Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-11 00:00:00

15.10.2024 Акціонерне товариство «УНІВЕРСАЛ БАНК» звернулось до Київського районного суду міста Одеси з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за Договором про надання банківських послуг «Моnobank»від 09.03.2018 станом на 11.07.2024 у розмірі 129\~993,81 гривень, який складається із заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту). Свої вимоги позивач мотивував тим, що 09.03.2018 [PERSON] звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг від 09.03.2018 шляхом генерації електронного ключа. Вказаним відповідач підтвердив отримання примірника Договору в Мобільному додатку «Моnobank», ознайомлення та згоду з умовами Договору, укладання Договору, та зобов`язався виконувати умови Договору.На підставі укладеного Договору [PERSON] отримав кредит у розмірі 100 000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка [NUMBER] . Відповідно до умов Договору, банк нараховує відсотки на суму наданого кредиту за кожен день використання кредитного ліміту, з розрахунку 365/366 календарних днів у році, за процентними ставками, зазначеними у Тарифах.Клієнт зобов`язується щомісяця сплачувати щомісячний мінімальний платіж в розмірі та в термінах , зазначені в Мобільному додатку. При несплаті мінімального платежу клієнт повинен сплатити штраф за несплату такого щомісячного платежу.Станом на 27.08.2023 у відповідача прострочення зобов`язання зі сплати щомісячного мінімального платежу за Договором сягнуло понад 90 днів, у зв`язку з чим на підставі положення п. 5.17 п.5 Розділу ІІ Умов відбулось Істотне порушення клієнтом зобов`язань, вся заборгованість за кредитом стала простроченою. Банк 27.08.2023 направив повідомлення «пуш» про істотне порушення умов Договору та про необхідність погасити суму заборгованості.Проте відповідач не вчинила жодної дії, направленої на погашення заборгованості у зв`язку з чим відповідно до п. 5.18, 5.9 кредит 26.09.2023 став у формі «на вимогу». На залишок простроченої заборгованості банк нарахував неустойку, передбачену Тарифами.У зв`язку з невиконанням відповідачем вимог банку щодо погашення заборгованості та нарахованих і несплачених відсотків, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за Договором про надання банківських послуг «Моnobank» від 09.03.2018 у розмірі 129\~993,81 грн станом на 11.07.2024, з яких: 34993,60 грн. є загальним залишком заборгованості за наданим кредитом (тіло кредиту). Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільна справа розподілена судді Скриль Ю.А. Ухвалою судді 16.10.2024 справу прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням сторін. Від відповідача 20.12.2024 надійшла заява про застосування позовної давності, оскільки станом на 24.02.2022 строк позовної давності по вимогах зі стягнення основної заборгованості в сумі 67140,40 грн, які виникли до 24.02.2019, сплинув. Також 20.12.2024 відповідач подав відзив на позовну заяву, відповідно до якого, [PERSON] не згоден з позовними вимогами, заперечує проти їх задоволення, посилаючись на те, що позивач необґрунтовано включив у розмір заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) відсотки, які нараховувались внаслідок прострочення виконання ним зобов`язань щодо своєчасного погашення використаних кредитних коштів. Вважає, що позивач невірно обраховує відсотки по кредиту, у зв`язку з чим значна частина коштів враховувалась в оплату відсотків, замість в суму погашення основної заборгованості, зокрема 53\~085,32 грн безпідставно враховані оплату відсотків. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог щодо стягнення основного боргу (тіла кредиту), який обліковується позивачем за період з 24.02.2019 по 11.07.2024 в сумі 53\~085,32 грн. Позивач 31.12.2024 надав відповідь на позовну заяву, в якій не погодився з позицією відповідача щодо наявності підстав для застосування строків позовної давності, а також на підтвердження розміру заборгованості за кредитом, послався на виписку з клієнтського рахунку відповідача як на доказ, що його підтверджує. З деталізованої виписки про рух коштів по картковому рахунку відповідача вбачається, що відповідач користувався отриманою карткою та частково погашав утворену заборгованість, але станом на момент позову має заборгованість перед позивачем у розмірі 129\~993,81 грн. Також послався на пункти 5.13 (4.13), 5 (4) «Надання на обслуговування кредиту» розділу ІІ Умов погашення заборгованості клієнта за договором здійснюється коштами, що надходять на рахунок клієнта у відповідному порядку: у першу чергу сплачуються прострочена до повернення сума кредиту та прострочені проценти за користування кредитом; у друг сума кредиту та проценти за користування кредитом; у третю неустойка (штрафи, пені) та інші платежі, що передбачені договором. Банк вправі самостійно перерозподілити кошти, що надійшли в рахунок погашення таких грошових зобов`язань, відповідно до зазначеної черговості шляхом проведення відповідних бухгалтерських проводок. Списання щомісячних платежів відповідач за рахунок власних коштів не здійснював, що підтверджується у деталізованій виписці про рух коштів. Заборгованість за вказаними відсотками та комісіями мають бути стягнуті з відповідача у повному обсязі. Від відповідача 20.01.2025 подано клопотання про відкладення справи, до якої долучив виписку по своїй картці, та зазначив, що востаннє користувався 01.12.2022, станом на яке за розрахунком позивача борг складав 102691,11 грн, а вже станом на 11.0.20224 саме основний борг за позовними вимогами та розрахунком позивача складає 129\~993,81. Таким чином вважає, що позивач невірно здійснив розрахунок суми основного боргу. Сторони у судове засідання 12.03.2025 представник не з`явились, про дату, час і місце його проведення сповіщені належним чином Позивач у позовній заяві зазначив про можливість здійснювати розгляд справи за відсутності його представника. Відповідач 12.03.2025 подав до суду заяву, відповідно до якої просить розглядати справу за його відсутності, заперечує проти задоволення позовних вимог, просить відмовити у позові через сплив строків позовної давності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з відсутністю у судовому засіданні всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, дійшов таких висновків. Щодо застосування строків позовної давності Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» установлено з 12\~березня 2020\~року на всій території України карантин. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року № 540-IX) було визначено, \~що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки,\~визначені статтями\~257,\~258,\~362,\~559,\~681,\~728,\~786,\~1293\~Цивільним Кодексом\~України та строки визначені Господарським кодексом України, а саме ст. \~232,\~269,\~322,\~324 продовжуються на строк дії такого карантину. Вказаний Закон набрав чинності з 02.04.2020. Одночасно з «карантинними» нормами було продовжено строки Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15.03.2022 року № 2120-IX». Цим Законом додатково було продовжено строк визначений статтею 259 Цивільного кодексу України (зміна тривалості позовної давності, що збільшена за домовленістю сторін). Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» скасовано з 24 години 00 хвилин 30\~червня 2023\~року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово було продовжено та діє на теперішній час. Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15.03.2022 №\~2120-IX, доповнено «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України пунктом 19: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії». Вказаний Закон набрав чинності 17.03.2022 (до відміни на території України карантину - 30.06.2023). Законом України «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини» від 08.11.2023 № 3450-IX пункт 19 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України викладено у новій редакції, зокрема «19. У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року\~№ 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року\~№ 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Отже, ураховуючи, що з 02.04.2020 строки позовної давності продовжені на строк дії карантину (до 30.06.2023), а з 17.03.2022 ці строки продовжені на період дії воєнного стану в Україні (який досі триває), строки позовної давності щодо вимог про стягнення за Договором про надання банківських послуг від 09.03.2018 вважаються не пропущеними (з моменту укладання договору 09.03.2018 до 02.04.2020 минуло 2 роки 24 дні). Таким чином твердження віповідача про сплив строків позовної давності є хибними. Щодо позовних вимог \~Відповідно до\~статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. \~Відповідно до частини 3\~статті 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частиною 3\~статті 551 ЦК України\~встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до\~статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). \~Згідно з частиною 1\~статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. \~Відповідно до частини 1\~статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до\~статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно з частиною 1\~статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повертати позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором. Відповідно до частини 2\~статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що як зазначено в Анкеті-заяві до Договору про надання банківських послуг, відповідач 09.03.2018підписав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг «Моnobank», шляхом застосування цифрового підпису. На підставі укладеного Договору [PERSON] отримав кредит у розмірі 100 000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка [NUMBER] . В Анкеті-заяві зазначено, що Анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складає договір про надання банківських послуг. Відповідачем факт відкриття кредитної лінії з лімітом 100\~000,00 грн, їх використання, сплату на її погашення коштів не оспорюється. Водночас вважає, що позивачем необґрунтовано в розмір основного боргу включені відсотки, які мають іншу правову природу. Також вважає, що позивач невірно здійснив розрахунок нарахованих відсотків за період з 24.02.2019 по 11.07.2024 та помилково не зарахував сплачені відповідачем грошові кошти у сумі 53\~085,32 грн в рахунок погашення основного боргу (за тілом кредиту). Детальним дослідженням матеріалів справи та наданих суду доказів, встановлено, що позивач звернувся з позовною вимогою щодо стягнення з [PERSON] заборгованості за Договором про надання кредитних послуг від 09.03.2018, яка станом на 11.07.2024 становить 129\~993,81 грн та є загальним залишком заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту). Дослідженням Виписки про рух коштів по картці [PERSON] , наданою позивачем, встановлено, що вона містить інформацію за період з 09.03.2018 по 11.07.2024. Кредитний ліміт (станом на 11.07.2024) становить 100\~000,00 грн, заборгованість (станом на 11.07.2024) 129993,81 грн,баланс на кінець періоду склав «- 29 993,81 грн».Сума витрат за період зазначена 124\~153,61 грн, сума зарахувань 88\~991,08 грн.В інформації вказаної Виписки зазначено, що сума витрат за період зазначена 550\~165,15 грн, сума зарахувань 420\~171,34 грн. Згідно з наданою відповідачем Виписки про рух коштів по картці від 29.12.2024, встановлено, що згідно з інформацією по картці [PERSON] за період з 05.02.2022 по 29.12.2024, кредитний ліміт (станом на 29.12.2024) становить 100\~000,00 грн, заборгованість (станом на 29.12.2024) становить 133\~021,81 грн, баланс на кінець періоду склав «- 33\~021,81 грн». В інформації вказаної Виписки зазначено, що сума витрат за період зазначена 124\~153,61 грн, сума зарахувань 88\~991,08 грн. Ураховуючи, що сторонами надані виписки по одному й тому самому рахунку, однак інформація в яких вказана за різні періоди, суд детально дослідив надані сторонами Виписки про рух коштів по картці [PERSON] . Детальним дослідженням встановлено, що рух коштів у Виписці позивача фактично охоплює період з 11.03.2018 по 02.06.2023 (інформація про витрати та надходження зазначена за 09.03.2018 - 11.07.2024), рух коштів у Виписці відповідача охоплює період з 11.03.2018 по 11.12.2024 (інформація про витрати та надходження зазначена за 05.02.202229.12.2024). Дослідженням наданих сторонами Виписок про рух коштів по картці встановлено, що відповідачем фактично використано коштів на різні потреби (поповнення мобільного зв`язку, послуг Apple, придбання продуктів харчування, одягу, взуття, послуги таксі тощо) за період з 11.03.2018 по 01.12.2024 (після вказаної дати відповідач карткою не користувався) у розмірі 362\~227,06 грн. Також згідно з наданою позивачем Випискою про рух коштів по картці, встановлено, що за період з 11.03.2018 по 02.06.2024 за рахунок кредитних коштів списано відсотків на суму 144 720,14 грн. Як вбачається з «Розрахунку заборгованості за Договором б/н від 09.03.2018, укладеного між «Універсал Банк» та клієнтом [PERSON] » станом на 11.07.2024 відповідачем за період з 11.03.2018 по 11.07.2024 на погашення суми за наданим кредитом сплачені грошові кошти в розмірі 409\~633,37 грн (за складанням сум у графі «сума погашення за наданим кредитом»), що також підтверджується наданими сторонами Виписками про рух коштів по картці [PERSON] . Сума нарахованих та сплачених відповідачем відсотків за договором зазначена в окремих графахнаданого позивачем Розрахунку заборгованості, зокрема у графі «Нараховано відсотків на залишок поточної заборгованості за кредитом» та графі «сплачено відсотків». Таким чином суд, проаналізувавши надані сторонами докази, з урахуванням відомостей вказаних у розрахунку позивача, вважає що грошові кошти у сумі 409\~633,37 грнвнесені в рахунок погашеннясаме тіла кредиту, без врахування погашення відсотків, інформація щодо нарахування та сплати яких вказана в інших графах Розрахунку заборгованості. Як було встановлено судом раніше, позивач звернувся саме про стягнення заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), повернення якого регулюються нормами ст. ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України, при цьому вимоги щодо стягнення процентів, правова природа яких регулюються ст.ст. 1048, 1050 ЦК України, позивачем не заявлена, окремого розрахунку нарахованих та несплачених відповідачем процентів суду не надано. Натомість суму нарахованих відсотків за Договором неправомірно включено до загального розміру заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту). Ураховуючи викладене, оскільки фактично відповідачем використано 362,227,06 грн кредитних коштів та сплачено в рахунок їх погашення 409\~633,37 грн, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог щодо стягнення з відповідача заборгованості саме за наданим кредитом (тілом кредиту). Відповідно до положень ст.ст.12, 13, 81, 82 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Виходячи із встановлених фактичних обставин справи, вимог чинного законодавства, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що позивачем не доведено обставин, на які посилається як на підставу своїх вимог, тому у задоволенні позову слід відмовити. Відповідно до норм ст. 141 ЦПК України, з огляду на відсутність підстав для задоволення позовних вимог, судові витрати покладаються на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed