Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, у якій просив скасувати арешт з частини квартири за адресою: [ADDRESS] , накладений постановою Красногвардійського ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції №АА959300 від 30 листопада 2005 року. В підтвердження своїх позовних вимог посилається на те, що [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина, яка складається в тому числі з частини вказаної квартири. Відповідно до заповіту від 12 серпня 2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Піонтковською О.О. за №1012, його спадкоємцем є позивач. У встановлений строк позивач звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, проте під час оформлення спадкових прав позивачу стало відомо, що постановою Красногвардійського ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції №АА959300 від 30 листопада 2005 року було накладено арешт на майно, належне боржнику [PERSON] , в тому числі на частину квартири за адресою: [ADDRESS] . Позивач звернувся до Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) із заявою про зняття арешту з майна, проте листом №23716/18 від 12 серпня 2024 року йому було повідомлено, що державний виконавець не має законних підстав для зняття арешту з майна. Вказує, що позивач є законним власником майна, на який накладено арешт, з моменту смерті спадкодавця, тобто з 23 грудня 2022 року. Відповідно до інформації, отриманої позивачем при зверненні до органу, що зареєстрував обтяження на майно, арешт було накладено на виконання наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 18 квітня 2005 року в інтересах ТОВ «ІРІСА-МЕДІА». Наявність арешту, накладеного на майно спадкодавця [PERSON] , перешкоджає позивачу реалізувати свої спадкові права та порушує його право на мирне володіння своїм майном, а також інші права та законні інтереси. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 08 жовтня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та витребувано від приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Батової Т.С. належним чином засвідчену копію спадкової справи після померлого [PERSON] . 28 жовтня 2024 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник третьої особи Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Астапенкова К.М. просила в задоволенні позовної заяви відмовити у повному обсязі. Вказує, що перевіркою Автоматизованої системи виконавчого провадження, спецрозділу та архівних виконавчих проваджень не було ідентифіковано виконавче провадження, в рамках якого постановою Красногвардійського ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції серії АА №959300 від 30 листопада 2005 року було накладено заборону на частину квартири за адресою: [ADDRESS] , що належить [PERSON] . Зазначає, що виконавчі провадження, які було завершено по 2020 рік включно, та виконавчі провадження за постановами про накладення адміністративного стягнення по 2022 рік включно, були знищені на підставі Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями. Таким чином, виконавчі провадження було знищено, інформація в АСВП відсутня. Вказує, що позивач не заявив вимогу про визнання права власності на спадкове майно, а тому позивачем обрано неефективний спосіб захисту порушених прав, що є самостійною підставою для відмови у позові. Суд, дослідивши письмові докази, встановив наступні фактичні обставини. [PERSON] є дідусем позивача (а.с.74-79). З відповіді Комунального підприємства «Дніпровське міське бюро технічної інвентаризації» від 04 липня 2024 року встановлено, що станом на 31 грудня 2012 року в інвентаризаційній справі за адресою: [ADDRESS] , містяться відомості про право спільної сумісної власності: гр. [PERSON] , гр. [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 11 серпня 1995 року, виданого ВО Південний машинобудівний завод згідно з розпорядженням №1190-95, зареєстровано в КП «ДМБТІ» та записано в реєстрову книгу 200п за реєстровим №83 (а.с.13). 30 листопада 2005 року державним виконавцем Красногвардійського ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на частину квартири [ADDRESS] , що належить [PERSON] , та заборонено здійснювати відчуження вказаного майна, яке належить [PERSON] (а.с.12 зворотна сторона). Згідно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, 21 грудня 2005 року реєстратором Третьою дніпровською державною нотаріальною конторою на підставі постанови АА №959300 від 30 листопада 2005 року Красногвардійського ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції зареєстровано обтяження за № 2725162, а саме арешт на частину квартири за адресою: [ADDRESS] , власник - [PERSON] (а.с.11). 12 серпня 2019 року [PERSON] склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Піонтковською О.О. та зареєстрований в реєстрі за №1012, яким заповів позивачу [PERSON] належну [PERSON] частку квартири [ADDRESS] (а.с.10). 12 серпня 2019 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Піонтковською О.О. та зареєстрований в реєстрі за №1013, яким заповіла позивачу [PERSON] належну їй частку квартири [ADDRESS] (а.с.25). [INFO] помер [PERSON] , [INFO] (а.с.9). Із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звертався лише позивач (а.с.59). Інший спадкоємець після смерті [PERSON] - [PERSON] - надала приватному нотаріусу заяву, у якій повідомила, що обізнана зі змістом заповіту, відмовляється від обов`язкової частки у спадщині та виділяти частку у спільну сумісну власність подружжя не бажає (а.с.97). [INFO] померла [PERSON] , [INFO] (а.с.24). Відповідно до відповіді Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 12 серпня 2024 року, перевіркою Автоматизованої системи виконавчого провадження, спецрозділу та архівних виконавчих проваджень не є можливим виявити та однозначно ідентифікувати виконавче провадження, так як це було 2005 року. Виконавчі провадження, які було завершено по 2020 рік включно, а виконавчі провадження за постановами про накладення адміністративного стягнення по 2022 рік включно, були знищені на підставі Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями. На підставі вищевикладеного, у державного виконавця відсутні законні підстави для зняття арешту з майна (а.с.14-15). Вирішуючи пред`явлені позовні вимоги судом враховується наступне. Згідно з положеннями ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. За змістом\~ст. 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Відповідно до частини другої\~статті 1220 ЦК України\~часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою. Частиною першою\~статті 1268 ЦК України\~передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до частини першої\~статті 1296 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята\~статті 1268 ЦК України). Частиною першою\~статті 1297 ЦК України\~передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя\~статті 1296 ЦК України). Отже, системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку. Відсутність реєстрації права власності відповідно до\~Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~не зумовлює позбавлення особи прав користування та володіння належним їй на праві власності майном. У спадкоємця, який в установленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини, тому такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до\~глави 29 ЦК України. Відповідно до ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 ЦК України). Статтею 391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Обтяження у виді арешту майна, яке належить [PERSON] на праві власності, створює позивачу перешкоди в оформленні права на спадщину. На підставі вищевикладеного, враховуючи, що в подальшому застосуванні обтяження у виді арешту на частину квартири, що належить [PERSON] , відпала потреба, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved