Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-16 00:00:00

Позивач Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦИКЛ ФІНАНС», в особі представника Дорошенко М.А., звернувся до Зачепилівського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування заявлених позовних вимог, представник позивача зазначила, що 15 вересня 2021 року [PERSON] уклав із Акціонерним товариством «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» Кредитний договір №22038000533085. 28 березня 2024 року між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЦИКЛ ФІНАНС» було укладено Договір факторингу №28/03/24, у відповідності до умов якого АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» передає (відступає) ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» за плату належні йому Вимоги, а ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» приймає належні АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» Права Вимоги до Боржника, за кредитним договором №22038000533085 від 15 вересня 2021 року. Згідно договору факторингу сума боргу перед новим кредитором є обґрунтованою та документально підтвердженою та становить 21 391,59 грн., із них: заборгованість за тілом кредиту\~12 843,82 грн.; заборгованість по відсоткам\~0,17 грн., заборгованість по комісії\~8 547,60 грн. Посилаючись на неналежне виконання [PERSON] своїх грошових зобов`язань, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за укладеним договором, а також відшкодувати понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору та витрат на професійну правничу допомогу. Ухвалою суду від 24 лютого 2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Представник позивача\~Дорошенко М.А. подала до суду\~письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, при цьому наполягає на позовних вимогах та проти ухвалення заочного рішення не заперечує. 17 березня 2025 року на адресу суду від представника відповідача [PERSON] адвоката Василець М.С. надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник просила суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. В обґрунтування відзиву представник відповідача зазначила, що кредитний договір та паспорт споживчого кредиту взагалі не містять будь-якого опису послуг із розрахунково-касового обслуговування, за які встановленна комісія за обслуговування договору, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості по комісії в розмірі 8 547,60 грн. є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Також представник відповідача ставить під сумнів законність списання позивачем грошових коштів в сумі 3 600,00 грн. на користь страховика ПрАТ «УАСК АСКА-ЖИТТЯ», оскільки договору страхування відповідач не укладав. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідно до ч.2 ст.247\~ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також, достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних в справі доказів, суд дійшов наступного висновку. Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 15 вересня 2021 року між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та [PERSON] було укладено договір позики № 22038000533085, за умовами якого банк надає клієнту грошові кошти (кредит) у тимчасове платне користування на споживчі потреби, а клієнт зобов`язується повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісії, що передбачені цим договором, а також здійснити інші платежі за кредитом у встановлених цим договором розмірах і строках та виконати свої зобов`язання за даним договором у повному обсязі\~ Відповідно до п.1.3 Кредитного договору банк формує графік платежів, який викладено в розділі 4 цього Договору із зазначенням сум погашення основного боргу за кредитом, сплати процентів за користування кредитом, щомісячні, вартість всіх супутніх послуг, реальної процентної ставки та інше. Пункт 1.3 Кредитного Договору передбачає надання кредиту шляхом зарахування суми кредиту на поточний рахунок клієнта № [NUMBER] , відкритий в АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО». Датою видачі кредиту вважається день зарахування суми кредиту на рахунок клієнта. У пункті 2.1. Кредитного договору передбачено, що клієнт в порядку договірного списання доручає банку в дату видачі кредиту, здійснити перерахування з рахунку клієнта на користь ПрАТ «УАСК АСКА-ЖИТТЯ» суму страхового платежу у розмірі 3 600,00 грн. за весь період страхування, згідно з договором страхування № NS-22038000533085 від 15 вересня 2021 року. Платежі з погашення заборгованості за кредитом, сплати процентів за користування кредитом та щомісячні комісії за обслуговування кредиту здійснюється у вигляді щомісячних ануїтених (рівномірних) платежів (пункт 3.1,3.2 Договору). Розділом 4 Кредитного договору визначений щомісячний графік платежів, який містить загальну суму платежу на місяць, а також деталізацію із вказівкою суми на погашення кредиту та додаткових супутніх послуг банку за розрахунково-касове обслуговування. 28 березня 2024 року між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦИКЛ ФІНАНС» укладено Договір факторингу № 28/03/24, у відповідності до умов якого АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» передало (відступає) ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» приймає належні АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Згідно п. 1.1. Договору факторингу, Фактор передає грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступає Факторові права грошової вимоги (Права Вимоги) до Боржників за Кредитними Договорами (Портфель Заборгованості) Відповідно до Договору факторингу № 28/03/24 від 28 березня 2024 року ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 21 391,59 грн., із них: заборгованість за тілом кредиту\~12 843,82 грн.; заборгованість по відсоткам\~0,17 грн., заборгованість по комісії\~8 547,60 грн. Всупереч умовам Кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС», ні на рахунки попереднього кредитора. Таким чином, непогашена заборгованість [PERSON] перед ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» за договором позики № 22038000533085 від 15 вересня 2021 року складає 21 391,59 грн. За ч.ч. 1, 2\~ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з ч. 1\~ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. З наданої суду копії виписки по особовому рахунку вбачається, що кредитні кошти на виконання договору надані, отже, кредитодавець свої зобов`язання за договором в цій частині виконав. Строк кредитування закінчився, однак [PERSON] має непогашену заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 21 391,59 грн. (тіло кредиту і відсотки за користування ним та комісія), що добровільно не сплачена. Згідно з п. 1 ч. 1\~ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За ч. 1\~ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо\~позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього\~Кодексу. Зокрема, статтею 625 ЦК України врегульовано\~правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з ч.1 ст.1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно вимог ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. 28 березня 2024 року між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» було укладено Договір факторингу №28/03/24, відповідно до якого АТ «Банк Кредит Дніпро» відступило на користь ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі за Кредитним договором №22038000533085 від 15 вересня 2021 року, укладеним між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та [PERSON] . Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу №28/03/24 від 28 березня 2024 року, ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» набуло права грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором №22038000533085 від 15 вересня 2021 року на суму 21 391,59 грн. Щодо стягнення заборгованості по комісії\~в розмірі 8 547,60 грн. суд виходить з наступного. З 10 червня 2017 року набув чинності\~Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у\~Законі України «Про захист прав споживачів»\~текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить\~Закону України «Про споживче кредитування». Положення частин першої, другої, п`ятої\~статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів»\~з набуттям чинності\~Закону України «Про споживче кредитування»\~залишилися незмінними. Відповідно до п.4 ч.1\~ст.1 Закону України «Про споживче кредитування»\~загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з ч.2\~ст.8 Закону України «Про споживче кредитування»\~до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже,\~Закон України «Про споживче кредитування»\~передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. На виконання вимог, у тому числі, п.4 ч.1 ст.1\~та ч.2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування»\~Правління Національного банку України постановою від 08.06.2017 №49\~затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж\~постановою\~визнано такою, що втратила чинність,\~постанову Правління Національного банку України від 10.05.2007 №168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту». Пунктом 5 Правил про споживчий кредит передбачено, що банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит). За додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності) сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог\~Закону України «Про споживче кредитування»\~та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості. Закон України «Про споживче кредитування»\~розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до ч.1\~ст.11 Закону України «Про споживче кредитування»\~після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно з ч.5\~ст.12 Закону України «Про споживче кредитування»\~умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Встановивши у Кредитному договорі №22038000533085 сплату комісійної винагороди за обслуговування кредиту щомісячними платежами, що у загальному розмірі складає 8 547,60 грн., банк не повідомив, які саме послуги за вказану плату надаються позичальнику. Розмір такої комісійної винагороди, з огляду на обставини справи (зокрема, розмір кредиту та процентів), вносить істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу, що в сукупності свідчить про те, що оспорювані умови кредитного договору є несправедливими. Таким чином, встановивши, що банк не повідомив позичальника, які саме послуги за вказану плату йому надаються, розмір комісійної винагороди вносить істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу, тобто положення пункту 1.2 Кредитного договору №22038000533085 щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредиту є нікчемними відповідно до ч.ч. 1,2\~ст.11, ч.5 ст.12 ЗУ «Про споживче кредитування». Аналогічні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 30 листопада 2023 року в справі № 216/7637/21, від 09 лютого 2024 року в справі № 337/3703/22, постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада2023 року в справі № 204/224/21. Відповідно до положень ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Вимоги банку у частині стягнення заборгованості за Кредитним договором №22038000533085 від 15 вересня 2021 року за комісією за обслуговування кредиту у сумі 8 547,60 грн. є необґрунтованими та задоволенню не підлягають, оскільки обов`язок позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених кредитним договором, графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемним. Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності, встановивши укладення між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та [PERSON] 15 вересня 2021 року кредитного договору №22038000533085 та отримання за його умовами грошових коштів, враховуючи неналежне виконання відповідачем умов вказаного договору та наявність, у зв`язку з цим, заборгованості перед банком; встановивши нікчемність умов договору щодо нарахування комісії, підтвердження належними та допустимими доказами факт відступлення права вимоги банком на користь позивача, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по тілу кредиту у розмірі 12 843,82 грн. та заборгованості по відсотках 0,17 грн. Вирішуючи питання про стягнення понесених позивачем витрат на правничу допомогу суд враховує, що відповідно до\~ст.133 ЦПК України\~витрати на професійну правничу допомогу належать до судових витрат. Судові витрати розподіляються між сторонами в порядку\~ст.141 ЦПК України. Представник позивача просила стягнути понесені позивачем витрати на правничу допомогу в розмірі 6 000,00 грн., додавши до матеріалів справи докази понесення таких витрат. Судом встановлено, що представником позивача надані документи, які підтверджують понесені позивачем витрати на правничу допомогу, а саме: договір про надання правничої допомоги № 43453613 від 02.01.2025 року; додаткову угоду № 22038000533085 від 27.01.2025 до Договору № 43453613 про надання правової допомоги від 02.01.2025; акт №22038000533085 від 15 вересня 2021 року про підтвердження факту надання правничої допомоги між адвокатом Дорошенко М.А. та ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС»; детальний опис робіт, виконаних адвокатом Дорошенко М.А.; платіжну інструкцію № 8481 від 27.01.2025 про сплату позивачем на рахунок [PERSON] 6 000,00 грн. за надані юридичні послуги. Згідно з ч.8\~ст.141 ЦПК України\~розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до\~ст.137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у п.95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), п.80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява №72277/01), п. 88 рішення у справі «Меріт проти України» (Заява №66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Крім того, в п.154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму. З огляду на викладене,

Outcome: partial