Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-12 00:00:00

позивач звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи його тим, що позивач [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою [PERSON] з 24.11.2007 по 26.08.2016. Від даного шлюбу у сторін є донька [PERSON] , [INFO] . Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 26.08.2016 шлюб розірвано, дитину залишено проживати з матір`ю. На підставі судового наказу від 20.08.2018 у справі № 345/3333/18 з позивача стягуються аліменти на утримання дочки у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. У травні 2024 року відповідачка виїхала за межі України, де перебуває по даний час і найближчим часом повертатися в Україну не планує. З кінця серпня 2024 року дочка за власним бажанням проживає з позивачем (спочатку вони проживали в орендованій квартирі за адресою: [ADDRESS] , а з листопада 2024 року вони проживають за адресою: [ADDRESS] ). Після того, як дочка почала проживати з позивачем, вона повністю знаходиться на його утриманні та вихованні. Позивач зазначає, що наявність судового наказу про стягнення з нього аліментів порушує його майнові права та інтереси. У зв`язку з цим просить суд припинити стягнення з нього на користь відповідачки аліментів на утримання доньки [PERSON] , які стягуються на підставі судового наказу Калуського міськрайонного суду від 20.08.2018 у справі № 345/3333/18, з дати подачі даного позову. Ухвалою від 13.02.2025 прийнято до розгляду та відкрито провадження в справі, призначено підготовче судове засідання, встановлено відповідачу термін для надання відзиву, а також витребувано з Державної прикордонної служби інформацію про перетин кордону відповідачкою. У підготовче судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, однак його представник адвокат Яцків М.В. подав суду заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача, зазначивши, що позовні вимоги підтримує повністю (а.с.23). Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак подала суду заяву про розгляд справи без її участі. В заяві зазначено, що викладене в позовній заяві відповідає дійсності. 06.05.2024 відповідачка виїхала закордон і найближчим часом повертатися не має можливості. З серпня 2024 донька проживає зі своїм батьком [PERSON] , який забезпечує її всім необхідним. Відповідачка позов визнає повністю (а.с.20). Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. \~ \~ \~ \~ Згідно абз.3 п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Зважаючи на те, що відповідач по справі визнала вимоги позивача і це визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у відповідності до частини четвертої статті 206 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у справі доказів та ухвалити рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступних висновків. Відповідно дост.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання, або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно дост.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1ст. 8 Закону України\~«Про охорону\~дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч.2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання. Згідно ст.\~180\~СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної\~Ради України\~№ 789-ХІІ\~від 27\~лютого 1991\~року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 179\~СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Відповідно до Закону, батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Положеннями частин другої та третьої статті 181\~СК України визначено, що за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Відповідно до п.17 постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. Згідно із ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267 - 271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. З аналізу статей \~267\~-\~271\~СК України вбачається, що припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад, мати дитини, не витрачає отримувані нею аліменти на дитину, або ж у випадку, коли дитина з певного часу перебуває на утриманні іншого з батьків, з якого вже стягуються аліменти. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів матері дитини. При цьому обов`язок батька платника аліментів утримувати дитину не припиняється. З наведеного слідує, що факт проживання дитини з батьком, з якого стягуються аліменти на користь матері на її утримання, є істотною обставиною для звільнення позивача від сплати аліментів. Сімейний кодекс\~України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3ст. 181 СК України) та не підстави припинення сплати аліментів. Стаття 192\~СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а ст.\~273\~СК України додатково вказує на підстави припинення виплати аліментів. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.\~192\~СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями ст.\~273\~СК України має на меті скасування їх присудження. Відповідно ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. При вирішенні цього спору суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16), відповідно до якого за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. Окрім того, як зазначено в Постанові Верховного Суду від 29 червня 2022 року у справі №596/826/21-ц щодо звільнення від сплати аліментів, з урахуванням предмета цієї категорії спорів (припинення стягнення аліментів на утримання дітей), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час вирішення спору судом та ухвалення рішення у справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником. Нарахування аліментів за період, коли дитина не проживала з матір`ю, суперечить цільовому призначенню аліментів, за рахунок яких утримується дитина. Зміна фактичних обставин після ухвалення судом рішення про стягнення аліментів, а саме: встановлення судом факту проживання дитини з іншим з батьків, а не з тим, на чию користь стягуються аліменти, є тією істотною обставиною, яка в розумінні частини другої статті 197\~Сімейного кодексу\~України може бути підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами платника аліментів. Рішення про звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами повинно також відповідати найкращим інтересам дитини. Висновки щодо застосування указаних норм матеріального права викладені у постановах Верховного Суду від 21 липня 2021 року у справі № 477/1165/20, від 03 лютого 2021 року у справі № 125/2525/18, від 26 грудня 2019 року у справі № 219/6287/17, від 26 вересня 2019 року у справі № 760/32225/18, від 27 лютого 2019 року у справі № 307/1186/17. У зв`язку із зазначеним, з урахуванням предмета цього спору в частині припинення стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час звернення до суду з позовом і розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником. В судовому засіданні встановлено наступне. Позивач [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою [PERSON] з 24.11.2007 по 26.08.2016 (а.с.6). Від даного шлюбу у сторін є донька [PERSON] , [INFO] (а.с.7). Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 26.08.2016 шлюб розірвано, дитину залишено проживати з матір`ю (а.с.6). На підставі судового наказу Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 20.08.2018 у справі № 345/3333/18 з позивача стягуються аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття (а.с.8). Станом на 01.11.2024 заборгованості зі сплати аліментів немає (а.с.9). 06.05.2024 відповідачка виїхала за межі України, інформації про її повернення в Україну станом на 13.02.2025 немає (а.с.17, 18). Згідно акту від 22.01.2025 про проживання особи без реєстрації місця проживання, який складений ТОВ «Управляюча компанія «Комфорт-Дім», з листопада 2025 року [PERSON] з донькою [PERSON] проживають за адресою: [ADDRESS] (а.с.10). Як зазначено в характеристиці на ученицю 11 класу Пійлівського ліцею [PERSON] (характеристика видана директором ліцею 29.01.2025), мати [PERSON] перебуває за межами України; батько [PERSON] цікавиться навчанням дитини, відвідує батьківські збори, приділяє увагу вихованню та навчанню дочки (а.с.11). Також суд враховує той факт, що відповідачка позов визнала. Відтак,\~враховуючи загальні\~принципи регулювання\~сімейних відносин,\~способи захисту\~сімейних прав,\~судову практику,\~що склалася\~при вирішенні\~аналогічних справ,\~суд вважає\~за необхідне\~захистити порушене\~право позивача\~шляхом припинення\~примусового стягнення\~на користь\~відповідачки аліментів\~на утримання\~доньки,\~які стягуються\~на підставі судового наказу Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 20.08.2018 у справі № 345/3333/18. Тобто позов слід задовольнити На підставі наведеного та

Outcome: approved