Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-03 00:00:00

10.09.2024 р. [PERSON] звернулась до Святошинського районного суду м.Києва із заявою у якій просить оголосити [PERSON] , [INFO] померлим. В обгрунтування заяви вказує, що [PERSON] є її дідусем, на підставі рішення Артемівського районного суду м.Луганська від 25.08.2005 р. визнаний безвісти відсутнім. З того часу жодних відомостей щодо нього не надходило, а дії щодо його розшуку виявились безрезультатними. Як спадкоємиця першої черги після смерті свого батька [PERSON] звернулась до нотаріуса з метою оформлення спадщини. Однак, внаслідок відсутності актового запису про смерть [PERSON] виникли перешкоди в спадкуванні. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 18.09.2024 року заяву залишено без руху. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 21.10.2024 р. відкрито окреме провадження у справі. Заявник у судовому засіданні вимоги заяви підтримує та просить задовольнити. Заінтересована особа у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялась належним чином. Своєю заявою просить проводити розгляд справи за відсутності представника. Заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд доходить наступного висновку. Судом встановлені наступні обставини. Згідно свідоцтва про народження, виданого 06.10.2005 р. Артемівським відділом реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції, [INFO] народилась [PERSON] . Батьком дитини вказано [PERSON] , матір`ю [PERSON] . Згідно довідки від 29.05.2018 р. №3008-545954 [PERSON] є внутрішньо переміщеною особою та проживає за адресою: [ADDRESS] . [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується витягом нотаріуса Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори про реєстрацію в спадковому реєстрі. Згідно свідоцтва про народження, виданого 21.09.1977 р. Артемівським відділом РАЦС м.Ворошиловград, [PERSON] народився [INFO] . Батьком вказано [PERSON] , матір`ю [PERSON] . Рішенням Артемівського районного суду м.Луганськ від 25.08.2005 р. (ун.№2-4438/а) [PERSON] , 1953 р.н. визнаний безвісно відсутнім. Допитана в якості свідка у судовому засіданні заявниця повідомила, що до 2014 року разом із сім`єю проживала у м.Луганськ, ніколи не бачила свого дідуся [PERSON] . Їй відомо, що його визнано судом безвісно відсутнім. Відповідно до ст. 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті. Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється ЦПК України. Відповідно до ст. 47 ЦК України правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не мають права відчужувати протягом п`яти років нерухоме майно, що перейшло до них у зв`язку з відкриттям спадщини. Нотаріус, який видав спадкоємцеві свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, накладає на нього заборону відчуження. Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 9-2 Закону України "Про оперативно - розшукову діяльність", оперативно розшукова справа повинна бути закрита у разі смерті особи, щодо якої заведено оперативно-розшукову справу. Оголошення особи померлим має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася щодо правовідносин за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме. Рішення про оголошення фізичної особи померлою приймається судом за наявності таких підстав: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання; 2) відсутність відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона зникла безвісті за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку - протягом шести місяців. Особливості цієї категорії справ, є те що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущені смерті особи. Пункт 13 постанови Пленуму Верховного Суду України N 5від 31.03.95 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" звертає увагу суду на необхідність відрізняти оголошення особи померлою від встановлення факту смерті особи. Оголошення фізичної особи померлою це ствердження судовим рішенням припущення про смерть даної особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті. Встановлення факту смерті можливо, якщо суд на підставі незаперечних доказів ствердить, тобто доведе обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час, обставини, за яких настала смерть і факт неможливості реєстрації органом державної РАЦС факту смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав безвісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим. Згідно ст. 47 ЦК України правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не мають права відчужувати протягом п`яти років нерухоме майно, що перейшло до них у зв`язку з відкриттям спадщини. Нотаріус, який видав спадкоємцеві свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, накладає на нього заборону відчуження. При цьому, заявник повинен мати особисту цивільно-правову заінтересованість у зміні правового статусу особи, яку просить оголосити померлою. Як стверджує заявник, оголошення [PERSON] померлим необхідне їй для реалізації права на оформлення спадщини - частки спадкового майна. При цьому, системний аналіз вказаних вище норм законодавства України дозволяє дійти до висновку, що сама по собі відсутність відомостей про місце перебування фізичної особи протягом трьох років у місці її постійного проживання, не може бути підставою для оголошення цієї фізичної особи померлою. Суд повинен мати достатні належні та допустимі докази для встановлення обставин, на підставі яких можливо зробити вірогідне припущення про смерть громадянина. Вказану правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 6 листопада 2019 року у справі N 226/3053/18. Також суд наголошує, що метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи. Обов`язок доказування покладається на сторін, суд не може збирати докази за власною ініціативою. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Враховуючи наведене, саме на заявника покладений обов`язок доказування обставин, на підставі яких можливо зробити вірогідне припущення про смерть громадянина та оголосити його померлим на підставі належних, достовірних, достатніх та допустимих доказів. Заявником в ході судового розгляду надано достатньо доказів на підтвердження ймовірної смерті [PERSON] . Отже, з урахуванням того, що відомості про місце перебування [PERSON] відсутні, проведені заходи щодо його розшуку правоохоронними органами не дали позитивних результатів, за таких обставин, суд вважає, що його необхідно оголосити померлим, оскільки це дозволяє заявнику вирішити питання реалізації спадкових прав після смерті її батька [PERSON] . Окрім того суд роз`яснює, що у випадку, якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з`явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою. На підставі викладеного та

Outcome: approved