Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та на утримання матері до досягнення дитиною трьох років. В обґрунтування позову зазначила, що вони з відповідачем проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Від даних шлюбних відносин, [INFO] в сторін народився син - [PERSON] . З 24.08.2024 року сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Малолітній син [PERSON] проживає з позивачем, перебуває на її повному утриманні. В даний час позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, джерел доходу, крім соціальних виплат по догляду за дитиною, не має. Вказала, що відповідач жодної матеріальної допомоги на її утримання та утримання дитини добровільно не надає, хоча є працездатним, має стабільний дохід. Прохала стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 4500 грн. щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття та аліменти на власне утримання до досягнення дитиною 3-річного віку в розмірі 3000 грн. щомісяця, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення сином трьох років. Ухвалою судді Полтавського районного суду Полтавської області від 23.10.2024 року відкрито провадження по даній цивільній справі та призначено судове засідання з викликом сторін. Ухвалою суду від 15.01.2025 року витребувано з Головного управління ДПС у Полтавській області інформацію щодо доходів ФОП [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) за 2024 рік. Зобов`язано відповідача [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) надати суду інформацію про його матеріальний стан (заробіток/доходи, рухоме або нерухоме майно). В судовому засіданні представник позивача - адвокат Ваніна Ю.А. позовні вимоги позивача підтримала, прохала їх задовольнити. Позивач в судове засідання не з`явилася. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, у зв?язку з тим, що між ним та позивачем [PERSON] неприязні відносини. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено,що сторони по справі перебували у фактичних шлюбних відносинах. Від даних відносин у сторін [INFO] народився син - [PERSON] , який проживає з матір`ю та знаходиться на її утриманні. (а.с.9,31). Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору, [PERSON] , в серпні 2024 року від управління соціального захисту населення Подільської районної у м.Полтаві ради отримала кошти в розмірі 19729 грн., у вересні 2024 року кошти в розмірі 860 грн. (а.с.48). З інформаційної довідки Державної податкової служби України Головного управління ДПС у Полтавській області від 11.02.2025 року вбачається, що згідно поданої ФОП [PERSON] податкової декларації платника єдиного податку-фізичної особи -підприємця за 2024 рік, загальна сума доходу за звітний (податковий) період складає 1189001,23 грн. (а.с.63). Згідно із Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 17.11.2015 року відповідач [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] , на підставі договору дарування від 17.11.2015 року. (а.с.66,67). Згідно із витягу з Державного реєстру речових прав від 10.12.2024 року, відповідач [PERSON] є власником 14/25 частини будинку [ADDRESS] , на підставі договору дарування від 10.12.2024 року. (а.с.69-71). Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, серія [NUMBER] , [PERSON] є власником транспортного засобу Dacia Lodgy,2012 року випуску. (а.с.72). Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, серія [NUMBER] , [PERSON] є власником транспортного засобу Toyota Land Cruiser, 2001 року випуску. (а.с.73). Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб -платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору за період з І кварталу 2024 року по 4 квартал 2024 року, дохід [PERSON] за січень 2024 року склав 20 000 грн. та 3600 грн., за травень 2024 року - 3200 грн., за червень - 237,64 грн., за вересень 2024 року - 17200 грн., а всього - 44237,64 грн., та за весь звітний період як фізична особа - підприємець отримав кошти в розмірі 1189001,23 грн. (а.с.74,75). Відповідно до ст.ст. 141, 155, 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, проживання батьків окремо від дитини не звільняє їх від обов`язків щодо дитини. Статтями 8, 11 ЗУ «Про охорону дитинства» визначено, що батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Окрім того, ратифікувавши у 1991 році Конвенцію про права дитини 1989 року, Україна прийняла на себе міжнародно-правові зобов`язання по здійсненню міжнародних стандартів прав дитини, відповідно з якими вона повинна забезпечити добробут, охорону здоров`я, житло, освіту для кожної дитини без будь-якої дискримінації, забезпечити якнайкраще здійснення інтересів і прав дитини в усіх сферах суспільного життя. Норми цієї Конвенції, відповідно до ст.9 Конституції України 1996 р., діють як складова національного законодавства України з 27 вересня 1991 року, тобто з часу її ратифікації Україною. Відповідно до ст. ст.180-181СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у разі недосягнення згоди між батьками щодо їх участі у витратах на утримання дитини, суд своїм рішенням визначає розмір аліментів на утримання дитини. Зі змісту зазначених норм закону вбачається, що обов`язок по утриманню дитини є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, при цьому обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Достатність рівня забезпечення дитини оцінюється виходячи з участі в цьому обох батьків, частка яких є рівноцінною. За змістом ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК. При цьому суд враховує вимоги ст. 8 Закону України „Про охорону дитинства щодо права кожної дитини на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Стосовно вимоги про стягнення аліментів на утримання [PERSON] до досягнення дитиною трьох років, суд зазначає, що згідно з ч.1 ст.80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 листопада 2020 року у справі № 523/2927/18 (провадження № 61-13820св19) зазначено, що визначення способу (в твердій грошовій сумі чи частці) залежить тільки від вибору одержувача аліментів. Відповідно до ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Відповідно до частини другої ст.91 цього ж Кодексу, жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої-четвертої статті 84 та статей 86 і 88 СК України. Тлумачення частини другої статті 84, частини другої статті 91 Кодексу свідчить, що для виникнення права на утримання потрібна сукупність таких умов: проживання з жінкою (чоловіком) дитини, яка не досягла трьох років; походження дитини від жінки, чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою (кровне споріднення) або наявність між ними іншого юридичного значущого зв`язку (усиновлення); можливість другої сторони надавати матеріальну допомогу. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів. Малолітній [PERSON] , [INFO] , проживає разом з матір`ю [PERSON] . (а.с.31). В добровільному порядку відповідач [PERSON] матеріальну допомогу матері дитини, з якою вона проживає, не надає. Відсутні будь-які підстави вважати, що відповідач не має можливості надавати матеріальну допомогу малолітньому сину [PERSON] та позивачу [PERSON] . Суд, враховуючи обставини, передбачені ст.84, 182 СК України, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я, матеріальний, сімейний стан відповідача, який є працездатною особою, на його утриманні інші особи не перебувають, вважає, що [PERSON] в змозі надавати аліменти на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій формі в розмірі 4500 грн., щомісячно, до досягнення повноліття, починаючи з дня пред`явлення позову та на утримання позивача [PERSON] в твердій грошовій формі в розмірі 3000 грн., щомісячно, до досягнення дитиною трьох років. Стаття 201 СК України передбачає, що до правовідносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статті 191 цього Кодексу, в якій зазначено, що аліменти присуджуються від дня пред`явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню. Щодо розподілу судових витрат, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Судом встановлено, що 09.10.2024 року між адвокатом Ваніною Ю.А. та позивачем [PERSON] укладений договір про надання правової .допомоги. (а.с. 16,17). Згідно квитанції №б/н, позивач [PERSON] сплатила адвокату кошти в розмірі 2000 грн. згідно договору від 09.10.2024 року про надання правової допомоги. (а.с.15). За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Тому суд, враховуючи, що позов задоволено повністю, враховуючи обґрунтованість розміру понесених витрат, а також критерій розумності їх розміру, приймаючи до уваги конкретні обставини справи, її складність, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, приходить до висновку, що витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000 грн. підлягають задоволенню. Витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, згідно ст. 141 ЦПК України . Позивач при зверненні до суду судовий збір не сплачувала, тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1211,20 грн, враховуючи заявлені позовні вимоги. На підставі викладеного та

Outcome: approved