Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-16 00:00:00

Виклад позиції позивача. У листопаді 2024 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , у якому просить суд позбавити відповідачку батьківських прав відносно неповнолітньої дочки [PERSON] . В обгрунтування позову [PERSON] зазначив , що перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою [PERSON] , який рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 22.09.2010, розірваний. Від вказаного шлюбу сторони мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Оскільки дитина з 2010 року проживає з позивачем, мати з дитиною разом не мешкає , не підтримує з нею стосунки , долею доньки не цікавиться, матеріальної допомоги не надає, участі у вихованні дитини та моральному розвитку не приймає, позивач вважає , що відповідачка свідомо нехтує своїми обов`язками та ухиляється від виховання дитини, тому на його думку , є всі підстави для позбавлення її батьківських прав. Аргументи учасників справи. Відповідачка відзив на позовну заяву [PERSON] не подала . Рух справи у суді. Ухвалою Краснокутського районного суду Харківської області від 14.11.2024 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження . Ухвалою Краснокутського районного суду Харківської області від 25.11.2024 задоволено клопотання представника позивача щодо проведення судових засідань в режимі відеоконференції. Ухвалою Краснокутського районного суду Харківської області від 22.01.2025 закрито підготовче провадження та справа призначена до судового розгляду по суті. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. У судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просить суд їх задовольнити. Відповідачка у судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлялася за зареєстрованим місцем проживання, однак поштова кореспонденція не вручена під час доставки та повернута до суду у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою. Згідно п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Пунктом 991 «Правил надання послуг поштового зв`язку», затверджених постановою КМ України від 5 березня 2009 р. № 270, встановлено, що рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів його сім`ї, який проживає разом з ним. У разі відсутності адресата (будь-кого із повнолітніх членів його сім`ї) за вказаною на рекомендованому листі адресою працівник поштового зв`язку інформує адресата за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка». Якщо протягом трьох робочих днів після інформування адресат не з`явився за одержанням рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка», працівник поштового зв`язку робить позначку «адресат відсутній за вказаною адресою», яка засвідчується підписом з проставленням відбитку календарного штемпеля і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду. Отже, відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається, що судова повістка відповідачці вручена. Згідно з ч. 1ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, з урахуванням того, що відповідачка, будучи належним чином повідомленою про дату та час розгляду справи не з`явилася у судове засідання, не подала відзив на позов, до того ж, інформація щодо часу розгляду даної справи розміщена на офіційному веб-сайті судової влади України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Представник третьої особи у судове засідання не з`явився , подав заяву заслухати справу у його відсутність , проти позову не заперечує. Фактичні обставини, встановлені судом, норми права, які застосовував суд, мотиви суду. Статтею 150 СК України передбачений обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини. Згідно із частинами 2, 4 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно частин 1, 2 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. В свою чергу, відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини, схваленої резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 11 Закону України Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року, № 2402-III передбачено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема , пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено , що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини і водночас, санкція (відповідальність) за протиправну винну поведінку матері або батька. Статтею 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має особа, в сім`ї якої проживає дитина. Пунктами 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування всіх обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. У рішенні ЄСПЛ від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі потрібно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76). У параграфі 54 рішення ЄСПЛ «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Невжиття заходів щодо спілкування з дитиною, турботи про неї, розцінюється як свідоме нехтування відповідачем своїми обов`язками, сукупність зібраних у справі доказів свідчить про те, що відповідач не має прагнення спілкуватися з дитиною, сприяти засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не проявляє інтересу до його внутрішнього світу, що суперечить положенням ст.18 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року (набрала чинності для України 27 вересня 1991 року), з яких випливає, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини, найвищі інтереси є предметом їх основного піклування. Матеріалами справи встановлено, що сторони з 23.11.2007 перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 22.09.2010 , було розірвано. Рішення набрало законної сили . ( а.с. 12 ) Від вказаного шлюбу сторони мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Шарівською селищною радою Богодухівського району Харківської області від 15.07.2008 , де в графі батько зазначено « [PERSON] », а в графі мати - « [PERSON] ». ( а.с. 11 ) Згідно довідки управління «Центр надання адміністративних послуг» Богодухівської міської ради Богодухівського району Харківської області від 18.10.2024 , [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] разом з дочкою [PERSON] , яка знаходиться на його утриманні . ( а.с. 14 ). Відповідно до довідки - характеристики, виданої старостою Шарівського старостинського округу від 21.10.2024, [PERSON] проживає по [ADDRESS] та має такий склад сім`ї : дочку [PERSON] , матір [PERSON] , батька [PERSON] . За місцем проживання [PERSON] характеризується позитивно , самостійно виховує дочку , яка повністю перебуває на його утриманні , користується авторитетом односельців , скарг від мешканців селища та від сусідів на нього не надходило . ( а.с. 16 ). Позивач працює на посаді складальника виробів з деревини ТОВ « Проденерго» та загальна сума його доходу за період з березня по серпень 2024 року складає 44 222,77 грн , про що свідчить довідка про доходи від 09.10.2024 . ( а.с. 17) Як зазначено в характеристиці на [PERSON] , вона є ученицею 11 класу КЗ « Шарівський ліцей » Богодухівського району Харківської області , зарекомендувала себе як здібна , розумна дитина, має достатні досягнення у навчанні . Батько [PERSON] бере активну участь у житті класу , цікавиться життям дитини , організовує правильне проведення вільного часу , забезпечує достатній рівень навчання дитини. Мати з дитиною не спілкується , з сім`єю не проживає .У вихованні дитини участі не бере . З класним керівником на зв`язок не виходила , на батьківські збори не з`являлася.( а.с. 15 ) Допитані по справі свідки [PERSON] та [PERSON] повідомили суду, що з 2013 року мати [PERSON] з дитиною [PERSON] не проживає , не відвідує її , не телефонує, не вітає з днем народження , не робить подарунків , матеріально не утримує. Дитина проживає з батьком , дідом та бабою, які займаються її вихованням . Відповідно до ч. 5 ст.19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків , а також інших документів, які стосуються справи. Згідно висновку органу опіки і піклування Богодухівської міської ради Богодухівського району Харківської області від 23.12.2024 , орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її неповнолітньої доньки [PERSON] ( а.с. 59-62) Як зазначено у висновку органу опіки та піклування , що згідно рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 17.05.2013 , стягнуті з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] . Окрім того , відповідно до рішення комісії з питань захисту прав дитини Богодухівської РДА Харківської області від 23.08.2012 №53 « Про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню її малолітньої доньки» , були встановлені години спілкування [PERSON] з донькою . Згідно довідки сімейного лікаря КНП « Центр первинної медико - санітарної допомоги » від 02.12.2024, за медичною допомогою дитина [PERSON] звертається в присутності батька або дідуся. 04.12.2024 працівниками Служби у справах дітей Богодухівської міської ради Богодухівського району Харківської області обстежено умови проживання дитини за адресою: [ADDRESS] . В ході обстеження встановлено , що будинок складається з трьох житлових кімнат, кухні, коридора , ванної кімнати . Батько створив добрі умови для проживання , виховання , навчання та відпочинку доньки. Дитина має власну кімнату , місце для сну , стіл для навчання та комп`ютер. Дівчинка забезпечена необхідним одягом , взуттям , засобами гігієни , шкільним приладдям та повноцінним харчуванням. Стосунки в родині доброзичливі , дружні. Конвенція про права дитини у ст.12 зобов`язує держави-учасниці забезпечити дитині , здатній формулювати власні погляди , право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань , що стосуються її , і цим поглядам має приділятися належна увага згідно з її віком та зрілістю. Для з`ясування обставин, які виникли між батьками, спеціалістами Служби у справах дітей Богодухівської міської ради було проведено бесіду з неповнолітньою дитиною [PERSON] . Під час бесіди з дитиною було з`ясовано, що її мати [PERSON] багато років не спілкувалася із нею та не піклується про неї, не цікавиться навчанням , станом здоров`я дитини , матеріально не утримує. На день народження, свята , не отримувала від матері жодного подарунка. На засідання Комісії з питань захисту прав дитини 18 грудня 2024 року, де розглядалося питання позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до її неповнолітньої доньки [PERSON] , [PERSON] не з`явилась, жодних пояснень не надала. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (частина шоста статті 19 СК України). Дослідивши висновок, суд не знаходить підстав для непогодження з зазначеним висновком. Згідно зі ст.12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до положень ч.1, 2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Позивачем надані суду безспірні та достатні докази винної поведінки та свідомого нехтування батьківськими обов`язками відповідачкою, які свідчать про ухилення від виховання дитини. Судом встановлено , що матидолею доньки не цікавиться , не займається її фізичним та духовним розвитком, не цікавиться навчанням, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування. Таким чином відповідачка , яка являється матір`ю дитини, ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню доньки. Ураховуючи викладене, позовні вимоги про позбавлення батьківських прав відповідачку [PERSON] щодо її доньки підлягають задоволенню. Щодо судового збору. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем під час звернення до суд сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн , який підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача.

Outcome: approved