Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-10 00:00:00

Представник позивача Столітній М.М. у квітні 2024 року звернувся до суду із указаним позовом, який мотивував тим, що 23.02.2022 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] був укладений електронний договір № 5586820 про надання споживчого кредиту, відповідно до якого відповідачу було надано кредит у розмірі 9700,00 грн на строк 363 дні з умовою сплати процентів кожні 3 днів за стандартною процентною ставкою у розмірі 1,99% на день та зниженою процентною ставкою у розмірі 0,995% на день, дата останнього платежу по кредиту - 21.02.2023. ТОВ «АВЕТУС Україна» свої зобов`язання за кредитним договором виконало та надало відповідачу кредит у розмірі 9700,00 грн шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку. 26.02.2022 відповідач не виконав свої зобов`язання по сплаті відсотків та тіла кредиту. У зв`язку із введенням воєнного стану та з метою врегулювання кредитних правовідносин з клієнтами, а також зменшення їх фінансового навантаження ТОВ «АВЕНТУС Україна» було прийнято рішення про призупинення нарахування процентів та надання кредитних канікул за користування кредитними коштами у період з 25.02.2022 по 30.04.2022 за всіма кредитними договорами. У період з 01.05.2022 по 24.10.2022 було здійснено нарахування за стандартною процентною ставкою. Проте, 15.06.2022 за ініціативою ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» в індивідуальному порядку було здійснено списання всіх нарахованих відсотків у сумі 9074,41 грн для надання можливості виконання боргових зобов`язань відповідачем та щоб останній зміг вийти на звичний графік платежів за договором або виконати зобов`язання сплативши тіло кредиту, про що було повідомлено у особистий кабінет споживача. Однак наданою можливістю відповідач не скористався. 29.05.2023 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ» ФІНТРАСТ УКРАЇНА» було укладено договір факторингу №29-05/2023-Ф, відповідно до якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» відступило ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» право вимоги до відповідача за кредитним договором у розмірі 33442,69 грн, із яких: 9700,00 грн - сума кредиту; 23742,69 грн - сума процентів за користування кредитом. Про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» повідомило відповідача шляхом направлення відповідного повідомлення на адресу електронної пошти, зазначену при укладенні кредитного договору. Позивачем були нараховані відповідачу відсотки за 60 календарних днів за період з 25.10.2022 по 23.12.2022 в межах строку договору в розмірі 11581,80 грн. Станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача за кредитним договором перед позивачем не сплачена і становить 45024,49 грн, яка складається наступного: заборгованості за тілом кредиту в розмірі 9700,00 грн; нарахованих процентів у розмірі 23742,69 грн, а також нарахованих позивачем процентів за 60 календарних днів у розмірі 11581,80 грн. Посилаючись на вказані обставини, представник позивача просить суд стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» заборгованість за кредитним договором № 5586820 про надання споживчого кредиту від 23.02.2022 у розмірі 45024,49 грн, а також витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн. Ухвалою суду від 26.07.2024 було відкрито провадження у даній справі та вирішено здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 11.09.2024 за клопотанням представника позивача витребувано докази у справі. Ухвалою суду від 22.01.2025 за клопотанням представника позивача було здійснено заміну найменування позивача у справі з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ» ФІНТРАСТ УКРАЇНА» на Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ» ФІНТРАСТ КАПІТАЛ», а також витребувано докази у справі. 23.01.2025 відповідач подав відзив на позов, у якому просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Разом з тим, відповідач вказав, що він готовий повернути борг у розмірі 9700 грн ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» або іншій установі, яка підтвердить своє право вимоги боргу. Також відповідач зазначив, що вважає заявлену суму витрат на правничу допомогу у розмірі 10000 грн необґрунтованою, оскільки справа розглядається у спрощеному позовному провадженні і не потребує значних юридичних витрат, позивач є професійною фінансовою установою, яка має необхідний ресурс для самостійного ведення справи. 28.01.2025 представником позивача Столітнім М.М, була подана відповідь на відзив, у якій останній виклав аналогічні обставини з тими, що були вказані у позові та просив задовольнити вимоги. Сторони у судове засідання не з`явилися та не повідомили суд про причину неявки. Представник позивача у позовній заяві вказав, що просить розглядати справу без його участі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності, суд вважає, що між сторонами мають місце цивільні правовідносини, пов`язані зі спорами про виконання зобов`язань, які виникли за кредитним договором, позов частково обґрунтований і підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом установлено, що 23.02.2022 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] був укладений договір № 5586820 про надання споживчого кредиту, відповідно до якого відповідачу було надано кредит у розмірі 9700,00 грн на строк 363 дні з умовою сплати процентів кожні 3 днів за стандартною процентною ставкою у розмірі 1,99% на день та зниженою процентною ставкою у розмірі 0,995% на день Також сторони погодили інші умови кредитування та щомісячні платежі за Таблицею обчислення загальної вартості кредиту, яка є додатком № 1 до укладеного між сторонами договору (а.с. 16-28, 123-127, 142-143). Зазначений договір був укладений між сторонами у формі електронного документа з відповідним електронним підписом позичальника за допомогою одноразового ідентифікатора. Згідно п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа (ч.1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»). Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. В силу ст. 12 цього Закону, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно ст. 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Отже, зі змісту кредитного договору вбачається, що у ньому визначені основні істотні умови, характерні для такого виду договору, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування. Позичальник [PERSON] погодився на укладення договору саме такого змісту, про що свідчить підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Наданий позивачем до кредитного договору паспорт споживчого кредиту суд не приймає як складову частину вказаного кредитного договору, зважаючи на те, що ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Такі висновки суду щодо застосування норм права відповідають висновкам Верховного Суду викладеним у постанові у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23.05.2022 року у справі № 393/126/20. Відтак, зміст укладеного сторонами договору та умови кредитування відображенів договорі про надання споживчого кредиту № 5586820, який підписав [PERSON] 23.02.2022. На виконання умов зазначеного кредитного договору, 23.02.2022 ТОВ «АВЕНТУС Україна» було перераховано кошти у розмірі 9700,00 грн на банківську картку № [NUMBER] емітовану на ім`я [PERSON] (а.с. 79-92, 203). Отже ТОВ «АВЕНТУС Україна» свої зобов`язання за договором виконало та надало відповідачу кредит у розмірі 9700,00 грн. 29.05.2023 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ» ФІНТРАСТ УКРАЇНА» було укладено договір факторингу №29.05/2023-Ф, відповідно до якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» відступило ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» право вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, зокрема до [PERSON] за кредитним договором № 5586820 на суму 33442,69 грн, з яких: 9700,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 23742,69 грн - сума заборгованості за відсотками (а.с. 130-138). Про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» повідомило [PERSON] шляхом направлення відповідного повідомлення на адресу електронної пошти [INFO] , зазначену відповідачем при укладенні кредитного договору (а.с. 140). Рішенням єдиного учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ» ФІНТРАСТ УКРАЇНА» від 25.11.2024 за № 251124/1 було змінено найменування підприємства на Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ» ФІНТРАСТ КАПІТАЛ». Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, враховуючи досліджені судом докази, а також установлені обставини та положення зазначених вище норм права, суд вважає доведеним, що ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ» ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» є новим кредитором у зобов`язаннях з відповідачем, відповідно до умов кредитного договору № 5586820, що був укладений 23.02.2022 між [PERSON] та первісним кредитором ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА». Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ст. 1049, 1054 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Частиною першою ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Всупереч умов кредитного договору відповідач не виконав свої зобов`язання, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на момент відступлення прав вимоги складала суму у розмірі 33442,69 грн, яка складається із наступного: 9700,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу; 23742,69 грн - заборгованість за відсотками (а.с. 144-155). Представник позивача зазначив, що позивачем було нараховано відповідачу проценти за період з 25.10.2022 по 23.12.2022 у розмірі 11581,80 грн, однак відповідного розрахунку заборгованості не надав. Отже заявлений розмір відсотків не обґрунтований. Також суд вважає необхідним зазначити, що на момент переходу прав первісного кредитора до позивача за кредитним договором укладеним з відповідачем, обумовлений строк нарахування відсотків сплинув. Як зазначав суд вище, згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Отже, позивач не набув права нарахування відсотків за кредитним договором, оскільки таке право у первісного кредитора закінчилося. Відтак позивач має право вимоги до відповідача на заборгованість за основною сумою боргу та заборгованість за відсотками нарахованими первісним кредитором у загальному розмірі 33442,69 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказів, які б спростовували установлені судом обставини на підставі доказів наданих стороною позивача, відповідачем не надано. Враховуючи установлені судом обставини та вимоги вищевикладеного чинного законодавства, зважаючи на те, що відповідачем належним чином не виконано зобов`язання за кредитним договором внаслідок чого утворилась заборгованість, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення заборгованості підлягають задоволенню частково, а саме в межах доведеного розміру заборгованості. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує таке. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Ураховуючи, що позов підлягає задоволенню частково (на 74,28%), тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 1799,36 грн. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн, суд враховує таке. Відповідно до положень статті 137 ЦПК України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Представник позивача у обґрунтування розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу подав: договір про надання правової допомоги № 10/07-2023 від 10.07.2023; ордер на надання правової допомоги від 26.03.2024; звіт про надання правничої допомоги від 26.03.2024 згідно договору № 10/07-2023 від 10.07.2024; рахунок на оплату по замовленню № 670/26/03 від 26.03.2024; платіжну інструкцію № 4288 від 27.03.2024 про перерахування позивачем адвокату Столітньому М.М. коштів за надання правової допомоги в розмірі 10000,00 грн (а.с. 106, 108-110, 139, 141). Указані докази підтверджують факт понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу та їх розмір в сумі 10000,00 грн. Згідно практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015 року, п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, однак, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині четвертій статті 137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка зазначає про неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат. Для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Дослідивши надані представником позивача докази понесених витрат на професійну правничу допомогу та враховуючи доводи відповідача щодо необґрунтованості таких витрат, суд вважає, що заявлений позивачем розмір витрат на правничу допомогу є завищеним зважаючи на таке. Згідно рахунку на оплату замовлення, до складу витрат на професійну правничу допомогу адвоката включені наступні послуги: збір та аналіз доказів і документів для подання позовної заяви, на що витрачено 3 години, а вартість роботи склала 3000 грн; складання позовної заяви, на що витрачено 5 годин, а вартість роботи склала 5000 грн; подання до суду позовної заяви, на що витрачено 2 години, а вартість роботи склала 2000 грн. Суд вважає, що вартість послуг адвоката зі складання позовної заяви є завищеною, оскільки позовна заява є незначною за обсягом, тому її складання, враховуючи професійну підготовку адвоката, який є фахівцем у галузі права, не може становити стільки тривалий час. Крім того, враховуючи, що позовна заява була надіслана через систему «Електронний суд», суд вважає явно завищеною вартість послуги адвоката з подання до суду позовної заяви. Зважаючи на обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, враховуючи принцип співмірності та розумності судових витрат, критерії реальності адвокатських послуг, а також розумності їхнього розміру, з урахуванням висловлених відповідачем заперечень щодо розміру заявлених до стягнення витрат на правничу допомогу, суд вважає за можливе зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ» ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» до суми 5000,00 грн. Таким чином, оскільки позов підлягає частковому задоволенню, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним витрати на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог (74,28%), що становить 3714 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial