Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-13 00:00:00

[PERSON] (далі позивач), через представника, звернулася до суду з позовом до Липовецької міської ради Вінницького району Вінницької області, в якому просила: - визначити позивачу додатковий двохмісячний строк з часу набрання рішення суду законної сили, для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] , яка настала [INFO] . Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами. [INFO] померла баба позивачки [PERSON] а після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка за адресою: Вінницька обл., Вінницький р-н, с.Лукашова Липовецької міської ради, кадастровий №0522283600:08:0001696. У [PERSON] було двоє синів це батько позивачки [PERSON] , який помер [INFO] та дядько [PERSON] , який помер [INFO] . Позивачка не зверталася з заявою про прийняття спадщини, оскільки про смерть сина бабусі [PERSON] дізналася лише у 2024 році, та була впевнена, що [PERSON] звернеться з заявою про прийняття спадщини після смерті бабусі, але як виявилося, що дядько не спадкував майно, яке залишилося після смерті бабусі та навіть не звертався з заявою про прийняття спадщини, а тому з наведених причин позивач не зміг вчасно подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини. Ухвалою суду від 05.02.2025 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у загальному позовному провадженні з викликом сторін, а відповідачу визначено строк для подання відзиву. Витребувано спадкову справу. Відповідачем у визначений судом строк відзиву на позов не подано, однак представник не заперечує проти позовної вимоги, тим самим позов визнав, і у своїй заяві просив суд про розгляд справи без нього. У судове засідання позивач та її представник не з`явилися, а у своїй заяві просили суд про розгляд справи за їх відсутності, позов просили задовольнити. Суд вважає, що за результатами підготовчого провадження можливо ухвалити рішення, тому розгляд справи проводить у даному судовому засіданні, за наявних у справі доказів, за відсутності сторін, не здійснюючи фіксацію судового засідання. Суд, дослідивши зібрані докази, встановив наступні фактичні обставини. Згідно витягу ДРАЦС від 28.05.2024, [INFO] померла баба позивача [PERSON] , яка на день смерті була зареєстрована та постійно проживала за адресою: [ADDRESS] , та за вказаною адресою інших зареєстрованих та проживаючих осіб не було.(а.с. 15). Після її смерті залишилося спадкове майно, до складу якого входить земельна ділянка за адресою: Вінницька обл., Вінницький р-н, с.Лукашова Липовецької міської ради, кадастровий №0522283600:08:0001696., що підтверджується витягом з державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-6300687552024 від 01.10.2024 (а.с. 7-12). З позовної заяви вбачається, що у [PERSON] було двоє синів це батько позивачки [PERSON] який помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с. 16) та дядько позивачки [PERSON] , який помер [INFO] , що підтверджується витягом ДРАЦС від 29.05.2024. Позивач [PERSON] по відношенню до [PERSON] є онукою. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 01.10.1949 Лукашівською сільською радою Липовецького району Вінницької області, [INFO] народився [PERSON] , про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 23.09.1949 зроблено відповідний запис за №33. У графі «батьки»: батько [PERSON] , мати [PERSON] (а.с. 19). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 12.09.1972 Лукашівською сільською радою Липовецького району Вінницької області, [INFO] народилася [PERSON] про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 12.09.1972 р. зроблено відповідний запис за №28. У графі «батьки»: батько [PERSON] , мати [PERSON] (а.с.17). Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданого 17.02.1990, 17 лютого 1990 року зареєстрували шлюб [PERSON] та [PERSON] , про що в книзі записів актів про укладення шлюбу 17.02.1990 зроблено відповідний запис №204. Після укладення шлюбу присвоєні прізвища: [PERSON] . Отже, як вбачається з вищевикладеного [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с. 18). Отже, як вбачається з вищевикладеного, [PERSON] є онукою [PERSON] . З матеріалів спадкової справи [PERSON] вбачається, що спадкодавець за життя склав заповіт у якому все рухоме та нерухоме майно заповідає синові [PERSON] , але з дня відкриття спадщини із заявами до нотаріуса про прийняття спадщини ніхто не звернувся. (а.с. 44 зворот.ст.) Позивач не зверталася з заявою про прийняття спадщини, оскільки про смерть сина бабусі [PERSON] вона дізналася лише у 2024 році, та була впевнена, що [PERSON] звернеться з заявою про прийняття спадщини після смерті бабусі, але як виявилося, що дядько не спадкував майно, яке залишилося після смерті бабуся та навіть не звертався з заявою про прийняття спадщини, а тому з наведених причин позивач не зміг вчасно подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини. Суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. В силу вимог ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. В силу вимог ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно зі ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Об`єктивні, непереборні або істотні труднощі можуть виникати у спадкоємця, який знає про факт смерті спадкодавця, у зв`язку з чим знає (має знати) про наявність у нього певного строку для прийняття його спадщини, але зіштовхується з певними обставинами, які йому заважають це зробити. Суд оцінює характер цих обставин. Суд, оцінивши подані позивачем докази, вважає їх належними, допустимими та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, підтверджують існування обставин на які посилається позивач, і які не оспорює відповідач, а в сукупності на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи. Судом було встановлено, що [INFO] померла баба позивача [PERSON] а після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка за адресою: Вінницька обл., Вінницький р-н, с.Лукашова Липовецької міської ради, кадастровий №0522283600:08:0001696. У [PERSON] було двоє синів це батько позивачки [PERSON] , який помер [INFO] та дядько [PERSON] , який помер [INFO] . Позивач не зверталася з заявою про прийняття спадщини, оскільки про смерть сина бабусі [PERSON] дізналася лише у 2024 році, та була впевнена, що [PERSON] звернеться з заявою про прийняття спадщини після смерті бабусі, але як виявилося, що дядько не спадкував майно, яке залишилося після смерті бабусі та навіть не звертався з заявою про прийняття спадщини, а тому з наведених причин позивач не зміг вчасно подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини. Суд вважає, що встановлені причини пропуску строку для прийняття позивачем спадщини померлої [PERSON] є поважними причинами пропуску строку і обставинами, які перешкоджали позивачу вчасно прийняти спадщину. Не можна застосовувати відповідальність у вигляді позбавлення права отримати спадщину за невиконання умови закону (подання заяви про прийняття спадщини у встановлений строк) до особи, яка не знала про виникнення обставини, яка передбачає виникнення у неї такого права на отримання спадщини та обов`язку вчинити певні дії для цього. Не можна не виконати те, про що навіть не знав. Крім того, відповідачем фактично визнано пред`явлену до нього позовну вимогу під час судового розгляду. Суд зауважує, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що позовна вимога: визначити позивачу додатковий двохмісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка настала [INFO] на нормах чинного законодавства, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved