Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-06 00:00:00

позивачка [PERSON] звернулася в суд із цим позовом. Просить визначити частки у праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] ,\~виділивши за\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] та\~ [PERSON] по\~1/4\~частці кожному\~та визнати\~за нею\~право власності\~в порядку\~спадкування за\~законом на\~3/4\~частини квартири\~ [ADDRESS] після смерті батька: [PERSON] , який помер [INFO] , після смерті матері, [PERSON] , яка померла [INFO] та після смерті брата [PERSON] , який помер [INFO] . Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, а від представника позивачки - адвоката Коченаш Ю.К. надійшла до суду заява, в якій просить справу розглянути у її відсутності, позов підтримує у повному обсязі та наполягає на його задоволенні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надіславши до суду заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги визнала. Третя особа - Буська міська рада Золочівського району Львівської області, явку свого повноважного представника суду не забезпечила, про причину неявки не повідомила. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали та з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Буським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Золочівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 07.11.2023 року підтверджується, що [PERSON] помер [INFO] . Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Буським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Золочівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) 17.11.2021 року підтверджується, що [PERSON] померла [INFO] . Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Буського районного управління юстиції Львівської області 31.05.2008 року підтверджується, що [PERSON] помер [INFO] . Із свідоцтва про народження позивачки серії [NUMBER] , виданого повторно відділом РАЦС Золочівського районного управління юстиції Львівської області від 29.07.2005 року підтверджується, що її батьками є - [PERSON] та [PERSON] . Витягом з ДРАЦС про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00034023075 від 04.12.2021 року підтверджується дошлюбне прізвище позивачки « [PERSON] ». Свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 14.05.1967 року підтверджується, що його батьками - є [PERSON] та [PERSON] . Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивачка [PERSON] є донькою [PERSON] і [PERSON] , а отже є спадкоємцем за законом першої черги, згідно ст. 1261 ЦК України. Матеріалами справи підтверджується, що\~у відповідності до ст. 1262 ЦК України позивачка є спадкоємцем за законом другої черги після смерті [PERSON] , який доводиться їй рідним братом. Після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , [PERSON] , яка померла [INFO] та [PERSON] , який помер [INFO] \~відкрилася спадщина на: 3/4 частини квартири [ADDRESS] . Згідно технічного паспорта на квартиру [ADDRESS] , виготовленого Фізичною особою-підприємцем [PERSON] від 14.05.2024 року вбачається, що квартира складається з трьох житлових кімнат, кухні, коридору, комори, ванни, вбиральні, балкону та лоджії, загальною площею 66,8 кв.м. придатна для проживання, відповідає технічним нормам побудови. Відповідно до довідки, виданої Фізичною особою-підприємцем [PERSON] за № 54 від 15.05.2024 року інвентаризаційна вартість квартири становить 310 664,00\~ грн. Із свідоцтва на право власності на квартиру [ADDRESS] , виданого Буським об`єднанням райагробуд від 06.05.1994 року підтверджується,\~ що квартира належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] (спадкодавець), [PERSON] (спадкодавець), [PERSON] (спадкодавець) та [PERSON] (відповідачці). За таких обставин, враховуючи рівність часток у спільному майні, що узгоджується із ч. 2 ст. 372 ЦК України, в судовому засіданні є достовірно встановлено, що частки померлих [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у спірній квартирі становлять 3/4 частини, які перебували у їхньому володінні та користуванні на законних підставах. Судом встановлено, що позивачка має право на спадщину після смерті [PERSON] та [PERSON] за законом, згідно ст. 1261 ЦК України та після смерті [PERSON] за законом, згідно ст. 1262 ЦК України. Із листа завідувача Буської державної нотаріальної контори Парфенюка О.В. від 20.02.2025 року № 91/01-16 вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON] \~та [PERSON] не заводилась. Разом з тим, після смерті [PERSON] заведена спадкова справа приватним нотаріусом Золочівської нотаріального округу Тиднюк Г.В. за № 68/2023, із копії якої вбачається, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] . Із довідок, виданих виконкомом Буської міської ради від 08.12.2023 року за № 1478, № 1480 від 10.05.2024 року вбачається, що позивачка [PERSON] на час смерті своїх батьків: [PERSON] та [PERSON] проживала разом із ними за адресою: [ADDRESS] . Крім того, довідкою, яка видана виконкомом Буської міської ради від 10.05.2024 року № 575 підтверджується, що позивачка [PERSON] здійснила поховання свого брата [PERSON] , який помер [INFO] і до дня смерті проживав в [ADDRESS] . Судом встановлено, що позивачка зареєстрована у спірній квартирі з 08.08.2005 року, а отже у відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважається такою, що фактично прийняла спадщину після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , [PERSON] , який помер [INFO] та [PERSON] , яка померла [INFO] . Також позивачка просила визначити частки у праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] виділивши за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] \~по 1/4 частці кожному. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачено статтею 16 ЦК України. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Верховний Суд у постанові від 16.06.2021 року, (справа № 570/997/19)\~ наголошує, що позовні вимоги мають оцінюватися судом, виходячи з правових та фактичних підстав позову, наведених у позовній заяві, а не лише тільки з формулювань її прохальної частини, які можуть бути недосконалими. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України). Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Частиною 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Статтею 1233 Цивільного кодексу України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до частини першої статті 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає у день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Відповідно до положень ст.\~1258\~ЦК України спадкоємці за законом одержують своє право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Згідно ч. 1 ст. 1261 ЦК України відомо, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статтею 1262 ЦК України встановлено, що у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Суд звертає увагу на те, що для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За змістом статті 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку, коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право. Відповідно до частини першої статті 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Разом із тим, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті (частина четверта статті 25 ЦК України). З урахуванням зазначеного, Верховний Суд у постанові від 16.06.2021 року по справі №570/997/19 резюмує, що визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, що свідчить, у тому числі, про неефективність способу захисту права особи відповідно до положень статті 16 ЦК України. У такому випадку спадкоємець не позбавлений можливості захисту своїх прав шляхом подання позову про визнання права власності в порядку спадкування. Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постановах від 20 червня 2018 року у справі №\~640/13903/16-ц (провадження № 61-15147св18); від 20 червня 2018 року у справі №\~266/5267/18\~(провадження № 61-6647св19); від 20 березня 2019 року у справі №\~550/1040/16-ц (провадження № 61-28423св18); від 22 квітня 2020 року у справі №\~601/2592/18\~(провадження № 61-17859св19); від 22 квітня 2020 року у справі №\~127/23809/18\~(провадження № 61-11210св19); від 27 травня 2020 року у справі №\~361/7518/16-ц (провадження № 61-43734св18), від 16 вересня 2020 року у справі №\~464/1663/18\~(провадження № 61-9410св19), що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах. Оскільки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] вже померли, а тому відповідно до частини четвертої статті 25 ЦК України їх цивільна правоздатність припинилася, що свідчить про неможливість визначення часток спірної квартири за померлими особами. Крім того, вказаний спосіб захисту не є ефективним у розумінні положень статті 16 ЦК України та не призведе до відновлення порушених прав позивачки, за захистом якого вона звернулася до суду. Норма статті 316 Цивільного кодексу України визначає, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За вимогами ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності на майно вважається набутим правомірно, якщо інше не буде встановлено в судовому порядку або незаконність права власності не випливатиме із закону. У відповідності до ст.\~368\~Цивільного кодексу\~України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.\~Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно. Частинами 1, 2\~статті 372 Цивільного кодексу України передбачено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відтак, суд приходить до переконання, що позов в частині визнання права власності на квартиру є підставним\~та підлягає задоволенню, а в частині визначення часток за спадкодавцями слід відмовити, оскільки дана вимога не узгоджується з нормами чинного законодавства та є необгрунтованою. Окрім того, оскільки визнання цього позову відповідачем по справі, не суперечить закону, і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому суд, в силу ч. 4 ст. 206 ЦПК України за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Outcome: partial