЦК України, суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомогу зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Тлумачення статті 1227 ЦК України свідчить, що: - цією нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та неотриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини; - право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до статті 1227 ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224 ЦК України), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК України), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК України). Відповідно, при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом; - право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема, право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положень статті 1217 ЦК України, за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат та випадки, за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати. Матеріалами справи підтверджується, що позивач дійсно є дружиною та єдиним спадкоємцем за законом свого чоловіка [PERSON] , а відтак, за правилами ст. 1261 ЦК України, належить до першої черги спадкоємців за законом. За правилами ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи. Згідно зі ст. 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення», суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини. При зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшли не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера. За положеннями ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Таким чином, суд вважає, що право позивача на отримання недоотриманої пенсії після смерті чоловіка відповідачем порушено і підлягає судовому захисту, у позивача відсутня інша можливість захистити порушене право. У постанові від 27.11.2019 у справі №2-а/1741/2009 Верховний Суд дійшов висновку, що захист прав спадкоємців на отримання призначених, але не отриманих спадкодавцем пенсії, повинен відбуватися шляхом звернення з позовом до органу Пенсійного фонду в порядку цивільного судочинства, а не шляхом заміни сторони у виконавчому провадженні, яке закінчено. Судом встановлено, що позивач, як спадкоємець після смерті [PERSON] , має право на отримання невиплачених пенсійних виплат, на підставі положень ст. 1227 ЦК України, норм ст. 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», і саме відповідач відмовив позивачу у виплаті зазначених коштів. Крім того, безпідставним є посилання представника відповідача на відсутність бюджетних коштів для виконання відповідачем своїх зобов`язань, оскільки це не може бути підставою для відмови у захисті порушеного права. Аналогічна правова позиція висловлена в Постанові Верховного Суду від 18.04.2018 року у справі № 743/1216/17. Європейський Суд з прав людини у рішеннях проти України також вказував, що органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобов`язань, зокрема у справі "Кечко проти України" від 08.11.2005 року. За статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 Конвенції, на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою. Під способами захисту суб`єктивних прав розуміють закріплені законом матеріально правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника (див. пункт 5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі №925/1265/16). При цьому під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що спричиняє потрібні результати, наслідки, тобто матиме найбільший ефект по відновленню відповідних прав, свобод та інтересів на стільки, на скільки це можливо. Крім того, спосіб захисту права чи інтересу має бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26.01.2021 у справі №522/1528/15-ц (п.58). Ці тези стосуються саме засад ефективного судового захисту, а отже можуть бути враховані у цій частині при ухваленні рішення у справі. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду з даною позовною заявою позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 10 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», оскільки є особою, потерпілою від Чорнобильської катастрофи 1 категорії, що підтверджується відповідним посвідченням (а.с. 16). Оскільки суд дійшов висновку про повне задоволення позовних вимог, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 3235, 72 грн.

Outcome: approved