Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-16 00:00:00

[PERSON] , 04.11.2024 звернулася в суд із позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] , мотивуючи тим, що їхній шлюб зареєстрований 29.04.2006 міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №\~681, у шлюбі неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя між ними не склалося через систематичне вчинення відповідачем домашнього насильства та зловживання алкогольними напоями, постійні спровоковані ним сварки та конфлікти, під час яких він ображав її нецензурними словами, погрожував фізичною розправою, як наслідок з січня 2016 року стосунків як подружжя не підтримують та не ведуть спільного господарства, за таких обставин переконана, що втратила до [PERSON] почуття поваги і любові, збереження шлюбу та примирення є неможливим і суперечить її інтересам. Просила позов задовольнити. Ухвалою судді від 28.01.2025 провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження. Позивачка [PERSON] у заяві від 14.03.2025 позов підтримала, просила про розгляд справи за її відсутності, не заперечила щодо заочного розгляду справи (а.с. 36). Відповідач [PERSON] , який належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, в т.ч. через оголошення на офіційному веб-сайті "Судова влада України", в судове засідання повторно не з`явився, причини неявки не повідомив, відзиву не подав, тому згідно ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності в заочному порядку, на підставі наявних у справі доказів, про що не заперечила у заяві від 14.03.2025 позивачка (а.с. 31а, 31б, 35, 37-38). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши заяву, матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. За положеннями ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень ч. 1 ст. 24, ч. 3 і ч. 4 ст. 56, ч. 2 ст. 112\~СК\~України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п. 10 постанови Пленуму\~Верховного\~Суду\~України\~«Про практику\~застосування\~судами законодавств\~при\~розгляді\~справ\~про\~право\~на\~шлюб,\~розірвання\~шлюбу,\~визнання його\~недійсним\~та\~поділ\~спільного\~майна подружжя»\~№\~11\~від\~21.12.2007 проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Отже, регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Із змісту заяви від 04.11.2024, із матеріалів справи убачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували 29.04.2006 шлюб у міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 681, у шлюбі неповнолітніх дітей не мають, сторони з 2016 року стосунків як подружжя не підтримують та не ведуть спільного господарства, причина розпаду сім`ї - різні погляди на шлюб та сім`ю. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позивачка у заяві від 14.03.2025 наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач, який належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явився, заперечень щодо заявлених позивачкою вимог, не подав. З огляду на вищеозначені обставини та інші фактичні взаємини подружжя [PERSON] і [PERSON] , суд дійшов висновку, що подальше вжиття будь-яких заходів щодо примирення подружжя, як це передбачає ст. 111 СК України, є недоцільним та неефективним і суперечить інтересам сторін та моральним засадам суспільства, що має важливе значення, що шлюб носить формальний характер, подружні відносини між сторонами припинено остаточно, подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивачки 1\~211 грн. 20 коп. судового збору.

Outcome: approved