Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом. На обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є матір`ю неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . Дитина народжена у шлюбі з її біологічним батьком, [PERSON] , [INFO] . Шлюб між позивачем та відповідачем розірвано рішенням Катеринопільського районного суду Черкаської області від 16.07.2021 року. Ініціатором розлучення стала [PERSON] , так як з часу народження доньки [PERSON] , стосунки між нею та колишні чоловіком стрімко погіршувались і станом на 2021 рік були повністю припинені та існували лише у формальному вигляді. Шлюб розірвано з причин різних поглядів на сімейне життя, зокрема, участі батька у вихованні спільної доньки. [PERSON] не виявив бажання забезпечувати потреби малолітньої дитини, і весь тягар по вихованню та утриманню [PERSON] , ліг на позивача. Отже, [PERSON] виявив цілковиту байдужість до свого батьківства, і не мав наміру будувати сім`ю, в якій є дитина. Матеріальну допомогу та допомогу у вихованні доньки позивач вимушена була приймати від своїх батьків. Поведінка відповідача щодо доньки є незмінною і на даний час, [PERSON] взагалі усунувся як від виконання обов`язку по матеріальному забезпеченню [PERSON] , так і по спілкуванню з нею та вихованню. 25 квітня 2024 року позивач зареєструвала шлюб із [PERSON] . Від даного шлюбу у подружжя народилась дитина, [PERSON] , [INFO] . З часу одруження і позивач і її донька [PERSON] перебувають на повному утриманні [PERSON] . Позивач вказує, що крім відсутності матеріальної підтримки від батька, [PERSON] ніколи не знала турботи від нього. Батько ніколи не цікавився і не цікавиться життям доньки, її потребами, її розвитком та успіхами. [PERSON] навіть не знає який навчальний заклад відвідує [PERSON] та які має здібності. Батько носить таке звання лише за біологічного походження дитини, але всі ті права та обов`язки, що покладені на нього з дня народження доньки, не виконував жодного дня. Оскільки позивач постійно наражається на проблеми у вирішенні соціально-побутових питань [PERSON], зокрема вирішення її оздоровлення та відпочинку, зміна місця проживання, що потребують письмових заяв батька про згоду, та, враховуючи його повну байдужість до проблем доньки, небажання контактувати з дитиною, позивач змушена звернутись до суду із даним позовом, в якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник - адвокат Токар О.М. підтримали позовні вимоги з підстав, зазначених у позові. Не заперечують щодо ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення повісток. В подальшому, суд здійснив виклик відповідача відповідно до вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України, шляхом опублікування оголошень на офіційному веб-сайті Судової влади України. Третя особа представника в судове засідання не направила, звернулась до суду з заявою, згідно якої просить суд розглянути справу без участі її представника, позовні вимоги підтримала. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 6 ст. 223 ЦПК України наслідки, визначені частинами третьою - п`ятою цієї статті, настають і в разі, якщо учасник справи (його представник) залишить залу судового засідання. Приймаючи рішення по справі, що розглядається, суд виходив з вимог ст. 81 ЦПК України, яка регламентує, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. Позбавлення батьківських прав, в силу вимог закону, є винятковою мірою сімейно-правової відповідальності, яка передбачена правилами цієї статті і виникає при винній поведінці батьків, які не забезпечують виховання своїх дітей. Тобто, особи можуть бути позбавлені батьківських прав тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Згідно з роз`ясненнями п.п. 15,16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав", позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Вирішуючи питання про позбавлення відповідача батьківських прав, суд враховує, що така міра сімейно-правової відповідальності має на меті насамперед, захист інтересів дітей, а також той факт, що відповідач не тільки не виконує своїх обов`язків щодо виховання дітей, а й негативно впливає на їх виховання, шляхом вчинення дій, які негативно впливають на психічний стан дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Як встановлено судом, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано на підставі рішення Катеринопільського районного суду Черкаської області від 16.07.2021 року (а.с. 11-12). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 26.10.2017 року, [PERSON] народилася [INFO] , її батьками зазначені батько [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9). З відомостей, що містяться у свідоцтві про шлюб серії [NUMBER] від 25.04.2024 року вбачається, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 25.04.2024 року, про що складено актовий запис за № 16 (а.с.20). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 20.06.2024 року, [PERSON] народилася [INFO] , її батьками зазначені батько [PERSON] та [PERSON] (а.с. 21). Згідно Акту обстеження умов проживання від 04.07.2024 року за адресою: [ADDRESS] проживають: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Сім`я проживає в двокімнатній квартирі з усіма зручностями. Потреби дітей забезпечуються в повній мірі (а.с. 29). Згідно відомостей довідки №158 вих. 27.05.2024 року, що видана Комунальним закладом дошкільної освіти №6 «Світлячок» Ватутінської міської ради Черкаської області вбачається, що [PERSON] , [INFO] відвідує даний заклад із 03.02.2022 року. За час перебування дитини у закладі, батько [PERSON] жодного разу не відвідував заклад та участі у вихованні доньки не брав (а.с. 13). З наданого суду висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Ватутінської міської ради Звенигородського району Черкаської області вбачається, що на засіданні комісії з питань захисту прав дитини прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] щодо неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] (а.с. 86-87). Таким чином судом встановлено, що відповідач [PERSON] неналежно виконував батьківські обов`язки по вихованню доньки, не навідував її, участі у її вихованні і навчанні не приймав, життям і здоров`ям дитини не цікавився, бажання налагодити відносини з донькою не виявляв, що свідчить про самоусунення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків щодо доньки. Як зазначалося вище, відповідно до п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30.03.2007 року № 3 ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення та ін., що свідчить про свідоме нехтування батьками своїми обов`язками, що і було встановлено в судовому засіданні, оскільки надані позивачем суду докази свідчать про систематичність невиконання відповідачем своїх батьківських обов`язків щодо її неповнолітнього сина. За таких обставин, суд вбачає підстави для позбавлення відповідача [PERSON] , [INFO] батьківських прав стосовно неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Разом із тим, суд вважає за доцільне роз`яснити відповідачу, що він не позбавлений у подальшому права вирішувати питання про поновлення його у батьківських правах щодо доньки в порядку, передбаченому ст. 169 СК України. На підставі наведеного,

Outcome: approved