Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-11 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд iз позовною заявою до Сторожинецької міської ради та [PERSON] про визнання протиправним та скасування рішення, про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності, про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право на спадщину за заповітом, про визнання права власності, посилаючись на те, що 22 кевітня 2020 року вона звернулась до Сторожинецького районного суду Чернівецької області з позовом та просила суд скасувати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, що видане 16 траня 1989 року державним нотаріусом Сторожинецької державної нотаріальної контори в частині оформлення права власності на житлового будинку літ.»А», сараїв літ. «Б.В.Г.», криниці № 1, огорожі № 2, що по [ADDRESS] та ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності на вказане майно, мотивуючи свої вимоги тим, що спірний будинок входить до майна колгоспного двору і вона вважала, що частка в будинку належить їй, як5 члену колгоспного двору. \~ \~ \~ \~В задоволенні її позову суд відмовив рішенням від 19.10.2020 року, яке змінено постановою Чернівецького апеляційного суду від 19.02.2021 року в мотивувальній частині рішення. \~ \~ \~ \~Однак позивач, не зважаючи на вказані судові рішення, вважає що вона має право на вказане будинковолодіння виходячи з того, що її батьками були [PERSON] та [PERSON] . При цьому 31 березня 1950 року [PERSON] на підставі рішення народного суду м. Сторожинець від 17 жовтня 1949 року отримав свідоцтво № [NUMBER] про право власності на будівлю та сараї які знаходились по [ADDRESS] . [INFO] її батьоко помер і після його смерті відкрилась спадщина за законом на вказане майно. Позивач провела похорони свого батька та вступила в управління спадковим майном, а саме отримала у володіння оригінал свідоцтва № [NUMBER] про право власності на будівлю для того, щоб в будь-який час оформити належний їй спадковий будинок, а її мати [PERSON] продовжила проживати в даному будинку та в подальшому 13 червня 1986 року склала на доньку позивача (тобто на свою онуку) заповіт в якому заповіла їй спірне майн, яке належало [PERSON] на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, яке було видане Сторожинецьким міськвиконкомом 12 липня 1979 року і зареєстрованим Чернівецьким ОБТІ 12 липня 1979 року в книзі № 4 реєстровий номер 816, стор. 26. Однак оскільки вона прийняла спадщину після смерті свого батька, який був одноособовим власником спірного будинку, який не відносився до категорії колгоспних дворів, а доказів того що батько та мати одружені, то саме вона є спадкоємцем майна свого батька. Вважає що рішення виконкому Сторожинецької міської ради народних депутатів № 11 від 09 липня 1979 року, яким її маму [PERSON] визнано головою колгоспного двору по [ADDRESS] є незаконним, оскільки доказів належності цього двору до числа колгоспних немає. Також вважає, що свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок, яке видане Сторожинецьким міськвиконкомом 12 липня 1979 року, зареєстроване Чернівецьким ОБТІ 12 липня 1979 року в книзі № 4 реєстровий номер 816, стор. 26, яким було посвідчено право власності її матері [PERSON] на спадкове майно та свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 16 травня 1989 року № 894, яким у власність її доньки [PERSON] перейшло спірне майно - є недійсними так як тільки вона є спадкоємцем майна батька, а відповідно єдиним власником цього майна. В судовому засiданнi позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Сторожинецька міська рада, як відповідач по справі просила позов розглянути без участі їх представника. Прийняття остаточного рішення залишили на розсуд суду. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні заперечила позовні вимоги позивача посилаючись на наявність аналогічного рішення Сторожинецького районного суду з питань позову та на пропуск строку позовної давності, наслідки спливу якої просила застосувати, подавши письмову заяву про це. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази по справі, суд на підставі встановлених фактичних обставин справи та визначених відповідно до них правовідносин знаходить, що вимоги позову задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Судом встановлено, що постановою Чернівецького апеляційного суду від 19 лютого 2021 року, на яке також посилається і позивач, відмовлено в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на майно колгоспного двору, скасування частково свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Апеляційним судом при цьому встановлено, що майно по [ADDRESS] складається з житлового будинку літ «А», сараїв літ. «Б», «В», «Г», криниці № 1 огорожі № 2. Батьками [PERSON] були [PERSON] та [PERSON] . 31 березня 1950 року [PERSON] на підставі рішення народного суду м. Сторожинець Чернівецької області від 17 жовтня 1949 року отримав свідоцтво № [NUMBER] про право на будівлю, відповідно до якого йому на праві власності належав житловий будинок та сараї. Однак з даного Свідоцтва не вбачається, що нерухоме майно знаходиться по [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] помер. Рішенням № 11 виконкому Сторожинецької міської ради народних депутатів від 09 липня 1979 року за заявою [PERSON] виконком міської ради народних депутатів вирішив призначити [PERSON] головою колгоспного двору будинковолодіння по [ADDRESS] . [INFO] померла [PERSON] . Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 16 травня 1989 року підтверджено, що за заповітом, посвідченим Сторожинецькою державною нотаріальною конторою 13 червня 1986 року і зареєстрованим в реєстрі під № 998 спадкоємцем зазначеного в заповіті майна ( [ADDRESS] ) [PERSON] , яка померла [INFO] , є [PERSON] , яка проживає у [ADDRESS] . Вказане майно належало [PERSON] на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого Сторожинецьким міськвиконкомом 12 липня 1979 року, зареєстрованим Чернівецьким ОБТІ в книзі № 4 реєстровий № 816, стор. 26. За правилами ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином встановлені постановою Чернівецького апеляційного суду від 19 лютого 2021 року обставини, не можуть доказуватися знову при розгляді дійсної справи, як щодо осіб позивача та відповідача так і щодо спадкодавця [PERSON] . Посилання позивача на те, що в даний час не підтверджено що спірне господарство відносилося до категорії колгоспного двору не має правового значення, для вирішення цієї справи оскільки такі обставини також знайшли своє підтвердження в зазначеній постанові Чернівецького апеляційного суду, а оскільки позивач не оспорює обставин щодо двору колгоспного в якому проживав її батько, а навпаки стверджує, що даний двір не відносився до суспільної групи господарства колгоспних дворів то вимоги про незаконність і скасування рішення виконкому Сторожинецької міської ради народних депутатів № 11 від 09 липня 1979 року, яким її маму [PERSON] визнано головою колгоспного двору по [ADDRESS] є безпідставні . Крім цього така вимога не відповідає іншим вимогам позивача, які не пов`язуються із спадщиною в колгоспному дворі, а відповідно вказана вимога є зайвою та по суті неправильно обраним способом захисту, а тому задоволенню не підлягає. Також знайшли своє підтвердження встановлений постановою Чернівецького апеляційного суду від 19 лютого 2021 року факт не проживання позивача [PERSON] з моменту народження і до дня смерті [PERSON] в спірному житловому господарстві, ведення спільного господарства і утримання будинку, оскільки такий факт в суді було спростовано так як він суперечив іншій встановленій судом інформації про не проживання [PERSON] в спірному житловому будинку і не реєстрацію місця проживання в ньому. Із ксерокопії паспорта [PERSON] який вона надала суду (а.с.78) вбачається, що її місце реєстрації в [ADDRESS] з 01.07.1977 року. Батько позивача [PERSON] [PERSON] помер [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.21), тобто в той час коли [PERSON] вже зареєструвала своє місце проживання за адресою відмінною від місця проживання батька. Таким чином повідомлена позивачем інформація про вступ в управління спадковим майном так як проживала з народження і до смерті своєї матері [PERSON] , яка померла [INFO] (копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.32) Відповідно до частин 1, 2 статті 549 ЦК УРСР 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Заяву до державної нотаріальної контори Білак Л.М. після смерті свого батька і протягом наступних шести місяців, не подавала. Жодних дій, які б свідчили про фактичний вступ в управління або володіння спадковим майном не вчиняла. В будинку не проживала, утримання будинку не здійснювала, спільно ні з ким господарство не вела та не розпоряджалась спадковим майном, що достовірно встановлено постановою Чернівецького апеляційного суду від 19 лютого 2021 року. На думку суду, наявність у позивача оригіналу правовстановлюючого документу, а саме свідоцтва № [NUMBER] про право власності [PERSON] на будівлю житлового будинку і двох сараїв, що по [ADDRESS] , видане на підставі рішення народного суду 2-го участка м. Сторожинець Чернівецької області від 17.10.1949 року, ніяким чином не свідчить про фактичний вступ позивача в управління і володіння спадковим майном, яке розташоване по [ADDRESS] , оскільки таке твердження могло би бути тільки припущенням, а доказування за правилами ч. 6 ст. 81 ЦПК України не може ґрунтуватися на припущеннях. З цього приводу, позивач [PERSON] дала згоду на допит її в якості свідка але присягнувши говорити суду правду нічого не приховуючи і не спотворюючи, одразу ж відмовилась давати показання, що суд прийняв, дотримуючись прав її як свідка. Таким чином жодних доказів прийняття спадщини після смерті свого батька позивач не надала. Оспорюючи свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок, яке видане Сторожинецьким міськвиконкомом 12 липня 1979 року, зареєстроване Чернівецьким ОБТІ 12 липня 1979 року в книзі № 4 реєстровий номер 816, стор. 26, яким було посвідчено право власності її матері [PERSON] на житловий будинок із трьома сараями, криницею і огорожею, що по [ADDRESS] та свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 16 травня 1989 року № 894, яким у власність її доньки [PERSON] перейшло спірне майно - є недійсними так як тільки вона є спадкоємцем майна батька, а відповідно єдиним власником цього майна, позивач не врахувала, що в суді не було доведено, що майно її батька, що по [ADDRESS] , яке складається із житлового будинку і двох сараїв є майном яке успадковано її донькою [PERSON] по заповіту [PERSON] і яке знаходиться по [ADDRESS] та складається із житлового будинку трьох сараїв, криниці та огорожі. В позові та наданих доказах до нього позивач стверджує, що даказів перейменування хутора Великі Лисківці на вул. Вінницьку не має, а відповідно, в суді не підтверджено, що спадкове майно батька позивача та спадкове майно після смерті матері позивача є одне і те ж саме майно, що свідчить про безпідставність позову в частині також і інших позовних вимог позивача [PERSON] . З огляду на безпідставність позовних вимог суд не застосовує наслідки спливу строку позовної давності і не мотивує їх застосування. На підставі ст.ст. 120, 123, 524, 529, 548, 549 Цивільного Кодексу УРСР 1963 року та

Outcome: dismissed