Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-03 00:00:00

04.02.2025 позивач звернувся до суду з позовом, мотивуючи вимоги тим, що 12.02.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Лінеура Україна», було укладено електронний договір позики № 4379728. Згідно з умовами кредитного договору, сума кредиту складає 6 000,00 грн., строк кредиту 360 днів, строк позики до 06.02.2025 року, стандартна процентна ставка 2,5% від суми позики за кожен день користування. ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало кредит в сумі 6 000,00 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № [NUMBER] . Відповідач своїх обов`язків не виконала та кошти не повернула. У подальшому, 25.10.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» було укладено Договір факторингу № 25/10/2024, за яким ТОВ «Лінеура Україна» відступило ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», а ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» отримало право грошової вимоги за договорами, в тому числі за договором № 4379728, укладеним з відповідачем [PERSON] від 12.02.2024 року. Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору факторингу від 25.10.2024 року, ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» набуло право грошової вимоги в сумі 43647,72 грн. Про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором відповідача було повідомлено в особистому кабінеті. Всупереч умовам кредитного договору, [PERSON] своїх боргових зобов`язань не виконала, після відступлення права грошової вимоги жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ані на рахунки ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», ані на рахунки первісного кредитору не здійснила. Загальна сума заборгованості відповідача перед ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» становить 54747,72 грн., що складається з 5999,99 грн - тіла кредиту; 34647,73 грн - нарахованих процентів; 14100 грн - нарахованих позивачем процентів за 94 календарних днів (за період з 26.10.2024 по 27.01.2025 року). Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача вищевказану заборгованості за кредитним договором, судові витрати, які складаються з 2422,40 грн. судового збору та 10000 грн витрат на правову допомогу. Відповідно до рішення єдиного учасника № 251124/1 від 25.11.2024 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», змінено найменування Товариства на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал». Ухвалою суду від 05.02.2025 року відкрито спрощене позовне провадження в даній цивільній справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті з викликом сторін. Відповідач [PERSON] , повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи, шляхом надіслання повісток про виклик до суду за зареєстрованим місцем проживання, та здійснення оголошення на офіційному веб-порталі Судової влади, у судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не сповістила, відзив на позовну заяву не надала. Оскільки представник позивача не заперечує проти проведення заочного розгляду справи, згідно ст. 280 ЦПК України, суд вважає за необхідне заочно розглянути справу у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 12.02.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Лінеура Україна», було укладено електронний договір позики № 4379728. Згідно з умовами кредитного договору, сума кредиту складає 6 000,00 грн., строк кредиту 360 днів, строк позики до 06.02.2025 року, стандартна процентна ставка 2,5% від суми позики за кожен день користування. ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало кредит в сумі 6 000,00 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № [NUMBER] . Договір підписано [PERSON] електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора. Відповідно до довідки ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА» від 01.11.2024 № 20241101-3238, 12.02.2024 року було проведено успішний переказ коштів на картку клієнта в сумі 6 000,00 грн, на картковий рахунок позичальника № [NUMBER] о 17:53 год. 24.05.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» було укладено Договір факторингу № 25/10/2024, за яким ТОВ «Лінеура Україна» відступило ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», а ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» отримало право грошової вимоги за договорами, в тому числі за договором № 4379728, укладеним з відповідачем [PERSON] від 12.02.2024 року. Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору факторингу від 24.05.2024 року, ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» набуло право грошової вимоги в сумі 43647,72 грн., у тому числі 5999,99 грн. - заборгованість за сумою позики, 34647,73 грн - заборгованість за процентами, 3000,00 грн. штрафні санкції. Відповідачем було здійснено часткову оплату на рахунок первісного кредитора, які були зараховані: 0,01 грн на оплату тіла кредиту; 525,00 грн на оплату відсотків за кредитом. За твердженням позивача, про відступлення права вимоги відповідача повідомлено в особистий кабінет та смс-повідомленням. В позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача на свою користь витрати на правничу допомогу в розмірі 10000 грн. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Згідно із ст. 638 цього Кодексу, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Законом України «Про електронну комерцію» встановлено порядок укладення договорів в мережі, визначено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним таГосподарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеномустаттею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина 12статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно доЗакону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положеннястатті 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини 1статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Таким чином, між сторонами досягнуто згоду щодо всіх істотних умов договору позики, який оформлений сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до пункту першого частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги по суті - це договірна передача зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Частиною першою статті 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Положеннями частини першої статті 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини першої статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. З огляду на викладене, суд погоджується з вимогами позивача про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором кредиту в сумі 54747,72 грн, яка складається з суми заборгованості за основним боргом (сумою кредиту) у розмірі 5999,99 грн, суми заборгованості за процентами нарахованих первісним кредитором 34647,73 грн., суми заборгованості за процентами нарахованих ТОВ «Фінтраст Капітал» («Фінтраст Україна») за 94 календарних днів 14100 грн. Судом встановлено факт невиконання належним чином зобов`язань по поверненню кредитних коштів відповідачем. Позивачем надано суду письмову форму укладеного між відповідачем та ТОВ «Лінеура Україна» кредитного договору. Наданою довідкою ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА» від 01.11.2024 № 20241101-3238 підтверджується, що ТОВ «Лінеура Україна» виконало свої обов`язки за договором. В той час, як матеріали справи не містять доказів, що відповідач виконав взяті на себе зобов`язання. Згідно матеріалів справи має заборгованість тілом кредиту загальному розмірі 5999,99 грн, яка підлягає стягненню на користь позивача. Відносно вимог про стягнення відсотків за користування позикою суд зазначає таке. Згідно з частиною першоюстатті 1048 ЦК Українипозикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другоюстатті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені нормою частини другоїстатті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постанові від 28 березня 2018 року по справі № 444/9519/12. Зі змісту договору вбачається, що сторони погодили сплату процентів за користування кредитними коштами та строк дії договору - 360 днів, тобто, до 06.02.2025 року. Відповідно до умов договору, відповідач [PERSON] до 06.02.2025 не здійснила оплату процентів згідно графіку платежу та не повернула тіло кредиту, тому відсотки повинні їй нараховуватись за стандартною відсотковою ставкою в розмірі 2,5% в день. В період з 12.02.2024 по 25.10.2024 року включно були нараховані відсотки за 251 днів. Сума відсотків склала 35172,73 грн, що збігається з розрахунком заборгованості, наданим позивачем, та витягом з Реєстру боржників, за яким ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» набуло право грошової вимоги в сумі 43647,73 грн (5999,99+34647,73+3000 грн). Після відступлення права грошової вимоги, позивач ТОВ «Фінтраст Капітал» («ФК «Фінтраст Україна») в межах строку дії договору за період з 26.10.2024 по 27.01.2025 року за 94 календарних дні донарахував відповідачу [PERSON] 14100 грн заборгованості зі сплати відсотків (5999,99*2,5%*94). Враховуючи викладене, наявні підстави для стягнення з відповідача відсотків у заявленому розмірі (34647,73+14100, що разом складає 48 747,73 грн) за період з 12.02.2024 по 27.01.2025 року, який є в межах дії кредитного договору. Враховуючи викладене, з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за договором позики в сумі 54747,72 грн, у тому числі 5999,99 грн заборгованість за тілом, 48 747,73 грн борг за відсотками. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до частин першої, пункту 1 частини третьої статті 133 та частин першої - третьої статті 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК Українирозмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача адвокатом Городніщевою Є.О. надано суду: - копію договору про надання правової допомоги № 10/12-2024 від 10.12.2024, укладеного між адвокатом Городніщевою Є.О. та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» на представництво інтересів клієнта; - ордер на надання правничої (правової) допомоги; - копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю; - копію заявки № 6488 на виконання доручення до Договору № 10/12-2024 від 10.12.2024 р. - копію акту № 6488 прийому-передачі виконаних робіт від 27.01.2025 року. Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений статтею 141 ЦПК України. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи,

Outcome: approved