Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 17 серпня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис № 888. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 17 серпня 2012 року позивач та відповідач уклали шлюб, у шлюбі у сторін народився син [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя у позивача з відповідачем не склалося, тривалий час проживають за різними адресами, спільним побутом не пов`язані, шлюб існує лише формально, спроби примирення не дали бажаних результатів, подальше збереження шлюбу суперечитиме його інтересам. Ухвалою суду від 07 лютого 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 27 лютого 2025 року. Ухвалою суду від 27 лютого 2025 року розгляд справи відкладено на 13 березня 2025 року. Позивач у судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи без участі позивача. У клопотанні вказує, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, щодо винесення заочного рішення у справі не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву у якій вказала, що позовні вимоги визнає, не заперечує щодо розірвання шлюбу укладеного між нею та позивачем, розгляд справи просить провести за її відсутності. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, суд встановив наступне. 17 серпня 2012 року [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) зареєстрували шлюб, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції зроблено відповідний актовий запис №888, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 17 серпня 2012 року. [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Матеріали справи не містять доказів наявності спору між сторонами щодо визначення місця проживання дитини та з приводу поділу спільного майна. У ч.1 ст.24 СК України зазначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 1, 4 ст.55 СК України передбачено, що дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік зобов`язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім`ї. Відповідно до частин 3, 4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст.110 СК України). Згідно з ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу (ч.2 ст.114 СК України). Встановивши, що розлад подружніх стосунків сторін носить стійкий характер, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. Оскільки в даній справі має місце визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, згідно приписів ч.1 ст.142 ЦПК України, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Outcome: approved