Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-10 00:00:00

Позивач, в інтересах якого діє представник, через систему «Електронний суд» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовна заява обґрунтована тим, що 20.12.2023 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (далі Первісний кредитор) та [PERSON] було укладено договір № 4231403 про надання споживчого кредиту. На умовах встановлених договором ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» зобов`язується надати грошові кошти в гривнях на умовах строковості, зворотності, платності, а [PERSON] зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за його користування та виконати інші обов`язки передбачені договором. Сторони погодили наступні умови, а саме: сума кредиту 5 000,00 грн, строк кредиту 360 днів, з 20.12.2023 по 14.12.2024 року, періодичність платежів зі сплати процентів-кожні 30 днів. Відповідно до вищезазначених умов договору ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання перед [PERSON] виконало та надало йому кредит в сумі 5 000,00 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку. 25.10.2024 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФК "ФІНТРАСТ УКРАЇНА» було укладено договір факторингу №25/10/2024, згідно з умовами якого ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» відступив ТОВ «ФК "ФІНТРАСТ УКРАЇНА» права грошової вимоги за кредитними договорами, в тому числі і щодо відповідача. 25.11.2024 року рішенням №251124/1 єдиного учасника ТОВ «ФК "ФІНТРАСТ УКРАЇНА», змінено найменування з ТОВ «ФК "ФІНТРАСТ УКРАЇНА» на ТОВ «ФК "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ». З урахуванням викладеного, позивач був вимушений звернутися до суду з даним позовом та просив стягнути з відповідача суму заборгованості в розмірі 42 622,47 гривень, витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422, 40 гривень та витрати на правову допомогу у розмірі 10 000, гривень. Ухвалою судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, надано час для подання заяв по суті. Також в ухвалі про відкриття було задоволено клопотання позивача про витребування доказів у АТ "Універсал Банк". На виконання ухвали суду з АТ "Універсал Банк" надійшов лист, у якому вказано, що банківська картка № [NUMBER] була емітована на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ). 20.12.2023 року на вказану картку було зараховано 5000,00 грн. від FUIB MoneyTransfer. Підтвердити чи спростувати факт того, що платіж було ініційовано від ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» через платіжного провайдера ТОВ "ПЕЙТЕК УКРАЇНА" банк не може, оскільки платіж проведено не по реквізитам, а через платіжну систему. Судом було здійснено перехід до розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Виклик відповідача здійснювався шляхом розміщення оголошення. У судове засідання представник позивача не з"явився, у позові вказав, що просить проводити розгляд справи за його відсутності та не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Лозівського міськрайонного суду Харківської області. Причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з викладеного, суд здійснює розгляд справи в заочному порядку, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд дослідивши матеріали позовної заяви дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 20.12.2023 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (далі Первісний кредитор) та [PERSON] було укладено договір № 4231403 про надання споживчого кредиту, при укладенні якого сторони погодили наступні умови, а саме: сума кредиту 5 000,00 грн, строк кредиту 360 днів, з 20.12.2023 по 14.12.2024 року, періодичність платежів зі сплати процентів-кожні 30 днів (а.с.19-28). До копії Договору позивач додав копію таблиці обчислення загальної вартості кредиту та паспорта споживчого кредиту підписаного відповідачем за допомогою електронного підпису (а.с.29-32). Вказаний договір було укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, внаслідок чого, відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» (далі - Закон) у сторін цього Договору виникли цивільні права та обов`язки майнового характеру. Договір підписувався відповідно до ст. 12 Закону з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Зазначений Договір укладався шляхом надсилання пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Одноразовий ідентифікатор для укладення договору надсилається засобами зв`язку, зазначеними заявником в інформаційно-телекомунікаційній системі. Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якого договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205,207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19. ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 5 000,00 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку (а.с.33-39), яка згідно інформації наданої АТ "Універсал Банк" емітована на ім`я [PERSON] (а.с.114). З урахуванням невиконання зобов"язань відповідачем, позивач був вимушений звернутися до суду. В поданій до суду позовній заяві представник просив стягнути з відповідача суму заборгованості за договором споживчого кредиту №4231403 від 20.12.2023 року у розмірі 42 622,47 грн, яка складається з: 4 999,98 грн.- заборгованість за основним боргом, 31 372, 49 грн.- заборгованість за процентами, 6 250,00 грн.-заборгованість за процентами нарахованими ТОВ «ФК "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» за 50 днів, витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422, 40 гривень та витрати на правову допомогу у розмірі 10 000,00 гривень. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. [PERSON] свої зобов"язання за кредитним договором своєчасно не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на день звернення до суду становить 42 622,47 грн. Вказане підтверджується розрахунками заборгованості (а.с.40-46). Такий розмір заборгованості здійснений відповідно до умов договору та підтверджений наданими до суду розрахунками. 25.10.2024 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФК "ФІНТРАСТ УКРАЇНА» було укладено договір факторингу №25/10/2024, згідно з умовами якого ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» відступив ТОВ «ФК "ФІНТРАСТ УКРАЇНА» права грошової вимоги за кредитними договорами, в тому числі і щодо відповідача (а.с.47-56). 28.10.2024 року [PERSON] було повідомлено про відступлення права вимоги за кредитним договором, шляхом направлення SMS-повідомлення на зазначений у анкеті телефонний номер (а.с.58). 25.11.2024 року рішенням №251124/1 єдиного учасника ТОВ «ФК "ФІНТРАСТ УКРАЇНА», змінено найменування з ТОВ «ФК "ФІНТРАСТ УКРАЇНА» на ТОВ «ФК "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» (а.с.93). За змістом статті 1079 ЦК України, сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Стаття 627 ЦК України та ст.6 ЦК України визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Так, ТОВ «ФК "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» набуло права вимоги до відповідача за кредитним договором, про що свідчить копія витягу з Реєстру Боржників (а.с.57). Дослідивши матеріали справи, зважаючи на відсутність відзиву на позовну заяву, суд вважає, що є всі підстави для задоволення позовних вимог ТОВ «ФК "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ». Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначено нормами ст. 141 ЦПК України. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Крім того, представник позивача просив стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 10 000, 00 грн. Згідно зі ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. З ч.1 ст.137 ЦПК України вбачається, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Понесені позивачем витрати на правову допомогу підтверджуються копією договору №10/12-2024 від 10.12.2024 року про надання правової допомоги, актом №6233 прийому-передачі виконаних робіт від 14.01.2024 року, заявкою №6233 на виконання доручення від 10.12.2024 року, рахунком на оплату №6233/01-2025 від 14.01.2025, ордеру (а.с.59-65). Відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Дослідивши надані позивачем докази, суд вважає за необхідне задовольнити вимогу позивача та стягнути з [PERSON] витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000,00 гривень.

Outcome: approved