Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-12 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги мотивує тим, що 02 листопада 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інфінанс» та [PERSON] було укладено кредитний договір №0635501181, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в сумі 15 000 грн. 24.11.2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Інфінанс» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» уклало договір факторингу № 24/11-22 у відповідності до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Інфінанс» відступає, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні Товариству «Інфінанс» права вимоги до Боржників, вказаними в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу від 24.11.2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 117 112,50 грн., з яких: 15000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 102 112,50 грн. сума заборгованості за відсотками. Таким чином [PERSON] має непогашену заборгованість за договором позики № 0635501181. 01 листопада 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2534614, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в сумі 4000 грн. 05.05.2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» уклало договір факторингу № 05052023 у відповідності до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» відступає, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає права вимоги до Боржників, вказаними в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу від 05.05.2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 13 154 грн., з яких: 4 000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 9 154 грн. сума заборгованості за відсотками. 20 жовтня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та [PERSON] було укладено кредитний договір №2775520139/743176, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в сумі 4 000 грн. 12.08.2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» уклало договір факторингу №12082022 у відповідності до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитна установа «Європейська кредитна група» відступає, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає права вимоги до Боржників, вказаними в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу від 12.08.2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 13 720 грн., з яких: 4000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 9720 грн. сума заборгованості за відсотками. Загальна сума боргу відповідача становить 143 986,50 грн. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 07 травня 2024 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання. Відповідачу ухвалу про відкриття провадження від 07 травня 2024 року та копію позовної заяви разом із доданими до неї додатками направлялася на адресу зазначену у позові, однак конверт повернувся на адресу суду з позначкою « за закінченням терміну зберігання». Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Заяв по суті справи від сторін не надходило. Таким чином, суд, у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Як убачається з матеріалів справи, 02 листопада 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інфінанс» та [PERSON] було укладено договір позики №0635501181, відповідно до умов якого [PERSON] були надані кредитні кошти в розмірі 15000,00 грн., загальним строком 30 днів, з встановленою фіксованою процентною ставкою річних. Вказаний договір № 0635501181 підписаний за допомогою електронного підпису з одноразовим ідентифікатором 319s0u. У такому ж порядку відповідачем підписано паспорт споживчого кредиту до вказаного договору. Свої зобов`язання за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту виконало та надало відповідачу кредит. 24 листопада 2022 року між Товариство «Інфінанс» відступило, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає права вимоги до Боржників, вказаними в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 24/11-22 від 24.11.2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набув права грошової вимоги до відповідача за договором позики №0635501181 в сумі 117 112,50 грн., з яких: 15 000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 102 112,50 грн. сума заборгованості за відсотками. 01 листопада 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено договір № 2534617 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до умов якого [PERSON] були надані кредитні кошти в розмірі 4 000,00 грн. Вказаний договір № 2534614 від 01.11.2021 підписаний за допомогою електронного підпису з одноразовим ідентифікатором Х261. Відповідно до п. 2.1 Кредитний договір надається клієнту у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на платіжну картку Клієнта, зазначену Клієнтом в Особистому кабінеті, і яка не зазначена в даному п.п. Кредитного договору. Підписання кредиту, відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма умовами Правил надання коштів у позику в тому числі й на умовах фінансового кредиту Товариством, Відповідач підтверджує, що він повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватися цих Правил. Свої зобов`язання за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту виконало та надало відповідачу кредит. 05 травня 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» відступило, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні права вимоги до Боржників, вказаними в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 05052023 від 05.05.2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набув права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 2534617 в сумі 13 154 грн., з яких: 4 000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 9 154 грн. сума заборгованості за відсотками; 0,00 грн., сума заборгованості за пенею. 20 жовтня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та [PERSON] було укладено фінансовий договір № 2775520139/743176, відповідно до умов якого [PERSON] було надано фінансовий кредит в розмірі 4 000,00 грн., загальним строком на 26 днів до 14 листопада 2021 року, зі сплатою процентів за користування кредитом 912,5% річних від суми кредиту в розрахунку 2,50 % на добу. Відповідно до п.2.1. Сторони домовились, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуть згідно з Графіком платежів, який є невід`мною частиною цього Договору. Вказаний договір № 2775520139/743176 підписаний за допомогою електронного підпису з одноразовим ідентифікатором R88753. Свої зобов`язання за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту виконало та надало відповідачу кредит. 12 серпня 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитна установа «Європейськакредитна група» відступило, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні Товариство з обмеженою відповідальністю «кредитна установа «Європейська кредиьтна група» права вимоги до Боржників, вказаними в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 12082022 від 12.08.2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набув права грошової вимоги до відповідача за договором №2775520139/743176 в сумі 13 720 грн., з яких: 4 000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 9 720 грн. сума заборгованості за відсотками. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно додатку №1 та є невід`ємною частиною договору. Перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників - підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про електронну комерцію» цей Закон регулює правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів. За вимог п.п. 5, 6 ч. 1 ст. 3 вказаного Закону, електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Цивільний кодекс України у ст. ст. 3, 6, 203, 626, 627 визначає загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з врахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частино 1 ст. 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України). Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За нормою ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно зі ст. 1081 Цивільного кодексу України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Відповідно до ст. 1082 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Зі змісту вказаної норми вбачається, що виконання боржником грошового зобов`язання фінансовому агенту (фактору) звільняє його від виконання зобов`язань перед клієнтом (первісним кредитором) лише у випадку, коли оплата здійснена з дотриманням правил цієї статті, визначених як частиною першою, так і частиною другою. Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд при розгляді справи виходить з того, що позивач, як особа яка набула права вимоги, має право вимагати від другої сторони належного виконання його грошових зобов`язань, в тому числі повернення кредитних коштів, сплати відсотків та погашення виниклої заборгованості. Відповідач (позичальник) свої зобов`язання за договором кредиту не виконав належним чином, допустив прострочення в платежах і заборгованість по поверненню кредитних коштів за наданим позивачем розрахунком. Крім того, відповідач не оспорив дані розрахунки, не подав доказів на їх повне або часткове спростування. Таким чином, як встановлено при розгляді справи, відповідач свої зобов`язання за договорами належним чином не виконав, не здійснив платежів для погашення суми заборгованості по кредиту та нарахованим процентам, чим порушив взяті на себе договірні зобов`язання, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка і підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Так, відповідач не навів жодного обґрунтування в частині наявності в Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфінанс», Товариства з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитна установа «Європейська кредитна група» його персональних даних таких як РНОКПП, серії та номеру паспорту, місце проживання, а також не спростував, що номер телефону за яким здійснювалась ідентифікація його особи та підписання договорів електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, та номер банківської картки на який здійснювалось зарахування кошів за договорами, належить не йому. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. За вимог ч. 2 ст. 83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачем дотримані положення процесуального закону в частині подання доказів у справі, у зв`язку з чим такі докази мають бути прийняті судом. З огляду на викладене, даючи оцінку зібраним доказам по справі, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006). За таких обставин суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договорами № 0635501181, № 2534617, № 2775520139/743176 заборгованості в загальному розмірі 143 986,50 грн. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 3 028,00 грн. Враховуючи наведене та

Outcome: approved