Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-05 00:00:00

І. Виклад позиції позивача та відповідача. 06 серпня 2024 року представник позивача через систему «Електронний суд» звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу за спожиті послуги з постачання електричної енергії, у якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за спожиту електричну енергію за період з травня 2021 року по січень 2022 року(включно) в розмірі 12160,24 грн. та судові витрати. В обґрунтування вимог позивач зазначив, що між постачальником електричної енергії та споживачем укладено договір користування електричною енергією. За цим договором енергопостачальник бере на зобов`язання постачати споживачеві електричну енергію, а споживач зобов`язуєтеся оплачувати одержану електричну енергію за обумовленими тарифами (цінами) у те передбачені цим договором. Позивач надавав відповідачу послуги з постачання електричної енергії за адресою: [ADDRESS] . Розрахунки населенню за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі фактичних показань приладів обліку. Розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електричної енергії є календарний місяць. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну, знімання показань приладів обліку проводиться споживачем щомісяця. Однак [PERSON] взятих на себе зобов`язань належним чином не виконала та не сплачувала за спожиту електричну енергію, внаслідок чого заборгованість перед ТОВ «ХОЕК», за період з травня 2021 р. по січень 2022 р. (включно)складає 12\~160,24 грн. В добровільному порядку відповідачем борг не відшкодовано, що змусило позивача звернутися до суду з вказаним позовом. Відповідач відзиву на позов не подав, був належним чином повідомлений про судовий розгляд справи. ІІ. Процесуальні дії суду у справі. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 29.08.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У справі призначено судове засідання. Представник позивача в судове засідання не з`явився, через систему «Електронний суд» надав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. У судове засідання у час призначений для розгляду справи за суттю, відповідач повторно не з`явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, зокрема шляхом направлення судових повісток про виклик за відомим суду зареєстрованим у встановленому законом порядком місцем його проживання, відому суду електронну адресу, опублікування оголошень на офіційному веб-сайті судової влади України: https://court.gov.ua/unknown/sud2125. Як передбачено п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно висновків Європейського суду з прав людини, зазначеного у рішенні у справі «Вячеслав Корчагін проти Росії» №12307 - учасник справи, що повідомлений за допомогою пошти за однією із адрес, за якою він зареєстрований, але ухилявся від отримання судової повістки. Тому йому повинно було бути відомо про час і місце розгляду справи. Він також міг стежити за ходом його справи за допомогою офіційних джерел, таких як веб-сторінка суду. Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, враховуючи згоду представника позивача про розгляд справи у його відсутності у заочному порядку із ухвалення рішення при заочному розгляді справи на підставі поданих позивачем документів та повторної неявки у судове засідання належним чином повідомленого про день, час та місце судового розгляду справи відповідача і відсутності будь-яких заяв від нього, суд постановив розглянути справу за відсутності учасників справи із ухваленням заочного рішення, крім того, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено ст. 279 ЦПК України. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались. ІІІ. Фактичні обставини справи, встановлені судом та зміст правовідносин. Судом встановлено, що з 01.01.2019 року між ТОВ «ХОЕК» та [PERSON] укладено публічний договір №37025138 про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, за умовами якого позивач є постачальником електроенергії, яку надає відповідачу, а відповідач зобов`язаний оплачувати її відповідно показів лічильника за встановленими тарифами. За інформацією отриманою судом з відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання територіального органу ДМС України в Херсонській області та відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг Херсонської міської ради відповідач зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] не значиться. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно отриманої на запит суду №1175457 від 06.03.2025 року відомості про те, що [PERSON] належить будинок [ADDRESS] не підтверджено. Судом встановлено, що [PERSON] є споживачем послуг з надання електропостачання в житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , постачальником якої є ТОВ «ХОЕК», що підтверджується випискою з особового рахунку № [NUMBER] . Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] є споживачем послуг з надання електропостачання в житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , які надає ТОВ «ХОЕК», що підтверджується у тому числі і договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладеним між ТОВ «ХОЕК» та [PERSON] . Як вбачається з наданого позивачем розрахунку по особовому рахунку № [NUMBER] [PERSON] зобов`язання по сплаті за послуги енергопостачання не виконує, у зв`язку із чим заборгованість перед ТОВ «ХОЕК» за період з травня 2021 року по січень 2022 року(включно) складає 12\~160,24 грн. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 07.06.2024 року ТОВ «ХОЕК» відмовлено у видачі судового наказу про стягнення з [PERSON] заборгованості за спожиту електричну енергію за період з травня 2021 року по січень 2022 року(включно). ІV. Оцінка Суду. Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 12 частини третьої статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів. Правовідносини з постачання фізичним особам електричної енергії регулюються ст.714 ЦК України, Законами України «Про захист прав споживачів», ст.ст. 56-58, 77 Закону України «Про ринок електричної енергії», Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14 березня 2018 року, та методикою визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією (далі - Методика), затвердженою постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 04.05.2006 року № 562, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 04.07.2006 року за № 782/12656. Статтею 714 ЦК України визначено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Частиною 1 ст. 56 Закону України «Про ринок електричної енергії» передбачено, що постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. 14.06.2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Херсонська обласна енергопостачальна компанія»(далі «ХОЕК») отримало ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії споживачам, яка видана державним Регулятором Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг України, крім того ТОВ «ХОЕК» визначений постачальником універсальних послуг на території Херсонської області. Згідно п. 3 ч. 1. ст. 57 Закону України «Про ринок електричної енергії», електропостачальники мають право на своєчасне та в повному обсязі отримання коштів за продану електричну енергію та послуги з постачання електричної енергії відповідно до укладених договорів. Відповідно до п.1 ч. 3 ст.58 Закону України «Про ринок електричної енергії», споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів. Згідно ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно з вимогамист.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Положення ст.530ЦК України визначають, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк. Недотримання вимог договору сторонами призводить до порушення зобов`язань. ч.1 ст. 714 ЦК України передбачено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Відповідно до частин 3 та 4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідач доказів належного виконання своїх зобов`язань за договором та сплати коштів за надані послуги не представив, доказів пред`явлення позивачу претензій та зауважень щодо якості наданих послуг, суду не надав, відповідно доводи позивача не спростував. Відповідно до вимог ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті за правилами ч.2 ст.43 ЦПК України покладається на осіб, які беруть участь у справі та які розпоряджаються своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Аналіз досліджених судом доказів, наданих позивачем, які є належними, допустимими та достатніми, свідчить про обґрунтованість та доведеність позовних вимог на предмет існування заборгованості відповідача перед позивачем за послуги з користування електричною енергією. Суд враховує, що відповідачем відзиву на позов та доказів на спростування позовних вимог суду не надано. Отже, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, а розрахунки доведеними позивачем, та приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суму заборгованості за користування електричною енергією за період з травня 2021 року по січень 2022 року(включно) у розмірі 12\~160, грн. 24 коп. V. Заходи забезпечення позову (заяви). Заходи забезпечення позову (заяви) судом не застосовувалися. VI. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до статті 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача судовий збір, витрати по сплаті якого понесені позивачем і документально підтвердженні. Зокрема, згідно платіжної інструкції №7857 від 18.07.2024 року позивачем сплачено 2180,16 грн. судового збору, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування судового збору.

Outcome: approved