Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-04 00:00:00

20.09.2024 представник позивача [PERSON] , який діє в інтересах [PERSON] , що проживає в [ADDRESS] через систему «Електронний суд» звернувся до суду із позовом до [PERSON] , адреса останнього відомого місця проживання: [ADDRESS] , в якому просить, з врахуванням уточнюючої позовної заяви, позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав щодо малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з дня звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття. Стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у сумі 1 211,20 грн. та на професійну правничу допомогу у розмірі 50 000,00 грн.. Мотивуючи вимоги тим, що позивач є матір`ю неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , а відповідач є батьком. Між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, який розірваний. З моменту розірвання шлюбу дитина проживає з матір`ю та повністю перебуває на її утриманні. Відповідач жодним чином не піклується про фізичний і духовний розвиток сина, його навчанням та вихованням, підготовкою до самостійного життя. З моменту розлучення відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, в 2013 році виїхав до російської федерації. Крім того, [PERSON] є особою з інвалідністю. Всіма питаннями адаптації, лікування та розвитку дитини займається виключно позивач. Ухвалою суду від 29.01.2025 року позовні вимоги в частині стягнення аліментів, залишено без розгляду. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце його проведення повідомлявся через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України в порядку ч.11 ст.128 ЦПК України. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали з підстав викладених в позові. Позивач пояснила, що дитину виховує самостійно, чоловік поїхав в росію. Не цікавиться життям дитини. Дитина з аутизмом, має інвалідність. Після війни з відповідачем взагалі не спілкуються. Представник позивача пояснив, що відповідач не забезпечує дитину, жодним чином не виконує батьківських обов`язків. Крім цього, докази понесення судових витрат будуть надані протягом 10 днів. Представник органу опіки та піклування Овруцької міської ради щодо задоволення позову не заперечує. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, покази свідків, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8). Матвєю встановлено діагноз: дитячий аутизм з когнітивною недостатністю, порушенням комунікації та соціальної взаємодії внаслідок органічного ураження ЦНС. Помірний ступінь обмеження життєдіяльності. Йому встановлено інвалідність до 18 років (а.с.9,13, 15). Згідно довідки, виданої Овруцьким ліцеєм №3 від 19.08.20241 року, батько [PERSON] , [PERSON] контакту зі школою не підтримує, успішністю дитини не цікавиться, з класним керівником не спілкується. За час навчання у школі батько [PERSON] ніколи не цікавиться навчанням та вихованням дитини, життям хлопчика у школі, батьківські збори не відвідував і в школі ніколи не з`являвся. За час навчання класний керівник тісно співпрацювала з мамою дитини, яка відповідально відноситься до навчання та виховання хлопчика, [PERSON] завжди охайний, мама приділяє дитині належну увагу. Дитину до школи приводить і забирає мати, на виклики до школи приходить теж тільки мама (а.с.12). Згідно акту обстеження умов проживання від 03.10.2024 року, обстеження за адресою: [ADDRESS] не вдалося здійснити, нікого не було вдома. Зі слів сусідки, [PERSON] за вказаною адресою не проживає, виїхав до росії (а.с. 81). Згідно акту обстеження умов проживання від 12.11.2024, обстеження проведено за адресою: [ADDRESS] . Під час обстеження встановлено, що для дитини створено належні умови проживання, дитина забезпечена одягом, продуктами харчування. Дитина знаходиться на утриманні матері, батько дитини у вихованні та утриманні не приймає, перебуває тривалий час у Росії (а.с.82). За клопотанням представника позивача, було здійснено запит до Головного центру обробки інформації ДПС України щодо надання інформації про перетин державного кордону України [PERSON] , з вказівкою дати та місця перетину. На що листом від 17.01.2025 року повідомлено, що [PERSON] в період з 08.11.2017 року по 17.01.2025 в Базі даних не виявлено. Зберігання в Базі даних інформації з персональними даними осіб впродовж 10 років з моменту їх внесення здійснюється з 08.11.2017, оскільки до набрання чинності Положення, інформація про осіб, які перетнули державний кордон України зберігалася у Базі даних протягом 5 років, в порядку визначеному наказом Адміністрації ДПС України від 25.06.2007 №472 (а.с.77). Відповідно до ч.1 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно із ч.1 ст.152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Частиною 4 ст.155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною, є хронічними алкоголіками або наркоманами, вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, засудженні за вчинення умисного злочину щодо дитини. Свідок [PERSON] показала, що працює вчителем початкових класів Овруцького ліцею №3. Матвєй навчався у її класі. Про батька відомо лише офіційну інформацію. Вихованням дитини займається мати, дідусь, бабуся та вітчим. Матвєй про батька нічого не розповідав. Завдяки зусяиллям матері досяг успіхів. Свідок [PERSON] показала, що працює логопедом в Овруцькому ліцеї №1. Батька [PERSON] ніколи не бачила і не чула про нього. Бачила лише дідуся і матір. Матвєй жодного разу не згадував про батька. Свідок [PERSON] показала, що працює вчителем образотворчого мистецтва в Овруцькому ліцеї №3. Займається з дитиною з третього класу. З 5 класу є класним керівником. Вражена відповідальним відношенням матері до батьківських обов`язків. Лише мати відвідує батьківські збори. Про батька від [PERSON] жодного разу не чула. Свідок [PERSON] показала, що є подругою позивача. Відповідача знає з моменту одруження з позивачкою. Знає брата відповідача, який повідомив, що той перебуває в Росії вже 10 років. Відносини із батьком у дитини відсутні, матеріально не допомагає. Свідок [PERSON] показала, що є сусідкою позивача. Відповідача із сином не бачила. Відповідач поїхав в росію. Не бачила його років 13-14. В дитини розпитувала про батька, але він не хотів про нього розмовляти. Заслухати думку дитини визнано недоцільним, за станом його здоров`я. Частиною четвертою і п`ятою статті 19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно висновку виконавчого комітету Овруцької міської ради Житомирської області від 21.11.2024 року №02-09/2421, виконавчий комітет Овруцької міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] .. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Підстави позбавлення батьківських прав наведені у ст.164 СК України. Зокрема, п.2 ч.1 ст.164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться із дитиною. За змістом роз`яснень, викладених у п. п. 15,16,17 постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо. Аналізуючи докази в їх сукупності, суд враховує, що відповідач не забезпечує фізичний та духовний розвиток сина, участі у його вихованні не приймає, не цікавиться його вихованням та здоров`ям, не забезпечує необхідним. Вказані в сукупності всі обставини свідчать про байдужість з боку відповідача до долі свого сина та свідоме нехтування ним своїми обов`язками. При винесенні вказаного рішення суд враховує положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради УРСР № 789-ХХІІ від 27 лютого 1991 року, в яких зазначено, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити як з найкращого забезпечення інтересів дітей. З огляду на викладене, позбавлення відповідача батьківських прав щодо її неповнолітнього сина відповідатиме інтересам останнього, а тому позов підлягає задоволенню. Позбавлення батьківських прав не позбавляє відповідача права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав в разі зміни свого ставлення до дитини, своєї поведінки та усунення обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав.

Outcome: approved