Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-10 00:00:00

В листопаді 2024 року позивач Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» звернулось до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до відповідача [PERSON] \~ про стягнення заборгованості, мотивуючи тим, що між АТ «ПУМБ» та [PERSON] укладено кредитні договори: 23.11.2018 кредитний договір № 2001177326901, за яким Позичальнику видано кредит у сумі 17 800 грн, 27.07.2021 кредитний договір № 40019319894, за яким Позичальнику видано кредит у сумі\~ 17 198 грн та 30.11.2021 кредитний договір № 40020322851, за яким Позичальнику видано кредит у сумі 7 746 грн. Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк. Заборгованість відповідача перед позивачем станом на 09.09.2024 склала: по Кредитному договору від 23.11.2018 № 2001177326901 31 564,64 грн, з яких: 17 501,40 грн заборгованість за кредитом; 14 063,24 грн заборгованість процентами; 0 грн заборгованість за комісією; по Кредитному договору від\~ 27.07.2021 № 40019319894 15 997,79 грн, з яких: 9 289,03 грн заборгованість за кредитом; 1,54 грн заборгованість процентами; 6 707,22 грн заборгованість за комісією; по Кредитному договору від 30.11.2021 № 40020322851 8 091,97 грн, з яких: 5 767 36 грн заборгованість за кредитом; 0,81 грн заборгованість процентами, 2 323,80 грн заборгованість за комісією. Тобто, загальна сума заборгованості по вищевказаним кредитним договорам станом на 09.09.2024 склала 55 654,40 гривень. Відповідно до умов кредитного договору, укладеного між позивачем та відповідачем, зокрема, заяви на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб № 2001177326901 від 23.11.2018, сторони погодили, що позичальник зобов`язується сплачувати комісію за обслуговування кредитної заборгованості. Ці умови були узгоджені позичальником шляхом підписання відповідних документів. Підписавши вказану заяву позичальник беззастережно підтвердив, що приймає Публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського\~ обслуговування фізичних осіб, яка розміщена на сайті АТ ПУМБ.\~ Позивач направив письмові вимоги ( Повідомлення ) відповідачу на адресу місця проживання, яку він зазначив у анкеті на отримання кредиту, однак у наданий строк заборгованість відповідачем погашена не була. Просили стягнути з [PERSON] на користь АТ «ПУМБ» заборгованість в сумі 55 654,40 грн та\~ сплачений судовий збір в розмірі 2 422,40 грн ( а. с. 1-8 ). Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.11.2024, головуючим суддею визначено Орєхова О.І.( а. с. 140 ) та матеріали передані для розгляду. Відповідно до ч. 6 ст. 187 ЦПК України у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи. Суддя з метою визначення підсудності може також користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру ( ч. 8 ст. 187 ЦПК України ). Згідно відповіді № 904216 від 14.11.2024\~ з Єдиного державного демографічного реєстру, сформованого засобами підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» за запитом судді стосовно визначення підсудності щодо зареєстрованого місця проживання ( перебування ) відповідача, за вказаними параметрами особу [PERSON] \~ не знайдено ( а. с. 145 ). 14.11.2024 судом здійснено запит до Відділу обліку та моніторингу інформацію про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в Києві та Київській області щодо\~ зареєстрованого місця проживання (перебування) відповідача ( а. с. 146 ). 04.12.2024 за вх. № 64149 судом отримано з відділу обліку та моніторингу інформацію про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в Києві та Київській області щодо\~ зареєстрованого місця проживання (перебування) відповідача ( а. с. 147 ). Згідно отриманої інформації, [PERSON] , [INFO] , змінила 27.06.2022\~ прізвище на [PERSON] , та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з\~ 03.07.1997. З матеріалів справи вбачається, що позивачем пред`явлено позов до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області у відповідності до вимог ч. 1 ст. 27 ЦПК України, що узгоджується з правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постанові від 29.10.2020 року у справі № 263/14171/19. Відповідно до ч. 1 ст. 187 ЦПК України за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 185 цього Кодексу. Якщо відповідачем вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суд відкриває провадження не пізніше наступного дня з дня отримання судом у порядку, передбаченому частиною восьмою цієї статті, інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи відповідача. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна. Ухвалою судді від 06.12.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовною заявоюакціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Постановлено провести розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Призначено судове засідання у справі на 20 січня 2025 року ( а. с. 148-149 ). Розгляд справи, в зв`язку з неявкою відповідача, двічі було відкладено та в останнє судове засідання було відкладено до 11.03.2025 (а.с. 153,156). В судове засідання 11.03.2024 позивач АТ «ПУМБ» свого представника не направило,звертаючись до суду з позовною заявою\~ в прохальній її частині позивач просив розглянути справу за відсутності представника Банку, проти винесення судом заочного рішення у справі не заперечують ( а. с. 7 ). Відповідач [PERSON] \~ в судове засідання\~ 11.03.2025 не з`явилась, про дату, час та місце слухання справи повідомлена належним чином,\~ у відповідності до вимог ЦПК України. Однак на адресу суду повернулися поштові конверти\~ без вручення, причина повернення вказана працівниками пошти, за закінченням терміну зберігання (а.с. 152, 158, 159). Так, кореспонденція з суду направлялася на адресу відповідача [PERSON] \~ за адресою її реєстрації, відповідно до отриманої судом інформації з відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в Києві та Київській області щодо зареєстрованого місця проживання (перебування). Відповідно до ч. 5 ст. 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 130 ЦПК України якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-якому з повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з нею. У разі відсутності адресата (будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї) особа, яка доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення. Згідно ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Верховний Суд неодноразово зазначав, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 року у справі № 800/547/17, постановах Касаційного господарського суду у складі\~ Верховного Суду від 27.11.2019 року у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 року у справі № 24/260-23/52-б ). Отже, судом були застосовані всі заходи для сповіщення відповідача про розгляд цивільної справи. Заяв та клопотань з боку відповідача на адресу суду не надходило, як і не надходило відзиву на позовну заяву позивача. Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності (ч. 3 ст. 211 ЦПК України). Як зазначено вище, представник позивача скористувалася своїм правом, визначеним в ч. 3 ст. 211 ЦПК України. За вказаних обставин, суд приходить до висновку про можливість проведення судового засідання за відсутністю учасників судового розгляду, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та прийняття законного і обґрунтованого рішення. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду при розгляді справи № 361/8331/18 від 1 жовтня 2020 року. В зазначеній постанові Верховний Суд виходив з такого: «якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні». Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Стаття 280 ЦПК України визначає, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки, належним чином повідомлений відповідач [PERSON] \~ не з`явилась в судове засідання, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце судового розгляду у відповідності до вимог ЦПК України, не повідомивши суду про поважність причини неявки та не надала відзив і\~ позивач ( представник ) не заперечує проти такого вирішення справи, а саме заочного, суд\~ вважає за необхідним по даній справі провести заочний розгляд. 11.03. 2025 року судом було ухвалено проводити розгляд справи в заочному порядку. Згідно ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки учасники судового розгляду в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Судом встановлені наступні обставини та спірні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що 23.11.2018\~ [PERSON] \~ підписала Заяву № 2001177326901 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб ( а. с. 10 ). Підписанням цієї Заяви клієнт беззастережно підтверджує, що приймає Публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (надалі за текстом - ДКБО), яка розміщена на сайті АТ «ПУМБ»: pumb.ua, в повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті ДКБО так і послуг, що можуть буги надані мені в процесі обслуговування (з урахуванням всіх змін) і погоджуюся з тим, що можу обирати будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі через Дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості у Банку), а при обранні послуги з укладення Договору страхування, підписанням цієї Заяви підтверджую свою згоду на укладення Договору страхування на зазначених нижче умовах. В Заяві № 2001177326901 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, позичальник просила підключити її до СМС-банкінгу. Плата за СМС-банкінгу стягується згідно ДКБО та\\або Таріфа Банку. Просила відкрити на її ім`я поточний рахунок № [NUMBER] у гривнях та надати Кредитну картку, миттєвого випуску ( не персоніфікованої ) [NUMBER] . Тип персоніфікованої картки. Вона, що підписалася нижче, просила Банк встановити на її поточний рахунок у гривнях, відкритий за цією заявою. Кредитний ліміт у сумі 3 000 гривень. Розрахунковий день 30 число місяця. Платіжна дата 30 число місяця. Строк дії кредитного договору, процентна ставка за користування Кредитним лімітом. Розмір Мінімального платежу та інші умови надання та обслуговування Кредитної картки встановлюється відповідно до умов ДКБО в залежності від типу Кредитної картки. Підписання Заяви підтверджує, що нею отримана картка і ПІН, а також що з правилами користування платіжною карткою ознайомлена і зобов`язується дотримуватись. Реальна\~ річна процентна ставка складає: 47,88%. Орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредиту у т. ч. тіло кредиту, відсотки, комісія та інші платежі становить 1257,86 гривень. Розрахунок здійснено за умови виникнення заборгованості у розмірі 1000 грн та наступним її погашенням зі строком 12 місяців рівними платежами. Додано до матеріалів справи Паспорт споживчого кредиту, інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит, із підписом відповідача (а. с. 11), з якого вбачається, що остання ознайомлена з умовами надання кредиту. На підставі зазначеного кредитного договору, Позичальнику видано кредит у сумі 3 000 гривень. 27.01.2021\~ [PERSON] \~ підписала Заяву № 40019319894 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб ( а. с. 13-15 ). Підписанням цієї Заяви клієнт беззастережно підтверджує, що приймає Публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (надалі за текстом - ДКБО), яка розміщена на сайті АТ «ПУМБ»: pumb.ua, в повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті ДКБО так і послуг, що можуть буги надані мені в процесі обслуговування (з урахуванням всіх змін) і погоджуюся з тим, що можу обирати будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі через Дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості у Банку), а при обранні послуги з укладення Договору страхування, підписанням цієї Заяви підтверджую свою згоду на укладення Договору страхування на зазначених нижче умовах. В Заяві № 40019319894 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, позичальник просила підключити її до СМС-банкінгу. Плата за СМС-банкінгу стягується згідно ДКБО та\\або Таріфа Банку. А також підключити до системи «Інтерне-Банкінг». Найменування кредитного продукту: Споживчий кредит 0-11-24 ВС 499. Цільове призначення: а)\~ оплата товару (ів) та/або робіт та/або послуг\~ у суб`єкта господарювання («Підприємство торгівлі»); б)\~ сплата\~ разової комісії Банку.\~ Сума: 17 198 грн, в\~ тому числі\~ з метою оплати Товару 16 699 грн, для сплати разової комісії 499 грн;\~ розмір кредиту у % до загальної вартості\~ товару: 89,30%. Розмір\~ початкового платежу за товар: 2 000 грн. Строк (в місяцях): 24. Пільговий період ( в місяцях): 11. Розмір процентної ставки з 27.07.2021 по 26.06.2022 0,01% річних, з 27.06.2022 0.01% річних. Розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості: з 27.07.2021 по 26.06.2022 0%; з 27.06.2022 3%. Разова комісія: 0% від суми кредиту + 499 грн. Схема повернення кредиту: ануїтетне (рівними платежами).\~\~\~ Відповідно до графіку платежів, що міститься у заяві: платіжний період з\~ 27.07.2021 по 27.07.2023 (усього за 24 місяці). Чиста сума кредиту/сума платежу за розрахунковий період 996,15 грн щомісяця та останній платіж 995,09 грн. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості\~ в період з 27.07.2021 по 26.06.2022\~ - 0.00 грн; в період з 27.06.2022 по 27.07.2023 515, 94 грн щомісяця (усього 6707,22\~ грн). Загальна вартість кредиту 23 906,54 гривень. Реальна річна процентна ставка: 44,0411%. Загальні витрати за споживчим кредитом: 6 708,54 грн. Загальна вартість кредиту: 23 906,54 грн. Додано до матеріалів справи Паспорт споживчого кредиту, інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит, із підписом відповідача (а. с. 16-17), з якого вбачається, що остання ознайомлена з умовами надання кредиту. На підставі зазначеного Договору, укладеного з АТ «ПУМБ», [PERSON] \~\~ видано кредит у розмірі 17 198 грн, про що свідчить платіжна інструкція від 27.07.2021 (а.с. 82). 30.11.2021\~ [PERSON] \~ підписала Заяву № 40020322851 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб ( а. с. 18-30 ). Підписанням цієї Заяви клієнт беззастережно підтверджує, що приймає Публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (надалі за текстом - ДКБО), яка розміщена на сайті АТ «ПУМБ»: pumb.ua, в повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті ДКБО так і послуг, що можуть буги надані мені в процесі обслуговування (з урахуванням всіх змін) і погоджуюся з тим, що можу обирати будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі через Дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості у Банку), а при обранні послуги з укладення Договору страхування, підписанням цієї Заяви підтверджую свою згоду на укладення Договору страхування на зазначених нижче умовах. В Заяві № 40020322851 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, позичальник просила підключити її до системи «Інтерне-Банкінг». Найменування кредитного продукту: Споживчий кредит 0-14-24 ВС 499. Цільове призначення: а)\~ оплата товару (ів) та/або робіт та/або послуг\~ у суб`єкта господарювання («Підприємство торгівлі»); б)\~ сплата\~ разової комісії Банку.\~ Сума: 7 746 грн, в\~ тому числі\~ з метою оплати Товару 2 247 грн, для сплати разової комісії 499 грн;\~ розмір кредиту у % до загальної вартості\~ товару: 100,00%. Розмір\~ початкового платежу за товар: 0 грн. Строк (в місяцях): 24. Пільговий період ( в місяцях): 14. Розмір процентної ставки з 30.11.2021 по 29.01.2023 0,01% річних, з 30.11.2023 0.01% річних. Розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості: з 30.11.2021 по 29.01.2023 0%; з 30.01.2023 3%. Разова комісія: 0% від суми кредиту + 499 грн. Схема повернення кредиту: ануїтетне (рівними платежами).\~\~\~ Відповідно до графіку платежів, що міститься у заяві: платіжний період з\~ 30.11.2021 по 29.01.2023 (усього за 24 місяці). Чиста сума кредиту/сума платежу за розрахунковий період 419,62 грн щомісяця та останній платіж 419,07 грн. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості\~ в період з 30.11.2021 по 29.01..2023 0, 00 грн, з 30.01.2023 по 30.11.2023 232,38 грн щомісяця (усього 2 323,80 грн). Загальна вартість кредиту 10 070,33 гривень. Реальна річна процентна ставка: 39, 7039 %. Загальні витрати за споживчим кредитом: 2 324,33 грн. Додано до матеріалів справи Паспорт споживчого кредиту, інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит, із підписом відповідача (а. с. 21), з якого вбачається, що остання ознайомлена з умовами надання кредиту. На підставі зазначеного Договору, укладеного з АТ «ПУМБ», [PERSON] \~\~ видано кредит у розмірі 7 746,00 грн, про що свідчить платіжна інструкція від 30.11.2021 (а.с. 83). До матеріалів справи з боку позивача додано Публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб ( редакція діє з 06.04.2018) ( а. с. 22-46 ) та Публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб ( редакція діє з 15.03.2021) (а.с. 47-71). Договір\~ вважається укладеним, а умови\~ Публічної пропозиції Акцептованими\~ Клієнтом з\~ моменту оформлення\~ заяви на приєднання до Договору\~ за умови подання Клієнтом\~ документів\\відомостей необхідних для з`ясування\~ його\~ особи,\~ суті\~ діяльності та фінансового стану, перелік яких\~ визначається відповідно\~ до вимог\~ чинного законодавства України, якщо\~ інший порядок не встановлений\~ будь-якими іншими умовами Договору (п. 2.2.1\~ Публічної пропозиції). Дата набрання\~\~ чинності Договору\~ визначається заявою на\~ приєднання до Договору, якщо\~ інше не передбачено умовами\~ Договору та/або заявою\~\~ на приєднання Договору. Місцем укладення Договору є місцезнаходження Банку (відділення або\~ іншого місця надання Банком послуг), в якому оформлюється\~ заява на\~ приєднання до Договору (п. 2.2.2\~ Публічної пропозиції). Пунктом 2.2.5 Розділу І Публічної пропозиції передбачено, що підписанням Заяви на приєднання до Договору, Клієнт беззастережно підтверджує, що на момент укладення Договору Клієнт ознайомився з повним текстом Договору (в тому числі Тарифами), повністю зрозумів його зміст та погоджується зі всіма умовами Договору. Відповідно до п. 5.1.4. Розділу І Публічної пропозиції\~\~ клієнт зобов`язаний своєчасно та повністю відшкодовувати Банку сплачені ним кошти. Відповідно до\~\~ п.\~ 5.1.7. передбачено, що клієнт зобов`язаний сплачувати заборгованість по договору, проценти за користування кредитними коштами, оплачувати комісії та неустойку, а також виконувати зобов`язання з повернення кредиту, в тому числі простроченої заборгованості, на умовах, що передбачені договором. Згідно пункту 4.3.6.4. частини 4 Публічної пропозиції встановлено, що змінити (зменшити, збільшити) розмір наданого Кредитного ліміту або закрити Кредитний ліміт взагалі за умови інформування Клієнта шляхом направлення SMS- повідомлення на номер мобільного телефону. В SMS-повідомленні про зміну розміру Кредитного ліміту Банк повідомляє Клієнту новий розмір Кредитного ліміту. У разі незгоди Клієнта із зміненим розміром Кредитного ліміту, за винятком випадку, передбаченою п. 4.2.19. Розділу И цього Договору Клієнт протягом 30 (тридцяти) календарних днів повинен звернутися до Банку та особисто подати відповідну письмову заяву. У випадку, якщо Клієнт протягом вказаного строку не заявив про свою незгоду зі зміною розміру Кредитного ліміту та/або здійснив першу Платіжну операцію після отримання вказаного SMS-повідомлення Банку згода Клієнта зі зміною умов Договору вважається підтвердженою. Додано Довідку про збільшення кредитного ліміту по Договору № 200117326901 від\~ 23.11.2018, боржник [PERSON] ( а. с. 71 ), з якої вбачається, що 23.11.2018\~ \~ встановлено кредитний ліміт у розмірі 3 000 грн; 07.02.2019 - збільшено кредитний ліміт до 5 000,00 грн; 19.06.2019 - збільшено кредитний ліміт\~ до 8 400,00 грн; 17.10.2019 - збільшено кредитний ліміт до 13 400,00 грн; 11.02.2020 - збільшено кредитний ліміт до 15 700,00 грн; 20.01.2021 - збільшено кредитний ліміт до 17 800,00 грн; 27.02.2022 -\~ зменшено кредитний ліміт до 17 502,00 грн; 03.03.2022 - збільшено кредитний ліміт до 17 800,00 грн (а.с. 81). Згідно з наданими банком розрахунками ( а. с. 84-88, 89-91, 92-94 ), у зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитними договорами заборгованість відповідача станом на 09.09.2024 склала: по Кредитному договору від 23.11.2018 № 2001177326901 31 564,64 грн, з яких: 17 501,40 грн заборгованість за кредитом; 14 063,24 грн заборгованість процентами; 0,00 грн заборгованість за комісією; по Кредитному договору від 27.07.2021 № 40019319894 15 997,79 грн, з яких: 9 289,03 грн заборгованість за кредитом; 1,54 грн заборгованість процентами; 6 707,22 грн заборгованість за комісією; по Кредитному договору від 30.11.2021 № 40020322851 8 091,97 грн, з яких: 5 767 36 грн заборгованість за кредитом; 0,81 грн заборгованість процентами; 2 323,80 грн -\~ заборгованість за комісією Тобто, загальна сума заборгованості по вищевказаними кредитними договорами станом на 09.09.2024 склала 55 654,40 гривень. Окрім цього, заборгованість відповідача підтверджується і доданими до матеріалів справи з боку позивача Виписками по рахунку з 23.11.2018 по 09.09.2024, з 25.01.2011 по 09.09.2024 та з 27.11.2021 по 09.09.2024 ( а. с. 95-111, 112-116, 112-120). Так, в матеріалах справи містяться Письмові вимоги ( повідомлення ) від 09.09.2024, спрямовані на адресу відповідача [PERSON] , з яких вбачається, що позивач вимагав виконати зобов`язання перед АТ «ПУМБ» та погасити заборгованість за вищевказаними договорами у загальному розмірі 55 654,40 грн протягом тридцяти днів з моменту отримання цього листа ( а.с. 72-73, 74-75, 76-77 ), однак, як встановлено, у наданий строк заборгованість відповідачем погашена не була. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. Згідно з ч. 3 ст. 6 ЦК України, сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їхнього змісту або із суті відносин між сторонами. Свобода договору передбачає можливість укладати не лише ті договори, які передбачені нормами чинного цивільного законодавства, а й ті, які законом не передбачені, але в такому разі такий договір не повинен суперечити законодавству. Також принцип свободи договору полягає в можливості особи вільно обирати контрагента. Свобода договору означає право громадян або юридичних осіб, та інших суб`єктів цивільного права вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості наданій сторонам визначати умови такого договору. Однак, під час укладання договору, визначаючи його умови, сторони повинні дотримуватись нормативно-правових актів. Істотними умовами договору є ті умови, без погодження яких договір взагалі не вважається укладеним. Істотні умови договору визначаються в законі, разом з тим, ними можуть стати будь-які умови, на погодженні яких наполягає та чи інша сторона. Істотні умови договору відображають природу договору, відсутність будь-якої з них не дає змоги сторонам виконати їх обов`язки, які покладаються на них за договором. Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені частиною другою статті 16 ЦК України. Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин вчиняється у формі, встановленій законом, має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно зі ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином і в строк, встановлений договором, відповідно до умов договору. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. В силу ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не припустив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. При цьому, згідно ст. 627 ЦК України та відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визнані умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. На підставі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Умови договорів приєднання розробляються товариством, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим товариство має підтвердити, що на час укладання відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України, можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг товариства) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно ст. 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідно до вимог ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних cиcтeм, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Згідно ст. 642 ЦК України, відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Стаття 1048 частина 1 ЦК України передбачає право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір та порядок одержання яких встановлюється договором. Позичальник зобов`язаний, відповідно до ст. 1049 ЦК України, повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані їй позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За кредитним договором, відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданогозабезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Отже, підписання вищевказаних\~ кредитних договорів свідчить про те, що відповідачу всі умови даних\~ договорів цілком зрозумілі і вона вважає їх справедливими по відношенню до неї. Вказані договори були прочитані та підписані сторонами. Оскільки відповідач підтвердила свою згоду та погодилася з усіма умовами вищевказаних договорів, підписавши\~ їх ( три ), а тому зазначені умови були прочитані, з якими погодилися сторони. Таким чином, своїми підписами сторони письмово підтвердили та закріпили те, що вони діяли свідомо, були вільні в укладенні договору, вільні у виборі контрагента та умов договору. Отже, сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20), від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243св20) від 22 листопада 2021 року у справі № 234/7719/20 (провадження № 61-154св21). Тобто судова практика у цій категорії справ є незмінною. Такої правової позиції дотримується і Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 17 січня 2022 року в справі № 234/7723/20, провадження № 61-6379св21. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав. Як вбачається з матеріалів справи, у зв`язку з невиконанням взятих на себе зобов`язань, відповідач\~ станом на 09.09.2024 має заборгованість по Кредитному договору від 23.11.2018 № 2001177326901 31 564,64 грн, з яких: 17 501,40 грн заборгованість за кредитом; 14 063,24 грн заборгованість процентами; 0,00 грн заборгованість за комісією; по Кредитному договору від 27.07.2021 № 40019319894 15 997,79 грн, з яких: 9 289,03 грн заборгованість за кредитом; 1,54 грн заборгованість процентами; 6 707,22 грн заборгованість за комісією; по Кредитному договору від 30.11.2021 № 40020322851 8 091,97 грн, з яких: 5 767 36 грн заборгованість за кредитом; 0,81 грн заборгованість процентами; 2 323,80 грн - заборгованість за комісією. Тобто, загальна сума заборгованості по вищевказаними кредитними договорами станом на 09.09.2024 склала 55 654,40 гривень, яка підтверджується доданим з боку позивача розрахунками заборгованості та виписками по рахункам за вищевказаними договорам ( а. с. 84-88, 89-91, 92-94, 95-111, 112-116, 112-120). Отже, виписки по картковому рахунку, що містяться в матеріалах справи, можуть бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за кредитом. Аналогічний висновок міститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18 (провадження № 61-9618св19 ). Враховуючи те, що факт отримання кредитних коштів відповідачем за вищевказаними договорами не спростований, вказані вище кредитні договори є чинними, в установленому законом порядку недійсними не визнавалися, а тому позов в частині стягнення заборгованості за Кредитним договором від 23.11.2018 № 2001177326901 в розмірі 17 501,40 грн; по Кредитному договору від 27.07.2021 № 40019319894 в розмірі 9 289,03 грн;\~ по Кредитному договору від 30.11.2021 № 40020322851 в розмірі 5 767,36 грн підлягає задоволенню. Оскільки умовами вищевказаних кредитних договорів передбачено сплату\~ процентів за користування грошовими коштами , з умовами яких погодилась відповідач, підписуючи їх, то підлягають задоволенню і вимоги позивача в частині стягнення з відповідача за Кредитним договором від 23.11.2018 № 2001177326901 заборгованості за процентами в розмірі 14 063,24 грн; по Кредитному договору від 27.07.2021 № 40019319894 заборгованості за процентами в розмірі 1,54 грн;\~ по Кредитному договору від 30.11.2021 № 40020322851 заборгованості за процентами в розмірі 0,81 грн. Водночас, суд звертає увагу, що в правових позиціях Верховного Суду зазначено про відсутність підстав для визнання договорів недійсними, зокрема, пунктів договору щодо нарахування процентів за користування кредитом та відсутність порушень зі сторони кредитодавця вимог ЗУ «Про захист прав споживачів», що відображено в постановах\~ від 12.01.2022р. у справі № 524/5556/19, від 07.10.2020 р. у справі № 127/33824/19, від 09.09.2020 р. у справі № 732/670/19, від 28.04.2021 р. у справі № 234/7160/20, від 10.06.2021 р. у справі № 234/7159/20, від 18.06.2021 р. у справі № 234/8079/20. Волевиявлення сторони щодо підписання договору свідчить, що особа, яка погоджується укласти договір, отримала всі необхідні відомості для прийняття рішення про погодження умов договору. Згідно ч. 1, 2 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» (в редакції, чинній на момент укладення спірного договору) продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори з споживачем умови, які є несправедливими. Однак, умови кредитного договору не можна вважати несправедливими, оскільки розмір відсотків за користування кредитними коштами сторонами договору визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому ст. 627 ЦК України. Відповідач розумів розмір процентів, надаючи свою згоду на отримання кредитних коштів, що ним під сумнів не ставиться. В свою чергу, з боку відповідача не надано до суду жодних пояснень, заперечень та відзиву щодо позовних вимог позивача, а також у відповідності до вимог ст. 81 ЦПК України жодного належного та допустимого доказу в спростування доводів позивача щодо наявної заборгованості за вищевказаними кредитними договорами та відповідно за ними нарахованих сум. Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц сформульовано висновки про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 11.06.2020 у справі № 757/1782/18: «Засадничими принципами цивільного судочинства є змагальність та диспозитивність, що покладає на позивача обов`язок з доведення обґрунтованості та підставності усіх заявлених вимог, саме на позивача покладається обов`язок надати належні та допустимі докази на доведення власної правової позиції. Застосовуючи принцип диспозитивності, закріплений у статті 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Отже, саме позивач, як особа, яка на власний розсуд розпоряджається своїми процесуальними правами на звернення до суду за захистом порушеного права, визначає докази, якими підтверджуються доводи позову та спростовуються заперечення відповідача проти позову, доводиться їх достатність та переконливість. За своєю природою змагальність судочинства засновується на розподілі процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Розподіл процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності втілюється у площині лише прав та обов`язків сторін. Отже, принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.». Стосовно позовних вимог позивача в частині\~ стягнення з відповідача заборгованості за комісією, а саме по Кредитному договору від 27.07.2021 № 40019319894 у розмірі 6 702,22\~ грн та по Кредитному договору від 30.11.2021 № 40020322851 у розмірі 2 323,80 грн, то з цього приводу суд зазначає про таке. Так, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування та повернення кредиту. Таким чином,\~ Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Правління АТ «ПУМБ» протоколом від 26.10.2021 № 874 затверджено Публічні пропозиції АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. В п. 3.6-3.6.1 Публічної пропозиції АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб в рамках договору надаються наступні види послуг банку: відкриття та обслуговування Пакетів послуг Банку, які в залежності від наповнення Пакету послуг можуть включати наступні послуги: відкриття та обслуговування карткових рахунків в національній та іноземних валютах, випуск карток; послуга «Інтернет-банкінг»; послуга «SMS-банкінг»; відкриття та обслуговування депозитних рахунків, залучення коштів у вклад; овердрафти для клієнтів, які обслуговуються на умовах зарплатних проектів; кредитна картка з відновлювальною кредитною лінією; персональне обслуговування (в межах Пакетів послуг BlackPlatinum та Premiere) та послуга відкриття поточних рахунків для безготівкових переказів (в рамках Пакетів послуг, BlackPlatinum та Premiere); інші послуги, що включаються до Пакету послуг відповідно до тарифів. Згідно ч.2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» для цілей обчислення реальної річної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються: доходи кредитодавця у виді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо; інші витрати споживача на супровідні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо). Частиною 1 статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Тобто, Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13.07.2022 року по справі № 496/3134/19 зазначила наступне. За загальним правилом, передбаченим статтею 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Частинами другою, третьою статті 215 ЦК України визначено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, передбачені статтею 203 ЦК України. Зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. 10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними, проте, враховуючи ультраактивну форму дії Закону України «Про захист прав споживачів», визначені ним наслідки включення до договору споживчого кредиту умови, якою встановлено плату за надання інформації щодо кредиту, підлягають перевірці на відповідність змісту положень Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за супровідні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит(далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту». Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит Банк надає споживачу детальний перелік складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною в договорі про споживчий кредит, - за кількістю днів, щомісяця, щокварталу) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх супровідних послуг банку, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб за кожним платіжним періодом за формою, наведеною в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит додатка 2 до цих Правил. Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит). Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, уключаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості. У кредитних відносинах економічною метою кредитодавця є повернення суми кредиту та одержання процентів за користування кредитом. Кредитодавець заінтересований у своєчасному виконанні позичальником обов`язків за кредитним договором, для чого позичальник має бути поінформований про строки i суми належних платежів. Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до частин першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» Після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що "у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України "Про споживче кредитування". Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України "Про споживче кредитування". В заяві № 40019319894 від 27.07.2021 та в заяві № 40020322851 від 30.11.2021\~ відповідач своїм підписом погодила комісію за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 3,00%, проте банк не роз`яснив за які конкретні розрахунково-касові дії з відповідача буде взята комісія за обслуговування кредитної заборгованості. Розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості встановлено без уточнення найменування конкретних послуг та систематичності запиту споживачем інформації щодо обслуговування кредитної заборгованості. Враховуючи викладене, суд доходить висновку про те, що банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку послуг з обслуговування кредитної заборгованості, їх погодження зі споживачем при укладенні кредитного договору. Так, вказані умови договору не містять розмежування платних та безоплатних послуг, як і не містять найменування цих послуг, а значить передбачають виключно платні послуги стосовно обслуговування кредиту в тому числі, слід розуміти, і послуги на вимогу споживача не частіше одного разу на місяць повідомляти йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надання виписки з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформації про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншої інформації, що суперечить вимогам частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування», за яким надання таких послуг передбачено безоплатно. З урахуванням положень ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» суд дійшов висновку, що умови кредитного договору від 27.07.2021 та від 30.11.2021 про встановлення комісії за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 3,00% є нікчемними, а тому вимоги банку про стягнення заборгованості з комісії за обслуговування кредиту станом на 09.09.2024 за Кредитним договором від 27.07.2021 № 40019319894 у розмірі 6 707,22 грн та за Кредитним договором від 30.11.2021 № 40020322851 у розмірі 2 323,80 грн, є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають. Аналогічної правової позиції дотримується і Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 січня 2024 року у справі № 727/5461/23 (провадження № 61-17096св23). Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Тому, даючи оцінку наданим доказам, суд прийшов до висновку, що на користь позивача належить стягнути з відповідача заборгованість по Кредитному договору від 23.11.2018 № 2001177326901, з яких: 17 501,40 грн заборгованість за кредитом; 14 063,24 грн заборгованість за процентами; по Кредитному договору від 27.07.2021 № 40019319894, з яких: 9 289,03 грн заборгованість за кредитом; 1,54 грн заборгованість за процентами; по Кредитному договору від 30.11.2021 № 40020322851, з яких: 5 767,36 грн заборгованість за кредитом; 0,81 грн заборгованість за процентами, а в загальному 46 623,38 гривень. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. ЄСПЛ вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006). За таких обставин, суд дослідивши та проаналізувавши докази у справі,

Outcome: partial