Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-03 00:00:00

В обґрунтування\~вимог заявниця\~зазначає,\~що [INFO] померла її мама [PERSON] . Після її смерті у заявниці виникнула необхідність в оформленні спадкових прав на майно. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину заявниці було відмовлено, про що видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, у зв`язку з наявними розбіжностями в записах актів цивільного стану. У зв`язку з цим виникла необхідність встановити факт, що має юридичне значення, і тому заявниця звернулася до суду. В судовому засіданні заявниця та її представник підтримали заяву та пояснила про обставини, що описані вище. Заяву просили задоволити. Представник заінтересованої особи не з`явився в судове засідання. Згідно поданої заяви справу просить розглядати без її участі. Не заперечує щодо задоволення заяви. Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи суд вважає, що заява підлягає до часткового задоволення. Як встановлено в судовому засіданні, заявниця [PERSON] , [INFO] , все своє життя проживала разом із своєю матір`ю [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 30.11.2023 р., виданим виконавчим комітетом Городоцької сільської ради Рівненського району Рівненської області. Після смерті [PERSON] у заявниці виникла необхідність в оформленні спадкових прав на майно. У постанові про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 29.11.2024 року №1917/02-31 приватний нотаріус Рівненського районного нотаріального округу Дацюк Світлана Георгіївна зазначила, що у наданих документах, а саме: свідоцтво про смерть [PERSON] , свідоцтво про право особистої власності на домоволодіння, виданого 25.05.1988 року виконавчим комітетом Ровенської районної ради народних депутатів на ім`я [PERSON] , свідоцтво про народження [PERSON] , де в графі «матір» зазначено [PERSON] , свідоцтво про шлюб [PERSON] , у свідоцтві про право власності на спадковий житловий будинок існує розбіжність у написанні по батькові власника, тому неможливо надати правову оцінку та встановити факт родинних відносин спадкоємиці з спадкодавицею. Згідно довідки про коло спадкоємців від 06.11.2024 року №1740/02-14 встановлено, що єдиною спадкоємицею майна [PERSON] є її дочка [PERSON] . Так, як вбачається із свідоцтва про одруження [PERSON] серії [NUMBER] від 09.04.1966 року, відповідальною особою Обарівської сільської ради Рівненського району Рівненської області було використано російське написання найменування прізвища « [PERSON] » та по батькові « [PERSON] ». У свідоцтві про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 23.07.1967 року відповідальною особою Обарівської сільської ради Рівненського району Рівненської області було використано російське написання найменування прізвища « [PERSON] » та по батькові « [PERSON] ». У трудовій книжці [PERSON] також було використане російське написання найменування прізвища « [PERSON] » та по батькові « [PERSON] ». Також у рішенні Обарівської сільської ради Рівненського району Рівненської області від 17.10.2001 року №197 було використане російське написання найменування по батькові « [PERSON] ». В той же час, у свідоцтві про смерть, паспорті, пенсійному посвідченні [PERSON] вказується її українське найменування по батькові як « [PERSON] » та прізвище « [PERSON] ». Решта ж відомостей про дату народження ( [INFO] ) та місце народження (с. Обарів Рівненського району Рівненської області) матері заявниці в усіх із вище перелічених документах є ідентичними. У зв`язку із викладеними вище у заявниці виникла необхідність встановити факти, що мають юридичне значення. Заявниця просить встановити факт, що [PERSON] (згідно паспорту, свідоцтва про смерть) та [PERSON] ( [PERSON] ) (згідно свідоцтва про одруження, свідоцтва про народження, трудової книжки та рішення) є однією й тією ж особою, а заявниця є її дочкою. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] підтвердили про обставини, що описані вище. Відповідно до показань свідків, заявниця постійно проживала з своєю матір`ю [PERSON] в с. Обарів Рівненського району Рівненської області. У відповідності до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Стаття 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Згідно до п.6 ч.1ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до ч.2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.\~ Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Проаналізувавши наявні у справі докази суд дійшов висновку, що заява є обґрунтованою, але підлягає до часткового задоволення. Суд не може ухвалити рішення, яким визнати, що [PERSON] ( [PERSON] ) і [PERSON] є однією і тією ж самою особою. Тому у задоволенні заяви в цій частині слід відмовити. Щодо решти заяви то вона підлягає до задоволення.

Outcome: dismissed