Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-03 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та відповідача: [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. У своєму позові позивач просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь: -126\~667,97 грн. матеріальна шкода; -100\~000 грн. моральна шкода; -24\~000 грн. витрати на професійну правничу допомогу; -2 266,68 грн. витрати за сплату судового збору. В обґрунтуванні позову позивач зазначає, що 24.02.2024 року о 14 годині 05 хвилин у місті Кам`янське Дніпропетровської області, по проспекту Свободи, будинок 49 на паркові водій [PERSON] (далі Відповідач), керуючи транспортним засобом Оpel Vivaro, державний номерний знак [NUMBER] , не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілеми Кіа Cerato, держаний номерний знак [NUMBER] , що наледить [PERSON] , Nissan Juke державний номерний знак [NUMBER] , що належить позивачці, та ГАЗ 3110 державний номерний знак [NUMBER] , що належить [PERSON] , які були припарковані на парковці, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження та завдано матеріальних збитків власникам автомобілів. [PERSON] на\~праві власності\~належить транспортний\~засіб \~автомобіль марки\~NISSAN\~JUKE,\~реєстраційний номер\~ [NUMBER] ,\~2013\~року випуску. Під час скоєння ДТП керування транспортним засобом здійснював [PERSON] , чоловік позивачки, але автомобіль стояв на парковці. Своїми діями [PERSON] , порушив 2.5, 12.1, 13,1 Правил дорожнього руху, про що складено протоколи про адміністративне правопорушення серії ААД №271133 від 24.02.2024 року та серії ААД №271134 від 24.02.2024 року за ст..124 КУпАП. 30.04.2024 року Заводський районний суд м.Дніпродзержинська розглянув справу №208/2010/24 за наслідками чого виніс постанову, якою визнав [PERSON] , винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачений КУпАП та призначено адміністративне стягення у виді штрафу в прибуток державі у сумі 850,00 грн. та 17\~000 грн. та позбавлення права крувати транспортними засобоми на строк один рік. На час ДТП, цивільно-правова відповідальність відповідача, застрахована страховою компанією. Позивачка отримала в рахунок відшкодування спричинених збитків страхову виплату у сумі 156,800 грн. Судовим експертом Дроздовим Юрієм Володимировичем на замовлення відповідача складений висновок експерта №6003/24 від 30.03.2024 року, яким визначено: вартість матеріального збитку пошкодженого транспортного засобу, а саме Nissan Juke, державний реєстраційний номер [NUMBER] у наслідок пошкодження при ДТП 24.02.2024 року, вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу КТЗ складає 283\~467,97 грн. Окрім цього, позивачці внаслідок неправомірних дій відповідача заподіяна моральна шкода, яка полягала у сильних душевних хвилюваннях, протягом тривалого часу, оскільки наслідки ДТП продовжують діяти по теперішній час, пошкодження автомобіля привело до порушення звичаного життя позивачки та її членів родини. II. Заяви, клопотання позивача та відповідача. В судове засідання позивач [PERSON] , та її представник не з`явились, позивач позовні вимоги підтримує в повному обсязі, посилаючись на обставини зазначені у позовній заяві, не заперечує проти винесення заочного рішення по справі. В судове засідання відповідач [PERSON] , не з`явився, повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. III. Процесуальні дії по справі. 15 липня 2024 року ухвалою суду відкрито провадження по справі. Вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. IV. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин з посиланням на докази. [PERSON] на праві власності належить транспортний засіб автомобіль марки NISSAN JUKE, реєстраційний номер [NUMBER] , 2013 року випуску, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] (а.с.11-12). Постановою Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області у справі № 208/2010/24 від 30 квітня 2024 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000,00 гривень із позбавленням права керування транспортним засобами на строк один рік. Дана постанова набрала законної сили 13.05.2024 року (а.с.23-29). Згідно даної постанови 24.02.2024 року о 14:05 год. в м. Кам`янське по пр. Свободи, буд.49 на парковці, водій т/з Opel Vivaro д.н.з. [NUMBER] гр. [PERSON] , не вибрав безпечної швидкості руху щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілями Kia Cerato, д.н.з. [NUMBER] (належить [PERSON] ), Nissan Juke, д.н.з. [NUMBER] (належить [PERSON] ), Газ 3110 д.н.з. [NUMBER] (належить [PERSON] ), котрі були припарковані на автопарковці, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальні збитки, потерпілих не має. Окрім цього, водій [PERSON] керував т/з Opel Vivaro д.н.з. [NUMBER] з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме зіниці очей не реагують на світло, поведінка не відповідає дійсності. Водію було запропоновано у встановленому законом порядку пройти огляд на визначення стану сп`яніння в медичному закладі, на що останній відмовився. Водій [PERSON] , порушив п.12.1,\~13.1,\~2.5 ПДР\~Українита скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 124 КУпАП (а.с.23-29). Таким чином, в межах розгляду даної справи обставини вини [PERSON] , у порушенні\~правил дорожнього руху\~доказуванню не підлягають, оскільки наявність вини в його діях встановлена постановою Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області у справі №208/2010/24 від 30 квітня 2024 року та у справі №208/2010/24 від 30 квітня 2024 року. Як встановлено судом, що [PERSON] , отримала в рахунок відшкодування спричинених збитків страхову виплату в сумі 156,800 грн., відповідно до банківської виписки від 27.05.2024 року №8VIVSEUQ2786ST (а.с.30). Відповідно до висновку судового експерта Дроздова Юрія Володимировича №6003/24 (товарознавчої експертизи по визначенню вартості матеріального збитку заподіяного власнику КТЗ), складеного 30 березня 2024 року вбачається, що вартість матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засообу автомобіль «Nissan Juke», реєстраційний номерний знак [NUMBER] , пошкодженого в результаті Д.Т.П., складає: 474\~739 (чотириста сімдесят чотири тисячі сімсот тридцять дев`ять) грн.. 13 коп. Ринкова вартість колісного транспортного засобу автомобіль «Nissan Juke», реєстраційний номерний знак [NUMBER] , у аварійному (пошкодженому) стані після Д.Т.П., складає: 191\~271 (сто дев`яносто одна тисяча двісті сімдесят одна) грн..16 коп. (а.с.32-56). V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування. Відповідно дост. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно дост. 12 ЦПК Україницивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Згідност.76 ЦПК Українидоказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно частини 1 та 2 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. За правилами ст.15 та ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. В силу ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Загальні підстави відшкодування шкоди визначеніст.1166 ЦК України. Згідно з частинами першою, другою якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно із частиною другоюстатті 1187 ЦК Українишкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. В силу ч.1ст.1188 ЦК Українишкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Як роз`яснено у пунктах 16, 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), а відповідно достатті 1194 ЦК Україниособа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Статтею 25 ЗУ «Про страхування» передбачено, що здійснення страхових виплат проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника і страхового акта, який складається страховиком або уповноваженою особою, у формі, що визначається страховиком. В силу ст. 3 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів`обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст.5 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Згідно зі ст.6 вказаного Закону страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Настання страхового випадку є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Відповідно до п.22.1 ст.22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів`у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) (стаття 1194 ЦК України). Отже, відшкодування шкоди особою, яка її завдала і цивільно-правова відповідальність якої застрахована на підставі ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», можливе лише за умови, якщо згідно із цим законом у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, або розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Стаття 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі №147/66/17, зазначено, що враховуючи розподіл у деліктному зобов`язанні між винуватцем ДТП (страхувальником) і страховиком (МТСБУ) обов`язку з відшкодування шкоди, завданої під час експлуатації наземних транспортних засобів, а також те, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем має визначені законом межі та порядок реалізації, Велика Палата Верховного Суду відступає від висновку Верховного Суду України про те, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним, і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. Внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом №1961-IV виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених Законом №1961-IVвипадках - МТСБУ) та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за Законом №1961-IV не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ). Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини другої, частини третьоїстатті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Долученим до матеріалів справи доказами підтверджено факт спричинення позивачу матеріальної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 24.02.2024 року, долучено відомості про розрахунок розміру такої шкоди. Вказані відомості та розрахунки не спростовані відповідачем. З урахуванням викладено, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача, в рахунок відшкодування матеріальної шкоди непокритою страховою виплатою, завданої в наслідок ДТП, що мало місце 24.02.2024 року в розмірі 126 667, 97 грн. підлягають задоволенню. Щодо стягнення моральної шкоди в розмірі 100 000,00 грн. суд виходить з наступного. За приписами ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч. 3ст. 23 ЦК України). Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Згідно зст. 1167 ЦК Україниморальна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Суд враховує, що в результаті зазначеної дорожньо-транспортної пригоди з вини відповідача, транспортний засіб, отримав такі механічні пошкодженні, які унеможливлювали його використання тривалий час, внаслідок таких дій відповідача, позивач був безповоротно позбавлений можливістю використання автомобіля за призначенням. Як було встановлено судом, позивачу [PERSON] , була заподіяна моральна шкода, яка полягала у моральних стражданнях, а саме зазнала, сильних душевних хвилювань протягом тривалого часу, оскільки наслідки ДТП продовжують діяти по теперішній час, пошкодження автомобіля призвело до порушення звичного порядку життя позивача та членів її родини. Отже, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, з урахуванням встановлених судом обставин справи та характеру спірних правовідносин, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в розмірі 10 000,00 гривень, що є достатнім та співмірним із тривалістю порушень прав позивача та характером завданої йому з боку відповідача немайнової шкоди, що буде відповідною, достатньою та справедливою грошовою компенсацією за отриману нею моральну шкоду. Таким чином, аналізуючи зазначені норми закону, повно та всебічно з`ясувавши вищевказані обставини, які стосуються предмету доказування, та оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих доказів, суд, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Європейський суд\~з прав\~людини вказав,\~що згідно\~з його\~усталеною практикою,\~яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). VI. Розподіл судових витрат. Згідно з ст.141 ЦПК України, судовий збір покласти на сторони пропорційно розміру задоволених вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 1366,67грн. (2266,68*136,667:226,667,97). Відповідно до ч. 4\~ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Вивчивши надані позивачем докази, суд встановив, що на підтвердження\~понесених нимсудових витратна правничудопомогу не долучено жодних документів (наприклад\~акт виконаних робіт до договору на надання правової допомоги (адвокатських послуг), квитанції до прибуткового касового ордера). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Враховуючи викладене та

Outcome: partial