Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-10 00:00:00

В грудні 2024 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача та третьої особи про усунення перешкод в спілкуванні з дитиною та встановлення порядку участі у вихованні дитини, посилаючись на те, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , який проживає з відповідачем. Останній створює їй перешкоди у спілкуванні із дитиною, налаштовує дитину проти неї, не дозволяє спілкуватися та брати дитину на відпочинок, шкільні канікули та свята до себе, що негативно відображається на дитину. Тому, просила зобов`язати відповідача не перешкоджати їй брати участь у вихованні та вільному спілкуванні із дитиною, а також встановити спосіб її участі у вихованні та спілкуванні із дитиною відповідно до рішення органу опіки та піклування. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач позов визнав повністю та не заперечував проти задоволення позовних вимог. Представник третьої особи органу опіки і піклування Магальської сільської ради Чернівецького району в судове засідання не з`явився, направивши до суду заяву, в якій не заперечував проти задоволення позову та просив розглянути справу у його відсутності. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши матеріали справи та враховуючи, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить встановленим обставинам по справі та не порушує права та інтереси інших осіб, дійшов висновку про розгляд справи у підготовчому судовому засіданні та задоволення заявлених позовних вимог в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , який проживає з відповідачем. В позові позивачка посилається на те, що відповідач створює їй перешкоди у спілкуванні із дитиною та не дозволяє брати дитину на відпочинок, шкільні канікули та свята до себе, що відповідачем визнається та не оспорюється. Відповідно до статей 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Пунктом 1 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини). Згідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Згідно до ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину у дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини. її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частиною 2 статті 155 Сімейного кодексу України визначено, що батьківські права не можуть здійснюватися в супереч інтересам дитини. У відповідності до ст. 157 Сімейного кодексу України, той із батьків, який проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися із дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ст.ст. 11, 15 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них. має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися нею. якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Таким чином, питання про виховання дитини батьки повинні вирішувати спільно. В свою чергу позивачка зобов`язана брати участь у вихованні своєї дитини і має право на особисте спілкування з нею, а відповідач не має права перешкоджати спілкуванню позивачки з дитиною. Згідно зі статтею 154 СК України батьки мають право звертатися до суду, органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій за захистом прав та інтереси дитини, а також непрацездатних сина, дочки як їх законні представники без спеціальних на те повноважень. Батьки мають право звернутися за захистом прав та інтересів дітей і тоді, коли відповідно до закону вони самі мають право звернутися за таким захистом. Батьки мають право звертатися до суду, органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій за захистом прав та інтересів дитини, а також непрацездатних сина, дочки як їх законні представники без спеціальних на те повноважень. Батьки мають право звернутися за захистом прав та інтересів дітей і тоді, коли відповідно до закону вони самі мають право звернутися за таким захистом. За змістом ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Частиною 4 статті 19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Як вбачається з висновку органу опіки і піклування Магальської сільської ради Чернівецького району № 400 від 12 грудня 2024 року, виходячи з інтересів дитини, орган опіки та піклування встановив певні способи участі матері у вихованні дитини. Вирішуючи спір між батьками, які проживають окремо, суд виходячи з рівності прав та обов`язків батька й матері щодо дитини, ухвалює рішення, яке відповідає інтересам дитини. Зважаючи на ту обставину, що відповідач створює перешкоди у спілкуванні позивачки із дитиною та не дозволяє брати їй участі у вихованні дитини, суд вважає позові вимоги обґрунтованими, у зв`язку із позов підлягає задоволенню. На підставі ст.ст.19, 141, 150, 154, 155, 157, 159 СК України, ст.ст. 11, 15 Закону України «Про охорону дитинства», суд

Outcome: approved