Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-10 00:00:00

До Суворовського районного суду м. Одеси звернулася [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , в якій просила визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна №Н-00288/98 від 06 березня 1998 року укладений на Одеській Муніципальній Біржі та зареєстрованого в КП «ОМБТІ та РОП» від 09.03.1998 року в реєстраційній книзі за №63-стр.175-кн.268пр.. Позов мотивується тим, що 06 березня 1998 року на [PERSON] між [PERSON] та [PERSON] , яка діяла від свого імені та в інтересах неповнолітнього сина [PERSON] , укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна №Н-00288/98. При зверненні до нотаріальної контори для укладення договору дарування, позивач отримала усну відмову в зв`язку з неможливістю вчинення нотаріальної дії щодо квартири, договір купівлі-продажу якої не посвідчено нотаріально. Посилаючись на те, що позивач по справі не має можливості розпорядитися своїм майном, так як договір\~купівлі-продажу нерухомого майна від 06 березня 1998 року, нотаріально не посвідчений, позивач звернулася з даним позовом. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 31.07.2024 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі в порядку загального позовного провадження з повідомленням сторін. Роз`яснено відповідачу право подати відзив на позов відповідно до положення ст. 178 ЦПК України. В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи у відсутність сторони позивача, позовні вимоги задовольнити, не заперечували проти заочного розгляд справи. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, повідомлялися про дату, час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку. На адресу суду повернулися конверти із рекомендованими повідомленнями із позначкою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до п. 4 ч. 8\~ст. 128 ЦПК України\~днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. За таких обставин, враховуючи, що судом судові повістки про виклик відповідачів в судове засідання направлялися за адресою зареєстрованого у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача, однак на адресу суду повернулися поштові конверти із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», суд вважає відповідачів належним чином повідомленими та можливим, за згодою представника позивача, розглянути справу на підставі наявних доказів, заочно, відповідно до\~статті 280 ЦПК України. Згідно положень ч. 3 ст.\~211\~ЦПК\~України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. \~Відповідно до положень ч. 1 ст.\~223\~ЦПК\~України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У відповідності до положень ч. 2 ст.\~247\~ЦПК\~України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановивши факти і відповідні їм правовідносини, дійшов наступного. 06.03.1998 року на Одеській Муніципальній Біржі між [PERSON] та [PERSON] , яка діяла від свого імені та від імені свого неповнолітнього сина [PERSON] , укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна №Н-00288/98, а саме квартири розташованої за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 51,02 кв.м., житловою площею 30.7 кв.м. Квартира, що розташована за адресою : [ADDRESS] , продана за 12\~186,00 грн., які отримані продавцем до підписання договору, і її новим власником стала [PERSON] . В п.8 Договору зазначено, що відповідно до ст. 227 ЦК України даний договір підлягає реєстрації в МБТІ м. Одеси на ім`я [PERSON] .. Крім того, у договорі зазначено, що він подальшому нотаріальному посвідченню не підлягає. Договір купівлі-продажу зареєстрованого в КП «ОМБТІ та РОП» від 09.03.1998 року в реєстраційній книзі за №63-стр.175-кн.268пр. (а.с.13-15). Враховуючи те, що правовідносини між сторонами виникли під час дії Цивільного кодексу України 1963 року, тому мають регулюватися саме його нормами. Відповідно до ст. 153 ЦК Української РСР 1963 року, договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Згідно ст. 15 Закону України «Про товарні біржі» № 1957 XII від 10 грудня 1991 року в редакції, яка діяла на час укладення договору купівлі продажу в 1995 році, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягали нотаріальному посвідченню. Угода вважалась укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Відповідно до ч.2 ст. 47 ЦК УРСР, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, яка потребує нотаріального посвідчення, а інша ухиляється від нотаріального посвідчення угоди, суд вправі за вимогою виконавчої сторони визнати угоду дійсною. В цьому разі подальше нотаріальне посвідчення угоди не потребується. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Судом встановлено, що з підстав недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину нікчемним є тільки правочини, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню. У зв`язку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених статтями 218 та 220 ЦК України. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядаю справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що між сторонами дійсно був укладений договір купівлі продажу квартири, що розташована за адресою : [ADDRESS] , та всі істотні умови даного договору сторонами були виконані. При вчиненні правочину дії сторін були спрямовані на встановлення цивільних прав та обов`язків, перехід права власності, всі сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, мали вільне волевиявлення, що відповідало внутрішній волі на досягнення наслідків, а саме купівлі продажу квартири, правочини були реальними і вчинені у формі, дозволенній чинним законодавством України на той час. При таких обставинах, суд вважає, що позовні вимоги правомірні, підтверджені нормами ст. 47 ч.2 ЦК України в редакції 1963 року, що регулювала дані правовідносини на час укладення договору купівлі продажу і підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1\~ст.321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. В силу ч.1\~ст.328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ч.3\~ст. 334 ЦК України\~право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору не посвідченого нотаріально дійсним. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожному доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. У зв`язку з тим, що можливість нотаріального посвідчення угоди втрачена, враховуючи неможливість вирішення цього питання в іншому порядку, ніж судовому, суд приходить до висновку про необхідність захисту прав позивача шляхом задоволення позову.

Outcome: approved