Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-10 00:00:00

Адвокат Кучер Г.М. (далі по тексту - представник позивача) звернулась до суду з позовом в інтересах [PERSON] (далі по тексту - позивач) до Самгородської сільської ради Хмільницького району Вінницької області (далі по тексту - відповідач), в якому просить визначити позивачу додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Позов мотивовано тим, що [INFO] померла [PERSON] , яка на день смерті була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] . На день її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка площею 2,22 га, що розташована на території Дубовомахаринецької сільської ради, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та земельна ділянка площею 1 га для ведення особистого селянського господарства на території Дубовомахаринецької сільської ради Козятинского району Вінницької області. За життя [PERSON] 08.11.2023 склала заповіт, посвідчений старостою села Дубові Махаринці, села Блажіївка Самгородоцької сільської ради Хмільницького району Вінницької області та зареєстрований в реєстрі №4-09, відповідно до умов якого заповіла йому все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, у тому числі все те, що належало їй на момент смерті. Свій заповіт за життя спадкодавець не змінювала та не скасовувала. [PERSON] не мала чоловіка і дітей, була рідною сестрою його баби, тому про те, що вона залишить заповіт на його ім`я не очікував і не знав, а дізнався лише в червні 2024 року, перебираючи документи в будинку, де проживала померла та знайшов його разом з правовстановлюючими документами. З метою оформлення прав на спадкове майно він звернувся до приватного нотаріуса Хмільницького районного нотаріального округу, яка йому відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки ним пропущено визначений законом строк для прийняття спадщини, про що видала відповідну постанову. Вважає, що ним пропущено зазначений строк з поважної причини, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 18.02.2025 у справі відкрито загальне позовне провадження. У судове засідання позивач та його представник не з`явилися. Представник позивача подала до суду заяву, в якій позов підтримала, просила розгляд справи провести без їх участі. У судове засідання представник відповідача не з`явився, надав до суду заяву, в якій позов визнає в повному обсязі та не заперечує проти його задоволення, просить розгляд справи провести без участі керівника або представника відповідача. На підстав вказаного суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності учасників справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи та обставини, на які посилаються учасники справи, як на підставу своїх вимог, в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов наступного висновку. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України встановлено, що в разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 29.11.2023 Козятинським відділом ДРАЦС у Хмільницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Згідно довідки №151 від 02.07.2024, виданої старостою Дубовомахаринецького старостинського округу, [PERSON] , яка померла [INFO] , дійсно була зареєстрована та проживала одна в [ADDRESS] по день смерті. Спадкодавиця на випадок своєї смерті залишила заповіт, посвідчений 08.11.2023 старостою села Дубові Махаринці, села Блажіївка Самгородоцької сільської ради Хмільницького району Вінницької області та зареєстрований в реєстрі №4-09, відповідно до умов якого [PERSON] заповіла [PERSON] все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, у тому числі все те, що належало їй на момент смерті. 04.07.2024 приватним нотаріусом Хмільницького районного нотаріального округу Мельник А.О. позивачу винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв`язку з пропуском строку на прийняття спадщини. Із витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №77548434 від 04.07.2024 вбачається, що 04.07.2024 приватним нотаріусом Мельник А.О. заведено спадкову справу на майно померлої [PERSON] , яка померла [INFO] , за номером у спадковому реєстрі 72663769, номер нотаріуса 45/2024. Відповідно до копії Державного акту на право приватної власності від 22.03.2002, виданого на підставі розпорядження Козятинської районної державної адміністрації від 11.03.2002, [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 2,22 га, розташованої на території Дубовомахаринецької сільської ради, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно з копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно, індексний номер 24990450, від 31.07.2014 [PERSON] належить на праві приватної власності земельна ділянка площею 1 га, кадастровий номер 0521481600:03:001:0441, для ведення особистого селянського господарства на території Дубовомахаринецької сільської ради Козятинского району Вінницької області Позивач, будучи спадкоємцем за заповітом майна [PERSON] , має намір прийняти спадщину після її смерті, проте не може скористатись своїм правом, оскільки своєчасно не подав заяву про прийняття спадщини до нотаріуса. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Положенням ч. 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, яким, відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України, є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до п. 3 постанови Кабінету Міністрів України №164 від 28 лютого 2022 року «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» установлено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини. Спадщина відкрилася в день смерті спадкодавця, при цьому вона не була прийнята позивачем, який не подав у визначений законодавством строк заяви про прийняття спадщини. Водночас від прийняття спадщини позивач не відмовлявся. Згідно з ч. 1 ст. 1223 ЦК України позивач отримав право на спадкування за заповітом. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно з роз`ясненнями, які містяться у пункті 24 Постанови пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до висновків Верховного Суду України, які містяться у постановах від 26 вересня 2012 року, 04 листопада 2015 року та 14 вересня 2016 року, винесених за результатами розгляду справ №6-85цс12, №6-1486цс15 та №6-1215цс16 відповідно, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Судом досліджено поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини позивачем та встановлено, що заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , позивач не подав своєчасно у визначений законодавством строк з поважних причин. Частиною 3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. З урахуванням викладеного вище, а також зважаючи на те, що відповідач визнав позов у повному обсязі, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного, суд приймає визнання позову відповідачем та визначає позивачу додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини тривалістю у один місяць з дня набрання даним рішенням законної сили. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 9 ст. 141 ЦПК України встановлено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. Беручи до уваги, що спір виник внаслідок неправильних дій позивача, суд вважає за необхідне покласти судові витрати на позивача повністю.

Outcome: approved