Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-05 00:00:00

30.12.2024 року позивачка звернулась до суду із позовом до відповідача про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, у якому просить стягнути з відповідача на свою користь пеню за прострочення сплати аліментів в загальній сумі 92480,53 грн. Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що сторони у справі зареєстрували шлюб 09.04.2010 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Рішенням суду від 17.10.2023 року шлюб між сторонами у справі розірвано. Після розірвання шлюбу дитина проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 18.01.2023 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання його неповнолітнього сина у розмірі частини від всіх видів доходів з 26.10.2022 року до досягнення дитиною повноліття. Постановою державного виконавця від 31.10.2023 року відкрите виконавче провадження з примусового виконання рішення суду про стягнення аліментів. З жовтня 2022 року по грудень 2024 року утворилась заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 92480,53 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості. Пеня за несплату аліментів за 2022 рік становить 86226,40 грн., за 2023 рік - 341658, 69 грн., за 2024 рік - 53659,11 грн. Загальна сума пені становить 481544,20 грн. Враховуючи, що сума пені перевищує 100% заборгованості по сплаті аліментів, стягненню з відповідача підлягає розмір пені, який становить 100% заборгованості по сплаті аліментів та дорівнює - 92480,53 грн. Ухвалою суду від 06.01.2025 року відкрите провадження у справі, призначений розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання. 28.01.2025 року до суду надійшов відзив на позовну заяву зі змісту якого вбачається, що відповідач не визнає заявлених позовних вимог та просить відмовити у задоволенні позову посилаючись на те, що його вина у виникненні заборгованості відсутня. 08.11.2022 року відповідач отримав судовий наказ про стягнення аліментів з позивачки на утримання дитини. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 07.06.2024 року позивачку було звільнено від сплати аліментів на утримання сина. Рішенням Обухівського районного суду Київської області у справі №372/3163/22 з батька були стягнуті аліменти на утримання сина, про існування якого він не знав та дізнався лише з реєстру судових рішень 31.10.2023 року, після того як 30.10.2023 року було відкрите виконавче провадження та заблоковано рахунки відповідача. 10.11.2023 року відповідач звернувся з апеляційною скаргою на рішення суду про стягнення аліментів, яке постановою Київського апеляційного суду від 26.03.2024 року було залишене без змін. Зважаючи на викладене вина відповідача у несплаті аліментів відсутня щонайменше до 07.06.2024 року, часу звільнення позивачки від сплати аліментів. Незважаючи на розірвання шлюбу сторони як на період стягнення таких аліментів, так і зараз продовжують проживати разом. Тобто, разом проживають позивач, відповідач та їх спільна дитина та разом, спільно, здійснювали на той час утримання сина незважаючи на велику кількість судових процесів, які існували між ними. Так, як і в кожній сім`ї, були різні ситуації, в тому числі і 14.11.2022 року [PERSON] зверталась до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу. Проте, незважаючи на це, дуже швидко, після примирення, подала до суду заяву про закриття провадження у зв`язку з примиренням сторін, і вже 06.12.2022 року провадження було закрито (справа №201/6493/22). Незважаючи на вказане, сторони проживали разом та разом здійснювали утримання спільної дитини. 01.02.2025 року до суду надійшла відповідь на відзив зі змісту якої вбачається, що позивачка підтримує заявлені раніше позовні вимоги та додатково посилається на те, що судове рішення про стягнення аліментів є обов`язковим для виконання відповідачем. Наявність судового наказу про стягнення аліментів з позивачки не впливає на необхідність виконання відповідачем свого обов`язку по сплаті аліментів за рішенням суду. Крім того, у батька дитини не було підстав для звернення до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів за матері. Твердження відповідача про спільне проживання сторін та утримання ними дитини не відповідає дійсним обставинам справи. 05.02.2025 року до суду надійшли заперечення сторони відповідача, у яких зазначено, що рішення суду про стягнення з нього аліментів було ухвалене без його відома, що підтверджується постановою Київського апеляційного суду. Про існування рішення відповідач дізнався лише після того, як позивачка пред`явила його до виконання. Відповідне не звільняє відповідача від виконання рішення суду, але виключає його вину у невиконанні рішення, адже одразу після ухвалення рішення суду позивачка не звернула його до виконання, оскільки сторони та дитина проживають однією сім`єю. Лише з слів позивачки саме вона займається вихованням та утриманням дитини. Поскільки сторони та дитина проживають разом відповідач мав право отримати судовий наказ про стягнення аліментів, і так само позивачка мала право отримати рішення суду про стягнення аліментів. Вина відповідача у несплаті аліментів відсутня принаймні до моменту, коли він дізнався про існування судового рішення про стягнення з нього аліментів та оскаржив його. За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх взаємозв`язку і сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Як убачається з матеріалів справи, сторони у справі мають спільну неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. Заочним рішенням Обухівського районного суду Київської області від 18.01.2023 року у справі №372/3163/22 з відповідача стягнуто аліменти на утримання його неповнолітнього сина у розмірі частини від всіх видів доходів починаючи з 26.10.2022 року і до досягнення дитиною повноліття. Постановою Київського апеляційного суду від 26.03.2024 року у справі №372/3163/22 скаргу відповідача залишено без задоволення, рішення Обухівського районного суду Київської області від 18.01.2023 року залишено без змін. За наявними в матеріалах справи даними, 31.10.2023 року державним виконавцем було відкрите виконавче провадження [NUMBER] на виконання виконавчого листа про стягнення з батька аліментів на утримання його неповнолітнього сина. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, станом на 01.12.2024 року відповідач має заборгованість зі сплати аліментів в загальному розмірі 92480,53 грн. Відповідно до положень ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Статтею 155 СК України передбачено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. За змістом ст.ст. 180, 181, 183 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до ч. 3 ст. 195 СК України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Частино 1 ст. 196 СК України передбачено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. За змістом положень ст.ст. 76-81, 89 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд вивчивши здійснений позивачем розрахунок неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, матеріали справи та рішення судів першої і апеляційної інстанції про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини відповідача, дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, не дивлячись на те, що частково вина відповідача у виникненні заборгованості дійсно відсутня, оскільки за здійсненими судом розрахунками відповідне не впливає розмір пені за періодами, в яких вина у несплаті аліментів наявна. Частиною 1 ст. 196 СК України чітко визначено, що право одержувача аліментів на стягнення неустойки (пені) виникає за наявності вини платника аліментів у виникненні заборгованості. Убачається, що рішення Обухівського районного суду Київської області від 18.01.2023 року у справі №372/3163/22 було ухвалене в заочному порядку, тобто без участі відповідача. Ухвалою Київського апеляційного суду від 05.12.2023 року відповідачу було поновлено строк на оскарження рішення суду першої інстанції і у змісті ухвали, зокрема, вказано: В матеріалах справи міститься довідка про доставку електронного листа, але судом першої інстанції не зазначено власника даної електронної адреси. Матеріали справи не містять інформації щодо направлення Обухівським районний судом Київської області в порядку ч. 5 ст. 272 ЦПК України копії оскаржуваного рішення в паперовій формі на поштову адресу відповідача [PERSON] , або в електронній формі на офіційну електронну адресу учасників справи. Крім того, матеріли справи не містять будь-яких доказів (зворотного повідомлення про отримання поштового відправлення, розписки) отримання відповідачем копії оскаржуваного рішення. Виконавче провадження з виконання рішення суду щодо стягнення з відповідача аліментів відкрите 31.10.2023 року і за даними АСВП у цей же день виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника, що узгоджується з посиланнями сторони відповідача на те, що про існування рішення суду йому стало відомо 31.10.2023 року з даних Єдиного державного реєстру судових рішень після блокування його грошових рахунків. Зі всіх вивчених судом документів, даних ЄДРСР та АСВП, єдиною підтвердженою датою на яку відповідач без сумніву мав інформацію про ухвалене судом рішення щодо стягнення аліментів є 31.10.2023 року - дата відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду про стягнення аліментів. За таких умов суд дійшов висновку, що вина відповідача у виникненні заборгованості зі сплати аліментів до дати коли йому стало відомо про існування відповідного судового рішення (31.10.2023 року) відсутня, а тому підстав для стягнення неустойки (пені) з відповідача на користь позивачки до вказаного періоду немає. На переконання суду, до дати отримання платником аліментів інформації про стягнення з нього відповідних періодичних платежів, розмір заборгованості, що виник до такої дати є таким, що виник не з вини платника аліментів. Матеріали справи не містять доказів, що позивачка після ухвалення рішення суду повідомляла відповідача про прийняте рішення та зверталась до нього з питанням необхідності виконання рішення суду у добровільному порядку, повідомивши його про способи перерахування коштів, її номер банківського рахунку, або інші можливі способи перерахування аліментних платежів. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів проведеного державним виконавцем, за листопад 2023 року відповідачу нараховано до сплати аліменти в сумі 5336,75 грн., які платник аліментів вчасно не сплатив. Пеня за несплату аліментів за листопад 2023 року становить 19532,51 грн. (5336,75 грн. х 1% х 366 (кількість днів прострочення з 01.12.2023 року по 30.11.2024 року). Разом з цим, оскільки сума пені не може бути більшою 100% заборгованості, пеня за листопад 2023 року становить 5336,75 грн. За грудень 2023 року відповідачу нараховано до сплати аліменти в сумі 5336,75 грн., які платник аліментів вчасно не сплатив. Пеня за несплату аліментів за грудень 2023 року становить 17878,11 грн. (5336,75 грн. х 1% х 335 (кількість днів прострочення з 01.01.2024 року по 30.11.2024 року). Разом з цим, оскільки сума пені не може бути більшою 100% заборгованості, пеня за грудень 2023 року становить 5336,75 грн. За січень 2024 року відповідачу нараховано до сплати аліменти в сумі 5336,75 грн., які платник аліментів вчасно не сплатив. Пеня за несплату аліментів за січень 2024 року становить 16223,72 грн. (5336,75 грн. х 1% х 304 (кількість днів прострочення з 01.02.2024 року по 30.11.2024 року). Разом з цим, оскільки сума пені не може бути більшою 100% заборгованості, пеня за січень 2024 року становить 5336,75 грн. За лютий 2024 року відповідачу нараховано до сплати аліменти в сумі 5336,75 грн., які платник аліментів вчасно не сплатив. Пеня за несплату аліментів за лютий 2024 року становить 14676,06 грн. (5336,75 грн. х 1% х 275 (кількість днів прострочення з 01.03.2024 року по 30.11.2024 року). Разом з цим, оскільки сума пені не може бути більшою 100% заборгованості, пеня за лютий 2024 року становить 5336,75 грн. За березень 2024 року відповідачу нараховано до сплати аліменти в сумі 5336,75 грн., які платник аліментів вчасно не сплатив. Пеня за несплату аліментів за березень 2024 року становить 13021,67 грн. (5336,75 грн. х 1% х 244 (кількість днів прострочення з 01.04.2024 року по 30.11.2024 року). Разом з цим, оскільки сума пені не може бути більшою 100% заборгованості, пеня за березень 2024 року становить 5336,75 грн. За квітень 2024 року відповідачу нараховано до сплати аліменти в сумі 1598,00 грн., які платник аліментів вчасно не сплатив. Пеня за несплату аліментів за квітень 2024 року становить 3419,72 грн. (1598,00 грн. х 1% х 214 (кількість днів прострочення з 01.05.2024 року по 30.11.2024 року). Разом з цим, оскільки сума пені не може бути більшою 100% заборгованості, пеня за квітень 2024 року становить 1598,00 грн. Згідно даних розрахунку заборгованості державного виконавця, за травень-вересень 2024 року аліменти відповідачем були сплачені. За жовтень 2024 року відповідачу нараховано до сплати аліменти в сумі 1610,00 грн., які останній вчасно не сплатив, але у листопаді 2024 року ним сплачено аліменти в сумі 3200,00 грн., що повністю покриває суму аліментних зобов`язань за жовтень та листопад 2024 року, ураховуючи також деякі переплати аліментів за період травень-вересень 2024 року. Оскільки в розрахунку заборгованості відсутні дані про те, якого числа у листопаді 2024 року було здійснено оплату в сумі 3200,00 грн., розрахування пені за несплату аліментів нарахованих за жовтень 2024 року не є можливим. Ураховуючи, що матеріалами справи підтверджується той факт, що 31.10.2023 року відповідачу стало відомо про наявність рішення суду щодо стягнення з нього аліментів, він мав погасити заборгованість, що виникла до цього часу, адже рішення суду першої інстанції набрало законної сили і його дія не припинялась на час перегляду справи в апеляційному порядку. Отже, на сукупний розмір заборгованості, що виникла з жовтня 2022 року по жовтень 2023 року включно і становить 64901,77 грн., починаючи з 01.11.2023 року по 30.11.2024 року має бути нарахована пеня. За вказаний період пеня становить 257011,00 грн. (64901,77 грн. х 1% х 396 - кількість днів прострочення з 01.11.2023 року по 30.11.2024 року). Разом з цим, оскільки сума пені не може бути більшою 100% заборгованості, за вказаний період сума пені дорівнює 64901,77 грн. Загальний розмір розрахованої судом пені становить 149653,56 грн. (19532,51 + 17878,11 +16223,72 +14676,06 + 13021,67 + 3419,72 + 64901,77). Разом з цим, оскільки сума пені не може бути більшою 100% заборгованості, пеня становить 93183,52 грн. (5336,75 + 5336,75 +5336,75 +5336,75 +5336,75 + 1598,00 + 64901,77). Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Оскільки позивачкою заявлено до стягнення суму пені в розмірі 92480,53 грн., саме така сума підлягає стягненню з відповідача, адже суд не має права виходити за межі позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved