Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-13 00:00:00

04.02.2025 р. до Глухівського міськрайонного суду Сумської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» (надалі також позивач) до [PERSON] (надалі також відповідач), про стягнення заборгованості. Позивач посилається на те, що 10.10.2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем укладено договір № 4045761 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Договір укладений сторонами в електронному вигляді з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором «Х233». На умовах встановлених договором, ТОВ «Лінеура Україна» зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором.\~За взаємною згодою, сторони погодили наступні умови договору: відповідно до п. 1.2. тип кредиту - кредит, сума кредиту складає 7100,00 грн.; згідно п. 1.3 договору строк кредиту 360 днів: з 10.10.2023 року по 04.10.2024 року; періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів; процентна ставка відповідно до п.1.4.1 договору становить 2% в день та застосовується в межах строку кредиту.\~ Згідно п.4.1 договору сторони домовилися, що повернення (виплата) кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватиметься згідно з графіком платежів, крім випадку, визначеного в п.4.3 договору. На підставі погоджених умов, викладених в п. 2.1. договору ТОВ «Лінеура Україна» надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок фізичної особи за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) № [NUMBER] , яку відповідачем вказано особисто під час укладання договору.\~Відповідно до зазначених вище умов договору, ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання перед відповідачем виконало та надало йому кредит в сумі 7100, 00 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № [NUMBER] , емітовану банком АТ КБ «Приватбанк». ТОВ «Лінеура Україна» у період з 10.10.2023 року по 26.07.2024 р. включно, було нараховано проценти за користування грошовими коштами \~у сумі 36796,97 грн. Відповідачем здійснено оплати по тілу кредиту в розмірі 0,01 грн. та оплату процентів у сумі 3179,17 грн., що підтверджує волевиявлення відповідача на добровільне виконання умов договору. Оскільки відповідач не виконав свої зобов`язання за кредитним договором, то у нього станом на 26.07.2024 р. утворилась заборгованість у загальній сумі 40717,79 грн. Також зазначає, що 26.07.2024 р. ТОВ «Лінеура Україна», на підставі договору факторингу № 26/07/2024, за плату відступило ТОВ «Українські фінансові операції» право грошової вимоги до відповідача, а ТОВ «Українські фінансові операції» набуло грошової вимоги до відповідача. ТОВ «Лінеура Україна» повідомило відповідача про відступлення права вимоги, шляхом направлення відповідного повідомлення (SMS). Після укладення договору факторингу та переходу права вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки позивача, ні на рахунки первісного кредитора. Відповідач має заборгованість у загальному розмірі 50657,78 грн., яка складається із: суми заборгованості за по тілу кредиту у розмірі 7099,99 грн., нарахованих відсотків нарахованими первісним кредитором\~у розмірі 33617,80 грн., нарахованих відсотків ТОВ «Українські фінансові операції» за 70 календарних днів у розмірі 9939,99 грн. У зв`язку із вище вказаним позивач просив стягнути з відповідача на його користь вказану суму заборгованості, судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 10000,00 грн. 11.02.2025 р. суд відкрив провадження у цій справі і з урахуванням ч. 4 ст. 19 ЦПК України, вирішив її розглянути у порядку спрощеного провадження (а.с. 96-97). Сторони не подавали клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні. 12.02.2025 р. на зареєстровану адресу відповідача була направлена копія ухвали про відкриття провадження у справі із пропозицією направити до суду свій відзив на позов (а.с. 98). 21.02.2025 р. відповідач отримав копію ухвали про відкриття провадження у справі, проте відзиву на позов, в установлений судом строк, не подав. Розглянувши наявні у справі документи і матеріали, суд встановив наступне. Судом встановлено, що 10.10.2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено договір № 4045761 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який відповідачем підписано з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором «Х233» (а.с. 67-79). Згідно умов даного договору ТОВ «Лінеура Україна» надає відповідачу кредит у сумі 7100, 00 грн., строк кредиту 360 днів, стандартна процентна ставка становить 2,00% в день та застосовується в межах всього строку кредиту, вказаного в п. 1.3 цього договору. Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою за весь строк кредиту 32646,25 % річних. Позивачем до позовної заяви долучено копію паспорту споживчого кредиту від 10.10.2023 року підписану відповідачем з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором «Х233», в якій міститься інформація про основні умови кредитування, інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту та інша інформація (а.с.62-65). 10.10.2023 року ТОВ «Універсальні платіжні рішення», за допомогою системи іPay.ua., перераховано відповідачу грошову суму 7100,00 грн. на картку № [NUMBER] у безготівковому порядку, що підтверджено листом директора ТОВ «УПР» вих. № 279-2607 від 26.07.2024 року (а.с. 85). Наданою 03.03.2025 р. АТ КБ «Приватбанк» інформацією від 25.02.2025 р. стверджується, що банківська картка № [NUMBER] належить [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] . Таким чином, факт укладення кредитного договору та використання відповідачем кредитних коштів є доведений. Судом також встановлено, що 26.07.2024 року між ТОВ «Українські фінансові операції» та ТОВ «Лінеура Україна» було укладено договір факторингу № 26/07/2024, відповідно до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» відступило ТОВ «Українські фінансові операції» право вимоги до позичальників, в тому числі, за кредитним договором № 4045761 від 10.10.2023 pоку, укладеним між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] (а.с. 31-35). ТОВ «Лінеура Україна» повідомило відповідача про відступлення права вимоги, шляхом направлення відповідного повідомлення (SMS) (а.с. 42,44). Відповідно до копії витягу з Реєстру боржників від 24.07.2024 р. до Договору факторингу №26/07/2024 від 26.07.2024 року, ТОВ «Українські фінансові операції» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 4045761 від 10.10.2023 pоку в сумі 33617,80 грн., з яких: заборгованість за основною сумою боргу становить 7099,99 грн., сума заборгованості за відсотками складає 33617,80 грн. (а.с. 82). Згідно з наданим ТОВ «Лінеура Україна» розрахунком, заборгованість відповідача перед позивачем становить 50657,78 грн., яка складається із: суми заборгованості за по тілу кредиту у розмірі 7099,99 грн., нарахованих відсотків у розмірі 33617,80 грн. (а.с.56-61). Оскільки станом на дату укладення договору факторингу від 26.07.2024 р. № 26/07/2024, строк дії договору № 4045761 від 10.10.2023 р. не закінчився, тому позивачем у період з 26.07.2024 р. по 04.10.2024 р., тобто за 70 календарних днів, у межах погодженого строку надання кредиту (п.1.3. договору), нараховані відсотки за стандартною процентною ставкою у розмірі 9939,99 грн. Дослідивши усі докази в їх сукупності, та беручи до уваги документально підтверджені доводи позивача, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні договірні цивільні правовідносини, за якими позивач зобов`язався надати та надав грошові кошти (кредити) у розмірі та на умовах, встановлених договором, а відповідач зобов`язався повернути кредити та проценти за користування кредитами, однак у повному обсязі та вчасно свої зобов`язання не виконав. Згідно ст. ст.\~526,\~530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною першою\~статті 525 ЦК України\~встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.\~Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч.1\~ст. 625 ЦК України).\~За змістом ст. ст.\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до\~ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ч. 1\~ст. 638 ЦК України,\~істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Загальні правила щодо форми договору визначено\~ст. 639 ЦК України, згідно якої договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Відповідно до\~ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~передбачено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.\~Отже, положення\~Закону України «Про електронну комерцію»\~передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до\~ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.\~ Згідно\~ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. У відповідності до положень\~ст. 1046 ЦК України,\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтями 1048 та 1049\~ЦК України\~визначено що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно положень ст. ст.\~1077,\~1078 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової кошти вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених\~статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу.\~ Відповідно до ст. 513 ЦК України\~правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові . Зі змісту ч. 1 ст. 207 ЦК України\~вбачається, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, а також якщо він підписаний його стороною (сторонами). З огляду на викладене, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, а також і те, що відповідачем будь-яких доказів на спростування вказаних обставин суду надано не було, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а тому вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в сумі 50657,78 грн. Також на підставі\~ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн. Крім того, позивачем понесені витрати, пов`язані з наданням правничої допомоги у розмірі 10000, 00 грн.\~ Відповідно до п. 1 ч. 3\~ст. 133 ЦПК України\~до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 2\~ст. 137 ЦПК України\~за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до\~ч.\~ч.\~4,\~5\~ст.137\~ЦПК України\~розмір витрат\~на оплату\~послуг адвоката\~має бути\~співмірним із: 1)\~складністю справи\~та виконаних\~адвокатом робіт\~(наданих\~послуг); 2)\~часом,\~витраченим адвокатом\~на виконання\~відповідних робіт\~(надання\~послуг); 3)\~обсягом наданих\~адвокатом послуг\~та виконаних\~робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. З матеріалів справи вбачається, що між ТОВ «Українські фінансові операції» в особі директора [PERSON] та адвокатом Дідухом Є.О., укладено договір про надання юридичних послуг № 01/08/2024-А від 01.08.2024 року.\~Відповідно до Акту приймання-передачі наданих послуг № 4045761 до договору №01/08/2024-А про надання юридичних послуг від 01.08.2024 року, сторони погодили надання наступних правових (юридичних послуг) між товариством та адвокатом про стягнення заборгованості з [PERSON] , підготовка та подача позовної заяви, вартість наданих послуг 10000, 00 гривень та детальний опис робіт (наданих послуг) № 4045761 від 11.12.2024 р. (а.с.24-25,81, 91). Отже, згідно положень ст. ст.\~133,\~137,\~141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правову допомогу в розмірі 10000, 00 грн., адже такі витрати підтверджено документально і клопотань про їх зменшення у зв`язку з їх неспівмірністю від відповідача не надходило. На підставі викладеного та відповідно до ст.ст. 509, 526, 527, 530, 611, 626, 628, 638, 1048, 1049, 1054 ЦК України,

Outcome: approved