Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 03.07.2009 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб. Від цього шлюбу у сторін [INFO] народився син - [PERSON] . Рішенням Сахновського районного суду Харківської області від 24.10.2012 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. Позивач зазначає, що після розірвання шлюбу, з кінця 2012 року, відповідач припинив будь-яке спілкування з сином, перестав брати участь у житті дитини, не виховував та не зустрічався з сином, не забезпечував його одягом та продуктами харчування, не вітав з днем народження, та святами. Фактично, будь-яке спілкування з сином відповідач припинив без пояснення причин. Станом на час подання позову, відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, та батьківської турботи до нього не проявляє, участі у вихованні сина не бере, його життям не цікавиться. Вказані обставини можуть підтвердити свідки - бабуся та дідусь сина. Також, позивач зверталася до Служби у справах дітей Бучанського району Київської області щодо неналежного виконання відповідачем батьківських обов?язків. Служба направила лист до Служби у справах дітей по Салтівському району департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради для проведення профілактичної бесіди з [PERSON] щодо виконання батьківських обов?язків, та надання пояснення батька з приводу невиконання батьківських обов?язків. Листом від 19.01.2024 р. № 122 Служба у справах дітей Вишневої міської ради Бучанського району Київської області повідомила позивачку, що відповідач двері квартири не відчинив, на телефонні дзвінки не відповідає, на запрошення до Служби у справах дітей по Салтівському району не відреагував, провести бесіду з [PERSON] щодо невиконання батьківських обов?язків не виявляється можливим, як і неможливо скласти акт обстеження його житлових умов. Від спільних знайомих з відповідачем, позивач дізналась, що відповідач часто відвідував російську федерацію. В той самий час, позивачка є діючою військовослужбовицею Збройних Сил України, здійснює захист Батьківщини, її незалежність та підтримує територіальну цілісність України. Наразі, син позивачки проживає разом з матір?ю за адресою: [ADDRESS] , що також зафіксовано в Акті № 1/04-270 від 14.03.2024. Лише Позивачка бере участь у житті дитини, займається вихованням сина, забезпечує його одягом, їжею, шкільним приладдям, іграшками. Позивач вважає, що наявні усі підстави для позбавлення відповідача батьківських прав щодо сина - [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 23.09.2024 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви. 27.09.2024 року позивачем усунуто недоліки позовної заяви. 01.10.2024 року ухвалою Московського районного суду м. Харкова відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. 30.10.2024 року на адресу суду по електронній пошті від Служби у справах дітей та сім`ї Вишневої міської ради Бучанського району Київської області надійшов висновок органу опіки та піклування Виконавчого комітету Вишневої міської ради Бучанського району Київської області про доцільність позбавлення громадянина [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 06.12.2024 року закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до розгляду по суті. У судове засідання позивач не з`явилась, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності із зазначенням щодо підтримання позовних вимог в повному обсязі та ухвалення рішення на підставі наявних у справі доказів, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, шляхом направлення судової повістки на адресу місця реєстрації відповідача, на підтвердження чого в матеріалах справи наявні поштові конверти з відміткою про відсутність адресату за адресою, зазначеною в позовній заяві, що свідчить про належне його повідомлення, не використав наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у його відсутність до суду не надходило. Відповідачем не надано суду жодного доказу, який би мав істотне значення для вирішення справи по суті, чи спростування доводів позивача. Відзив на позов не подав. Представник третьої особи - Служби у справах дітей та сім`ї Вишневої міської ради Бучанського району Київської області у судове засідання не з`явився, просив проводити розгляд справи за його відсутності, ухвалити рішення відповідно до діючого законодавства. 30.10.2024 надав Висновок щодо доцільності позбавлення громадянина [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Відповідно до п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Беручи до уваги ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідач обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надав, в силу положень ст. 223 ч. 1 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідача. Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Ураховуючи, що в матеріалах справи є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлявся про місце і час судового засідання, суд розглядає справу за відсутності відповідача та згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За змістом ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, відповідно до копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого 17 листопада 2009 року Московським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, [PERSON] народився [INFO] та його батьками є: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Як убачається з Акту № 1/04-270 від 14.03.2024 року депутата Вишневої міської ради Олексієнко О.А., за слів [PERSON] та зі слів сусідів [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , [INFO] та її син [PERSON] , [INFO] , проживають без реєстрації за адресою: [ADDRESS] , у орендованій квартирі. Відповідно до Довідки Виконавчого комітету Вишневої міської ради Бучанського району Київської області № 9757, за адресою: [ADDRESS] , проживає [PERSON] разом з сином - [PERSON] , [INFO] . Згідно Довідки 56 177 від 14 березня 2024 року Вишнівського академічного ліцею «Основа» Вишневої міської ради Бучанського району Київської області, батько дитини [PERSON] - [PERSON] , протягом усього навчання сина участі не бере. За час перебування дитини у навчальному закладі батько не відвідував батьківські збори, виховні заходи і взагалі не брав ніякої участі у процесі виховання, а також ніколи не цікавився справами дитини у телефонному режимі. Відповідно до Довідки від 03.01.2024 року, дитина [PERSON] відвідує Міжнародну школу програмування та англійської мови «Logika» у м. Вишневе Київської області. Зі змісту вказаної довідки також убачається, що батько [PERSON] протягом усього часу навчання сина участі у його вихованні не бере, та не цікавиться його справами. Відповідно Довідки від 30.01.2024 року, виданої ГО «Федерація Таеквон-До І.Т.Ф. Україна», дитина [PERSON] , [INFO] , є членом федерації, та займається Таеквон-До І.Т.Ф. під керівництвом тренера-викладача - Фірсова М . Зі слів тренера-викладача, за час перебування дитини на тренуваннях батько дитини не відвідував, а також ніколи не цікавився спортивними досягненнями дитини. Згідно Довідки КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги Сахновщинської селищної ради Красноградського району Харківської області» від 23.01.2024 року, дитина [PERSON] , [INFO] з моменту реєстрації в ЦПМСД смт Сахновщина під час періодичних відвідувань медичних закладів завжди супроводжується, консультується та оглядається в присутності матері - [PERSON] , [INFO] . Листом від 19.01.2024 року № 122 Служба у справах дітей Вишневої міської ради Бучанського району Київської області повідомила позивача, про те, що 11 січня 2024 року спеціалістами служби у справах дітей по Салтівському району спільно з фахівцями Відділу соціальної роботи по Салтівському району Харківського міського центру соціальних служб «Довіра» було здійснено виїзд за місцем проживання громадянина [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Двері квартири ніхто не відчинив, на запрошення з?явитися до служби у справах дітей по Салтівському району Соляник Сергій Миколайович не відреагував. З номером телефону ( [NUMBER] ) абонент не відповідає. Скласти акт обстеження умов проживання [PERSON] , [INFO] , та провести профілактичну бесіду з ним щодо неналежного виконання батьківських обов?язків виявилося не можливим. Висновком Служби у справах дітей та сім`ї Вишневої міської ради Бучанського району Київської області визнано доцільним позбавити громадянина [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Крім того, відповідно до вказаного висновку, батько на засідання Комісій не з?явився, на адресу його можливого проживання за адресою: [ADDRESS] був скерований рекомендований лист - запрошення з зазначенням дати та місця проведення засідання Комісії. Лист повернувся до Служби у справах дітей та сім?ї Вишневої міської ради в зв?язку з закінченням терміну зберігання. На засіданні було прийнято рішення зателефонувати [PERSON] . Батька - [PERSON] було заслухано через месенджер Viber ( [NUMBER] ). [PERSON] повідомив, що проживає за межами України в Федеративній Республіці Німеччині з новою сім?єю. З сином не спілкується тривалий час, перераховує на його утримання 2000 гривень. На запитання членів Комісії, де проживає його син, він сказав, що дитина з матір?ю проживає за кордоном. [PERSON] зауважив, що він проти позбавлення його батьківських прав. Мати - [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] та фактично проживає за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою від березня 2024 року № 9757, виданою центром надання адміністративних послуг Вишневої міської ради Виконавчого комітету Вишневої міської ради. [PERSON] з 21 березня 2024 року перебуває на службі у військовій частині [NUMBER] згідно довідки, виданої 12 вересня 2024 року № 10/174 начальником штабу - заступником командира частини [NUMBER] . За період з 21 березня 2024 року по 30 вересня 2024 рік її дохід складає 284 456,89 грн. В характеристиці зазначається, що [PERSON] за час роботи на посаді санітарного інструктора медичного пункту військової частини (військове звання сержант) зарекомендувала себе виключно як грамотний, дисциплінований, працелюбний військовослужбовець. Бере безпосередню участь в бойових діях (має посвідчення учасника бойових дій № [NUMBER] ). Неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки від 15 березня 2024 року № 9757, виданої Виконавчим комітетом Вишневої міської ради Бучанського району Київської області, фактично проживає за адресою: [ADDRESS] з матір?ю - [PERSON] . Мати - [PERSON] створила належні умови для проживання, виховання та повноцінного розвитку дитини вона піклуються про його фізичне та психологічне здоров?я, забезпечує необхідним харчування, медичним доглядом, лікуванням, надає дитині доступ до культурних та інших духовних цінностей. Стосунки в сім?ї родинні, довірливі, люблячі. Неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] , в своїх поясненнях повідомив, що з батьком не спілкувався більше десяти років. Додатково зазначив, що батько не приймає будь-якої участі в його житті, не цікавиться його життям та успіхами в школі та спорті. Частиною 1 статті 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Стаття 5 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачає, що держави-учасниці поважають відповідальність, права і обов`язки батьків і у відповідних випадках членів розширеної сім`ї чи общини, як це передбачено місцевим звичаєм, опікунів чи інших осіб, що за законом відповідають за дитину, належним чином управляти і керувати дитиною щодо здійснення визнаних цією Конвенцією прав і робити це згідно зі здібностями дитини, що розвиваються. Відповідно до пунктів 1-3 статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Під час будь-якого розгляду згідно з пунктом 1 цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Згідно з пунктом 1 статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до частини 1 статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Базові положення принципу забезпечення найкращих інтересів дитини покладені в основу багатьох рішень Європейського суду з прав людини, у тому числі, шляхом застосування статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР. Відповідно до статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Як зазначив Європейський суд з прав людини в рішенні від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Як Суд зазначив у рішенні у справі «Нойлінґер та Шурук проти Швейцарії» (Neulinger and Shuruk v. Switzerland), ([ВП], заява № 41615/07, ЄСПЛ 2010 року): «136. Інтерес дитини складається з двох аспектів. З одного боку цей інтерес вимагає, що зв`язки дитини з її сім`єю мають бути збережені, за винятком випадків, коли сім`я виявилася особливо непридатною. Звідси випливає, що сімейні зв`язки можуть бути розірвані лише у виняткових випадках, та що необхідно зробити все, щоб зберегти особисті відносини та, якщо і коли це можливо, «відновити» сім`ю [рішення у справі «Гнахоре проти Франції» (Gnahore v. France), заява № 40031/98, п. 59, ЄСПЛ 2000-ІХ]. З іншого боку очевидно також, що в інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у здоровому середовищі, та батькам не може бути надано право за статтею 8 Конвенції на вжиття таких заходів, що можуть завдати шкоди здоров`ю та розвитку дитини (див., серед багатьох інших джерел, рішення у справі «Ельсхольц проти Німеччини» (Elsholz v. Germany), [ВП], заява № 25735/94, п. 50, ЄСПЛ 2000-VIII, та у справі «Марсалек проти Чехії» (Marsalek v. the Czech Republic), заява № 8153/04, п. 71, від 4 квітня 2006 року)». У рішенні по справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Суд нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (див. рішення у справі Olsson v. Sweden (N 2), від 27 листопада 1992 року, Серія A, N 250, ст. 35-36, п. 90), і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402-III сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Частиною 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з частиною 1 статті 14 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Відповідно до частини 1 статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини і водночас, санкція (відповідальність) за протиправну винну поведінку матері або батька. Згідно пунктів 15, 16, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, тощо.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків та саме ухилення від здійснення своїх батьківських обов`язків. Відповідно до ч.2, 3 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст. 76, ч.1, 2 ст.77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків стосовно неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , не приймає участі у його житті, не піклується про його фізичний та духовний розвиток, не забезпечує належний догляд, утримання та виховання. За таких обставин, судом встановлена наявність підстав для позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Відповідно до статті 141 ЦПК України, суд присуджує стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved