Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-04 00:00:00

14 листопада 2024 року [PERSON] (надалі - позивачка) через представника, адвоката Філь М. О., звернулась до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з цим позовом у порядку підсудності, визначеної Розпорядженням Голови Верховного Суду від 06 березня 2022 року № 1/0/9-22, яким змінено територіальну підсудність судових справ Сєвєродонецького міського суду Луганської області і визначено Новомосковському міськрайонному суду Дніпропетровської області. В обґрунтування позову зазначила, що мати позивачки, громадянка України [PERSON] померла [INFO] відповідно до Свідоцтва про смерть виданого Департаментом охорони здоров`я та психіатрії міста Нью-Йорк від 05 березня 2024 року. Громадянство України [PERSON] не припиняла до дня смерті. Останнє місце проживання в Україні [PERSON] є: [ADDRESS] , яке є на час звернення окупованою територією. [PERSON] перебувала на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області (надалі ГУ ПФУ в Луганській області, відповідач). Останній місяць фактичного отримання пенсії [PERSON] - вересень 2019 року. У період з 01 жовтня 2019 року по березень 2024 року [PERSON] не отримувала пенсію. Після смерті матері позивачка звернулась до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Поляка Д.В. для прийняття спадщини. З метою встановлення розміру спадкового майна, нотаріусом подано запит вих. № 70/02-14 від 06 серпня 2024 року до ГУ ПФУ в Луганській області, де запитувалась інформація про суму залишку по пенсії та інших соціальних виплат, нарахованих [PERSON] . Лист-відповідь ГУ ПФУ в Луганській області від 23 серпня 2024 року № 1200-0403-8/21530 містила лише посилання на загальну суму пенсії, недоотриману померлою (без вказівки періоду нарахування та сум помісячно). 16 вересня 2024 року приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Поляк Д. В. видав свідоцтво про право на спадщину за законом, яке зареєстроване в реєстрі за № 1389, спадкова справа № 24/2024. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, спадкова справа № 24/2024 зареєстровано в реєстрі за № 1389 від 16 вересня 2024 року, [PERSON] є спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна [PERSON] . В даному свідоцтві про право на спадщину за законом зазначено, що спадщина на яку видано це свідоцтво, складається з недоотриманої пенсії у сумі 200 063,79 гривень, що знаходяться у ГУ ПФУ в Луганській області. Належність [PERSON] зазначеної недоотриманої пенсії підтверджується листом Управління з питань виплат ГУ ПФУ в Луганській області від 23 серпня 2024 року № 1200-0403-8/21530. 17 вересня 2024 року [PERSON] звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області через відділ обслуговування громадян № 17 (сервісний центр) у м. Харкові та подала необхідний пакет документі для отримання спадщини, яка складається з недоотриманої пенсії у сумі 200 063,79 гривень. 22 жовтня 2024 року на банківську картку [PERSON] , відкриту у АТ «Ощадбанк», від пенсійного фонду надійшла грошова сума у розмірі 195 281,24 грн. Різниця недоплаченої суми складає 200 063,79 - 195 281,24 = 4 782,55 грн. Для з`ясування повної інформації щодо пенсії [PERSON] , [PERSON] направила лист до ГУ ПФУ в Луганській області вих. № 1 від 22 серпня 2024 року, з проханням повідомити суми недоотриманої пенсії з розбивкою помісячно з жовтня 2019 року по березень 2024 року та загальну суму недоотриманої пенсії за вказаний період. 03 жовтня 2024 року [PERSON] отримала відповідь від ГУ ПФУ в Луганській області вих. № 6470-6571/Ф-04/8-1200/24 від 05 вересня 2024 року, відповідно до якого ПФУ не надав відповіді оскільки відомості про пенсійне забезпечення осіб повідомляються особисто одержувачам пенсій, в разі смерті пенсіонера, така інформація надається на письмовий запит нотаріальних контор або на запит суду. 24 вересня 2024 року представницею позивачки направлено до ГУ ПФУ в Луганській області адвокатський запит вих. № 24/09 з вимогою надати інформацію про підстави та обставини розрахунку суми недоотриманої пенсії в розмірі 200 063,79 гривень, період часу, протягом якого [PERSON] не отримувала пенсію з вказівкою окремого, щомісячного розрахунку з вересня 2019 року по останній день нарахування включно, загальної суми недоотриманої пенсії та інших виплат за весь період починаючи з вересня 2019 року по останній день нарахування включно. 26 жовтня 2024 року отримано відповідь ГУ ПФУ в Луганській області вих. № 1200-0401-8/24976 від 01 жовтня 2024 року, відповідно до якої ПФУ зазначив, зокрема, що [PERSON] перебувала на обліку в Головному управлінні та отримувала пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Виплата пенсії [PERSON] здійснювалась через оператора поштового зв`язку 93302. У зв`язку з неотриманням призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд (з 01 жовтня 2019 року по 31 березня 2020 року) виплату пенсії [PERSON] зупинено з 01 квітня 2020 року відповідно до ч. 1 ст. 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (надалі - Закон № 1058-IV). 02 жовтня 2024 року представниця позивачки направила до ГУ ПФУ в Луганській області повторний адвокатський запит вих. № 02/10, до якого додала згоду суб`єкта персональних даних, [PERSON] , на обробку її персональних даних, із вимогою надати про підстави та обставини розрахунку суми 200 063,79 гривень, визначеної Управлінням з питань виплат ГУ ПФУ в Луганській області, зазначеної у листі від 23 серпня 2024 року № 1200-0403-8/21530, детальної вказівки, за які місяці та роки і які суми були нараховані, яка пенсія і які соціальні виплати та інші платежі, додаткові виплати включені до визначеної загальної суми, повідомити період часу, протягом якого [PERSON] не отримувала пенсію та суми недоотриманої пенсії, із вказівкою по місяцям та сум за цей місяць з вересня 2019 року по останній день нарахування включно, загальну суму. 21 жовтня 2024 року отримано відповідь від ГУ ПФУ в Луганській області вих. № 1200-0202-8/26150 від 15 жовтня 2024 року, відповідно до якої ПФУ зазначено, що недоотримана пенсія розрахована за нормами ст. 46 Закону № 1058-IV з моменту надходження запиту приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу 21 серпня 2024 року за № 3936/8 за період з 20 серпня 2021 року по 31 березня 2024 року та її розмір склав 200 063,79 грн. Надали розрахунок по місяцям за вказаний період. Представниця позивачки вказує, що з отриманого розрахунку вбачається нарахування пенсі померлій за серпень 2021 року не за повний місяць, а з 20 серпня 2021 року у розмірі 2086,93 грн. Отже до розрахунку недоотриманої суми пенсії ПФУ протиправно взято період за 2 роки 7 місяців 12 днів та надано офіційно цю інформацію приватному нотаріусу для видачі свідоцтва про право на спадщину, в той час, як своєму листі ПФУ сам указав, що [PERSON] не отримувала пенсію з жовтня 2019 року по березень 2024 року. 29 жовтня 2024 року представницею позивачки направлено адвокатський запит до АТ «Укрпошта» вих. № 28/10 від 28 жовтня 2024 року з вимогою надати інформацію про перераховування ГУ ПФУ в Луганській області на поштового оператора зв`язку 93302 пенсії на ім`я [PERSON] у період з 01 жовтня 2019 року по 31 березня 2020 року, розміру перерахованої пенсії на поштового оператора зв`язку 93302, іншого поштового оператора для отримання [PERSON] у період з 01 жовтня 2019 року по 31 березня 2020 року із вказівкою загальної суми та окремо по місяцям. 08 листопада 2024 року отримана відповідь від АТ «Укрпошта» вих. № 1.10.004.-31557-24 від 08 листопада 2024 року, відповідно до якої, АТ «Укрпошта» вказала, що відповідно до пункту 43 Порядку затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16 грудня 2020 року № 1279 «Деякі питання організації виплати пенсій та грошової допомоги», відомості, відривні талони виплатних квитанцій, систематизовані за номерами та підшиті до однієї папки, зберігаються уповноваженою організацією протягом трьох років, супровідні описи, реєстри, звіти, зведені звіти - протягом року в окремій справі за місяцями і датами їх надходження. Враховуючи зазначене, надати інформацію щодо перерахування пенсійних коштів на ім`я [PERSON] у період з 01 жовтня 2019 року по 31 березня 2020 року не є можливим, оскільки термін зберігання зазначених документів закінчився. Представниця позивачки вказує, що наявні перешкоди у реалізації позивакою прав на спадкування усієї недоотриманої пенсії, яка належала спадкодавцеві та права власності на суми недоотриманої пенсії, оскільки з боку ПФУ допущені порушення у вигляді часових обмежень суми недоотриманої пенсії, включеної до складу спадщини, трирічним терміном та безпідставного не надання приватному нотаріусу достовірної інформації щодо усієї суми недоотриманої померлої [PERSON] . Крім того зазначає, що у спірних правовідносинах відповідач незаконно перешкоджає реалізації прав позивачки, як спадкоємиці на отримання всього належного їй спадкового майна та відповідач незаконно утримує належне позивачці спадкове майно у виді суми недоотриманої пенсійної виплати в розмірі 4 782,55 грн, нарахованої пенсіонеру [PERSON] і не виплаченій їй за життя, право власності на яке, в порядку спадкування за законом, перейшло до позивачки та посвідчено свідоцтвом про право на спадщину за законом. Щодо стягнення недоотриманої пенсії за період з 01 жовтня 2019 року по 19 серпня 2021 року з відповідача, то даних про розмір пенсії, яка підлягала нарахуванню та виплаті [PERSON] за період з 01 жовтня 2019 року по 19 серпня 2021 року у позивачки немає, і розмір пенсії не нараховувався відповідачем, про що зазначено у листах ПФУ, тому вважає за доцільне з урахуванням положень ч. 2 ст. 5 ЦПК України з метою ефективного способу захисту порушеного, невизнаного, оспореного права позивачки, захистити права позивачки шляхом визнання права власності на неотриману пенсію та зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату такої в порядку спадкування за законом після смерті її матері [PERSON] , яка померла [INFO] , недоотримані [PERSON] за життя пенсійні виплати за період з 01 жовтня 2019 року по 19 серпня 2021 року, оскільки ЦК України не визначає строк, протягом якого члени сім`ї спадкодавця мають право на одержання соціальних платежів. Постановленою суддею ухвалою від 18 листопада 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу постановлено розглядати в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання. Встановлено відповідачеві строк для подання відзиву та заперечень. Витребувано докази у справі. 06 грудня 2024 року судом отримано відзив на позовну заяву та докази, витребувані судом. У відзиві представниця відповідача заперечила проти задоволення позову. Вказала, що [PERSON] , [INFO] , на момент смерті перебувала на обліку в ГУ ПФУ в Луганській області та отримувала пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Має статус «Учасник війни». Виплата пенсії [PERSON] здійснювалася через оператора поштового зв`язку 93302. На підставі частини першої статті 49 Закону № 1058-IV, у зв`язку з неотриманням призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд (з 01 жовтня 2019 року по 31 березня 2020 року) виплату пенсії [PERSON] призупинено з 01 квітня 2020 року відповідно до частини першої статті 49 Закону № 1058-IV. За життя [PERSON] особисто не зверталася за поновленням виплати та нарахуванням пенсії з 01 квітня 2020 року. Тобто, з 01 квітня 2020 року по 19 серпня 2021 року пенсія [PERSON] не нараховувалась та не виплачувалась. Відповідно до Свідоцтва про смерть виданого Департаментом охорони здоров`я та психіатрії міста Нью-Йорк від 05 березня 2024 року [PERSON] (ідентифікаційний код [NUMBER] , паспорт серії [NUMBER] виданий Попаснянським РВ УМВС України в Луганській область 27 травня 2011 року) померла [INFO] . [PERSON] 22 серпня 2024 року звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області з заявою щодо надання інформації про недоотриману пенсію померлої [PERSON] , яку зареєстровано за вхідним № 6571/ Ф-1200-24. Листом від 05 вересня 2024 року № 6470-6571/Ф-04/8-1200/24 надано відповідь на заяву [PERSON] від 22 серпня 2024 року, у якій повідомлено порядок виплати суми пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, а також про необхідність звернення до нотаріуса за місцем відкриття спадщини для отримання свідоцтва про право на спадщину на недоотриману пенсію, яким відповідно до Порядку вчинення нотаріальних дій будуть перевірені всі факти та підстави для оформлення спадкових прав. Вказує, що підставою для здійснення автоматизованим способом перерахунку пенсії за період з 20 серпня 2021 року по 31 березня 2024 року був запит приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Подоляк Д. В. № 70/02-14 від 06 серпня 2024 року, який надійшов на електронну пошту ГУ ПФУ в Луганській області, зареєстрований 21 серпня 2024 року за вхідним номером 3936/8 щодо надання інформації про суму залишку по пенсії та інших соціальних виплат, нарахованих [PERSON] ГУ ПФУ в Луганській області листом № 1200-0403-8/21530 від 23 серпня 2024 нотаріуса було повідомлено, що сума недоотриманої пенсії [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , становить 200 063,79 грн. У відповіді на запит нотаріуса також зазначено, що відповідно до частини першої статті 46 Закону № 1058-IV суму недоотриманої пенсії може бути змінено в залежності від дати звернення до територіального органу Пенсійного фонду України особи, яка має право на отримання даної виплати згідно свідоцтва про право на спадщину. Зазначає, що недоотримана пенсія померлої пенсіонерки [PERSON] була розрахована з моменту надходження запиту нотаріуса (№ 3936/8 від 21 серпня 2024 року) з 20 серпня 2021 року по 31 березня 2024 року в сумі 200 063,79 грн. З 01 квітня 2020 року по 19 серпня 2021 року пенсія [PERSON] не нараховувалась та не виплачувалась, тому надати відомості про розмір недоотриманої пенсії за цей період немає можливості. Норма закону або підзаконного акта, яка б зобов`язувала органи Пенсійного фонду нараховувати суми пенсії за віком пенсіонерам після їх смерті за зверненням спадкоємців у законодавстві України відсутня. Норми стосовно виплати спадкоємцям пенсії після смерті пенсіонера стосуються лише тієї пенсії, яка була нарахована пенсіонеру за час його життя, тобто належала пенсіонеру на час смерті та увійшла до складу спадщини на момент відкриття спадщини. Наголошує на тому, що днем звернення за виплатою недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами. Датою звернення за отриманням пенсії позивача є дата звернення особи, яка має право на виплату недоотриманої пенсії та надала усі передбачені законодавством документи (17 вересня 2024 року). Після звернення позивача з заявою про виплату недоотриманої пенсії померлої [PERSON] з усіма необхідними документами, 21 жовтня 2024 року [PERSON] перераховано на поточний рахунок IBAN відкритий в АТ «Ощадбанк» недоотриману пенсію [PERSON] розраховану з моменту надходження заяви про виплату недотриманої пенсії за період з 16 вересня 2021 року по 31 березня 2024 року у сумі 195 281,24 грн. Вказує, що невиплачена пенсія розрахована з урахуванням частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», тобто за три роки до дня звернення. Заперечує проти стягнення витрат на правову допомогу, оскільки такі послуги, як консультація клієнта, вивчення наявних документів клієнта, складання та направлення до суду позовної заяви, жодним чином не пов`язані із представництвом інтересів клієнта в суді та не є судовими витратами. Заявлений позивачем розмір витрат на правову допомогу неспівмірний зі складністю справи; часом, витраченим адвокатом; обсягом наданих послуг, ціною позову і значенням справи для сторони. Зазначає, що сума, вказана на складання первинних та повторних адвокатських запитів та отримання відповідей завищена. Посилається на родинні стосунки між позивачкою та представницею. Відповідь на відзив дублює позовну заяву. 12 листопада 2024 року представницею позивачки подано відповідь на відзив, у якому сторона позивачки наполягає, що відповідачем не надано інформаційної довідки щодо розміру недоотриманої (невиплаченої) суми інших соціальних виплат (як дитина війни чи будь-яких інших) [PERSON] за період з 01 жовтня 2019 року по 31 березня 2024 року та не надано копії пенсійної справи [PERSON] відповідач зловживає своїми правами та вводить суд в оману своїми діями, а саме: не розкриття доказів; вчиняє дії, направлені на перешкоджання встановленню дійсних обставин справи; вчиняє вибіркове подання доказів вигідне для його майнового становища, чим порушуються права та майновий стан позивача. Відповідач переховує інформацію щодо причин не нарахування пенсійних виплат померлій. Відповідач зловживає своїми правами та вводить суд в оману тим, що у довідці наданій відповідачем за період з 01 січня 2019 року по 31 березня 2024 року визначає період з 01 квітня 2020 року по 31 липня 2021 року з розміром призначеної пенсії, який дорівнює 0,00 грн. Звертає увагу суду, що нарахування пенсії за спірний період відбувались. Заступник начальника Головного управління П. Баранова вказує це у своєму листі. Є чітка сума нарахувань 308 058 грн 80 коп. ГУ ПФУ в Луганській області навмисно приховує дану інформацію від позивачки та суду. З додатку до відзиву на позов під назвою «Витяг з ЕПС» вбачається, що за весь спірний період з 01 січня 2019 року по 31 березня 2024 року відбувались нарахування пенсії [PERSON] та є розрахунок, з чого саме складалось дане нарахування. Наводить власний розрахунок, на підставі якого вказує, що сума недоплаченої пенсії позивачу становить 112 777,56 грн (308 058,80 грн - 195 281,24 грн). Відповідач по тексту відзиву плутає виниклі правовідносини у сфері пенсійного забезпечення та правовідносини у сфері спадкування. З огляду на це, ГУ ПФУ в Луганській області протиправно обмежує право на спадщину позивача трирічним терміном, не враховує правовідносини спадкування, які включають всі майнові права та не обмежуються трирічним терміном. Відповідач посилається на Порядок виплати недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера, який встановлений статтею 52 Закону № 1058-IV. Відповідач сам зазначає, що сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті (жодним строком законодавець не обмежує право на недоотриману пенсію). Відповідач навмисно перекручує факти та події які відбувались та у відзиві. Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 встановлено, що виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера, яка ввійшла до складу спадщини, здійснюється виключно на підставі свідоцтва про право на спадщину. Наголошує на обґрунтованості та доведеності судових витрат. Також у відзиві представниця відповідачки висловила власну громадянську позицію щодо дій та посилань відповідача, виходячи з аналізу судової практики справ, стороною в яких є органи Пенсійного фонду України. Постановленою суддею ухвалою від 07 січня 2025 року судове засідання у цивільній справі, призначене на 22 січня 2025 року та всі наступні судові засідання постановлено проводити в режимі відеоконференції. Постановленою судом в підготовчому засіданні ухвалою від 22 січня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні представниця позивачки підтримала вимоги позову та відповіді на відзив з підстав, указаних у них. Просила позов задовольнити. Представниця відповідача в судове засідання не з`явилась, у відзиві просила розглянути справу у свою відсутність. Заперечень на відповідь на відзив у встановлений строк не подала. Заслухавши представницю позивачки, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд висновує таке. Надані суду докази у виді копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] свідчать, що [PERSON] є донькою [PERSON] /а.с.27, 28/. Сторонами у заявах по суті справи визнано що за життя [PERSON] перебувала на обліку в ГУ ПФУ в Луганській області та отримувала пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Мала статус «Учасник війни». З відмітки у засвідченій копії паспорту громадянки України [PERSON] убачається, що місце проживання [PERSON] з 20 червня 1996 року зареєстроване за адресою: [ADDRESS] /а.с.80/. Вказана інформація також визнана сторонами у заявах по суті справи. [INFO] громадянка України [PERSON] померла, про що Департаментом охорони здоров`я та психіатрії міста Нью-Йорк видано Свідоцтво про смерть від 05 березня 2024 року, засвідчену копію апостильованого нотаріально засвідченого перекладу якого надано позивачкою суду /а.с.16-24/. 31 липня 2024 року [PERSON] подано до Пенсійного фонду у Харківській області заяву про виплату допомоги на поховання у зв`язку зі смертю [PERSON] /а.с.164, зворот, 165/. 06 серпня 2024 року Приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Поляком Д. В. за вих. 70/02-14 направлено запит до ГУ ПФУ в Луганській області, в якому, у зв`язку з необхідністю оформлення спадщини після смерті [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , останнє місце реєстрації та проживання якої було за адресою: [ADDRESS] , яка померла [INFO] , висловлено прохання надати відомості про суму залишку по пенсії та інших соціальних виплат, нарахованих [PERSON] . Дані необхідні для видачі Свідоцтва про право на спадщину /а.с.32/. [PERSON] звернулася до ГУ ПФУ в Луганській області з заявою від 22 серпня 2024 року № 1, в якій просила повідомити про період часу, з якого [PERSON] не отримувала пенсію, про суми недоотриманої пенсії помісячно з вересня 2019 року по березень 2024 року, загальну суму пенсії за весь період, спеціальні умови та порядок для отримання недоотриманої пенсіонером пенсії, управління, до якого можна звернутися. Звернення отримане відповідачем 27 серпня 2024 року /а.с.34, 35, 36, 166/. 23 серпня 2024 року [PERSON] подано в електронному виді заяву про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю [PERSON] /а.с.164/. Листом від 23 серпня 2024 року нотаріуса повідомлено, що сума недоотриманої пенсії [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , становить 200 063,79 грн. Вказано, що відповідно до частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-ІV суму недоотриманої пенсії може бути змінено в залежності від дати звернення до територіального органу Пенсійного фонду України особи, яка має право на отримання даної виплати згідно свідоцтва про право на спадщину 1389 /а.с.33/. 27 серпня 2024 року рішенням ГУ ПФУ в Луганській області № 1200-0401-8/21704 позивачку повідомлено, що у ході перевірки документів встановлено, що адреса заявника згідно з паспортом є: [ADDRESS] . Померла [PERSON] згідно з даних електронної пенсійної справи була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Виходячи з вищезазначеного, не можливо підтвердити факт спільного проживання на момент смерті з померлою за однією адресою. Для вирішення питання запропоновано оформити спадщину та звернутись особисто до будь-якого відділу обслуговування громадян територіального органу Пенсійного фонду України, який виконує свої обов`язки в повному обсязі або через вебпортал, та надати всі необхідні документи згідно Постанови правління Пенсійного фонду України № 22-1 «Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» для виплати недоотриманої пенсії померлої [PERSON] /а.с.155, 180/. Повідомленням від 28 серпня 2024 року № 0800-0216-8/75101 ГУ ПФУ в Запорізькій області на заяву позивачки від 23 серпня 2024 року № 3633 наведено текст, який є майже ідентичним тексту рішення ГУ ПФУ в Луганській області № 1200-0401-8/21704 /а.с.105, зворот - 106, 144/. Листом від 05 вересня 2024 року відповідачем повідомлено позивачку про порядок отримання пенсії з посиланням на положення Закону № 1058-ІV, окрім іншого, рекомендовано звернутися до нотаріуса за місцем відкриття спадщини /а.с.37, 136/. 16 вересня 2024 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Поляком Д. В. видано свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за № 1389 /а.с.30/, відповідно до якого спадкоємцем майна [PERSON] , померлої [INFO] є її донька - [PERSON] . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з: недоотриманої пенсії у сумі 200 063,79 гривень, що знаходиться в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області. Належність [PERSON] зазначеної недоодержаної пенсії підтверджується листом Управління з питань виплат Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 23 серпня 2024 року № 1200-0403-8/21530; грошових коштів у сумі 1 043,05 грн, з усіма належними відсотками та нарахуваннями, що знаходяться на рахунку № [NUMBER] (компенсація 1997 р.), відкритому у ТВБВ № 10012/0194 Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України». Заповідальне розпорядження по зазначеному рахунку відсутнє; грошових коштів у сумі 42,00 грн, з усіма належними відсотками та нарахуваннями, що знаходяться на рахунку № [NUMBER] (компенсація 1997 р.), відкритому у ТВБВ № 10012/0194 Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України»; грошових коштів у сумі 0,00 грн (нуль гривень 00 копійок), з усіма належними відсотками та нарахуваннями, що знаходяться на рахунку № [NUMBER] , відкритому 26 травня 2019 року у ТВБВ № 10012/0193 Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України». Заповідальне розпорядження по зазначеному рахунку відсутнє. Належність [PERSON] зазначених грошових коштів з усіма належними відсотками та нарахуваннями підтверджується листом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» від 06 вересня 2024 року № 46/12-05/114323/2024/БТ. Вартість спадкового майна на яке видане це свідоцтво, становить 201 148,84 грн. 17 вересня 2024 року [PERSON] звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області та надала документи для отримання спадщини, яка складається з недоотриманої пенсії [PERSON] . Зокрема, надавши свідоцтво про спадщину № 1389 від 16 вересня 2024 року та повідомивши реквізити рахунку для виплати /а.с.163/. 24 вересня 2024 року представницею позивачки направлено до ГУ ПФУ в Луганській області адвокатський запит вих. № 24/09 із додатками з вимогою надати інформацію про підстави та обставини розрахунку суми недоотриманої пенсії в розмірі 200 063,79 гривень, період часу, протягом якого [PERSON] не отримувала пенсію з вказівкою окремого, щомісячного розрахунку з вересня 2019 року по останній день нарахування включно, загальної суми недоотриманої пенсії та інших виплат за весь період починаючи з вересня 2019 року по останній день нарахування включно /а.с.38, 39, 40, 79, 80-86/. Запит отримано відповідачем 30 вересня 2024 року. Відповіддю ГУ ПФУ в Луганській області вих. № 1200-0401-8/24976 від 01 жовтня 2024 року представницю позивачки повідомлено, зокрема, що [PERSON] перебувала на обліку в Головному управлінні та отримувала пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Виплата пенсії [PERSON] здійснювалась через оператора поштового зв`язку 93302. У зв`язку з неотриманням призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд (з 01 жовтня 2019 року по 31 березня 2020 року) виплату пенсії [PERSON] призупинено з 01 квітня 2020 року відповідно до ч. 1 ст. 49 Закону № 1058-IV /а.с.41, 42, 134-135, 139-140/. 02 жовтня 2024 року представницею позивачки подано до ГУ ПФУ в Луганській області повторний адвокатський запит вих. № 02/10 із додатками з вимогою надати про підстави та обставини розрахунку суми 200 063,79 гривень, визначеної Управлінням з питань виплат ГУ ПФУ в Луганській області, зазначеної у листі від 23 серпня 2024 року № 1200-0403-8/21530, детальної вказівки, за які місяці та роки і які суми були нараховані, яка пенсія і які соціальні виплати та інші платежі, додаткові виплати включені до визначеної загальної суми, повідомити період часу, протягом якого [PERSON] не отримувала пенсію та суми недоотриманої пенсії, із вказівкою по місяцям та сум за цей місяць з вересня 2019 року по останній день нарахування включно, загальну суму /а.с.69-70, 71-78/. Листом ГУ ПФУ в Луганській області вих. № 1200-0202-8/26150 від 15 жовтня 2024 року /а.с.43, 44, 137/ представницю позивачки повідомлено, що недоотримана пенсія розрахована за нормами ст. 46 Закону № 1058-IV з моменту надходження запиту приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу 21 серпня 2024 року за № 3936/8 за період з 20 серпня 2021 року по 31 березня 2024 року та її розмір склав 200 063,79 грн та наведено відповідний розрахунок по місяцям за вказаний період, з якого вбачається, зокрема, що за серпень 2021 року нараховано 2 086,93 грн, з вересня 2021 року сума нарахованої пенсії становить більше від 5 391 грн. 21 жовтня 2024 року на банківський рахунок [PERSON] , відкритий у АТ «Ощадбанк», від пенсійного фонду перераховано грошову суму у розмірі 195 281,24 грн з призначенням платежу: «Зарахування одноразової допомоги « 172810437732№47938/2217. Разові виплати від ПФУ згідно ПКМУ 1596 [PERSON] » /а.с.31/. 29 жовтня 2024 року представницею позивачки направлено адвокатський запит до АТ «Укрпошта» вих. № 28/10 від 28 жовтня 2024 року з вимогою надати інформацію про перераховування ГУ ПФУ в Луганській області на поштового оператора зв`язку 93302 пенсії на ім`я [PERSON] у період з 01 жовтня 2019 року по 31 березня 2020 року, розміру перерахованої пенсії на поштового оператора зв`язку 93302, іншого поштового оператора для отримання [PERSON] у період з 01 жовтня 2019 року по 31 березня 2020 року із вказівкою загальної суми та окремо по місяцям /а.с.45, 46, 47/. Відповіддю АТ «Укрпошта» вих. № 1.10.004.-31557-24 від 08 листопада 2024 року, представницю позивачки повідомлено, що відповідно до пункту 43 Порядку затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16 грудня 2020 року № 1279 «Деякі питання організації виплати пенсій та грошової допомоги», відомості, відривні талони виплатних квитанцій, систематизовані за номерами та підшиті до однієї папки, зберігаються уповноваженою організацією протягом трьох років, супровідні описи, реєстри, звіти, зведені звіти - протягом року в окремій справі за місяцями і датами їх надходження. Враховуючи зазначене, надати інформацію щодо перерахування пенсійних коштів на ім`я [PERSON] у період з 01 жовтня 2019 року по 31 березня 2020 року не є можливим, оскільки термін зберігання зазначених документів закінчився /а.с.48/. З заяв по суті справи та пояснень представниці позивачки вбачається, що у цій справі спір між сторонами виник з приводу захисту позивачкою свого права на спадкування за законом, а саме права власності на спадкове майно у вигляді недоотриманої пенсії спадкодавиці. Вирішуючи позов, суд висновує таке. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до положень статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, як це передбачено статтею 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, крім прав і обов`язків що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 ЦК України (стаття 1219 ЦК України). Статтею 1219 ЦК України передбачені права та обов`язки особи, які не входять до складу спадщини, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 14 лютого 2022 року у справі № 243/13575/19 (провадження № 61-11268сво20) зазначив, що тлумачення статті 1227 ЦК України доводить, що: - цією правовою нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та не отриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини; - право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно, щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до статті 1227 ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224 ЦК України), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК України), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК України). Відповідно, при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом; - право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема, право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положень статті 1217 ЦК України, за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат, та випадки, за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати. Відповідно до ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини. За змістом цієї норми, можна дійти висновку, що законодавцем встановлено альтернативний механізм набуття права власності на недоотриману пенсію померлого пенсіонера, а саме пріоритет наданий членам сім`ї спадкодавця, які проживали з ним на момент смерті, та непрацездатним членам сім`ї, які перебували на його утриманні. Зазначені особи мають звернутися за виплатою цих грошових коштів протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, тобто з моменту смерті спадкодавця. Якщо такі особи відсутні або не звернулися у встановлений строк із заявами, недоотримана пенсія входить до складу спадщини і успадковується спадкоємцями померлого на загальних підставах. Так, матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] перебувала на обліку в ГУ ПФУ в Луганській області, як отримувач пенсії. Позивачка прийняла спадщину шляхом подання заяви до нотаріуса. Нотаріусом видано свідоцтво про право на спадщину за законом після [PERSON] , зміст якого свідчить що позивачка є єдиною спадкоємицею за законом. За таких обставин, пенсія, яка не одержана [PERSON] , ураховуючи відсутність доказів отримання пенсії членам її сім`ї, особами, які проживали разом з пенсіонеркою на день її смерті в порядку ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», входить до складу спадщини та успадковується єдиною спадкоємицею, яка подала заяву про прийняття спадщини та якою є позивачка. Як указано у висновку щодо застосування норм права, викладеному у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2019 року у справі № 428/3413/17, згідно з яким обов`язок з виплати недоотриманої пенсії спадкодавця покладається на Управління ПФУ. Верховний суд зауважив, що відповідно до статті 1227 ЦК України право на одержання сум заробітної плати, пенсії, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. За загальним правилом зазначеної норми, ці грошові кошти до складу спадщини не включаються, а підлягають виплаті особам, зазначеним у цій статті або в інших (спеціальних) законам, і лише за відсутності таких осіб зазначені кошти включаються до складу спадщини. Звернення з вимогою про виплату пенсії, яка належала померлому пенсіонерові, має надійти до органу Пенсійного фонду не пізніше 12 місяців після смерті пенсіонера. За відсутності такого звернення впродовж зазначеного строку належна до виплати пенсія включається до складу спадщини і спадкується на загальних підставах. У постанові від 22 вересня 2021 року у справі № 463/3724/18 Верховний Суд зробив висновок про те, що формування змісту та обсягу позовних вимог є диспозитивним правом позивача. Кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. У справі, що розглядається, враховуючи заяви по суті справи, спір між сторонами виник з приводу захисту позивачкою свого права на спадкування за законом, а саме права власності на спадкове майно у вигляді недоотриманої пенсії спадкодавця за період з 01 жовтня 2019 року по 31 березня 2024 року. При цьому право на частину пенсії не визнається органом Пенсійного фонду України (з 01 жовтня 2019 року по 19 серпня 2021 року), частина пенсії увійшла до визнаного державою права на отримання спадщини у виді пенсії у розмірі 200063,79 грн (за період з 20 серпня 2021 року по 31 березня 2024 року), з якої сума у розмірі 4782,55 грн (за період з 20 серпня 2021 року по 16 вересня 2021 року) не виплачена органом пенсійного фонду з обґрунтуванням того, що позивачка звернулася до відповідача за виплатою пенсії 17 вересня 2024 року. Позивачка заявила вимоги, в яких фактично просить визнати з позивачкою право власності на суми не отриманої пенсії спадкодавця, яка не увійшла до суми, визначеної нотаріусом у свідоцтві про право на спадщину (за період з 01 жовтня 2019 року по 19 серпня 2021 року), зобов`язати відповідача вчинити нарахування таких сум й виплатити їх, стягнути з відповідача невиплачену на підставі свідоцтва про право на спадщину частину пенсії, що увійшла до складу спадщини. Розглядаючи заявлені вимоги, суд ураховує таке. Щодо ефективного способу захисту порушеного права позивачки, суд виходить з такого. З метою перевірки доводів позову в частині визнання права власності, а також враховуючи, що для розгляду справи в цій частині необхідно визначити наявність або відсутність конкретної суми нарахованої та невиплаченої пенсії за життя [PERSON] , постановленою судом ухвалою витребувано у відповідача довідку про суми недоотриманої пенсії за період з 01 жовтня 2019 року по 19 серпня 2021 року [PERSON] , довідку про розмір недоотриманої суми інших соціальних виплат [PERSON] за період з 01 жовтня 2019 року по 31 березня 2024 року, засвідчену копію пенсійної справи. На постановлену судом ухвалу відповідачем надано витяг з Електронної пенсійної справи у виді відомостей про перерахунок пенсії від 02 серпня 2024 року [PERSON] за місяцями у період з 01 березня 2020 року /а.с.87-104, 106, зворот - 125, 127, зворот - 130/, з яких убачається призначення після перерахунків пенсії [PERSON] , в тому числі: з 01 березня 2020 року по 4 027,13 грн; перерахунок з квітня 2020 року та призначення пенсії в розмірі по 4 527,13 грн; перерахунок з 01 травня 2020 року та призначення пенсії в розмірі по 4892,64 грн; перерахунок з 01 липня 2020 року та призначення пенсії в розмірі по 4 924,46 грн, призначення з 01 грудня 2020 року пенсії в розмірі по 4 948,97 грн; перерахунок з 01 березня 2021 року пенсії та її призначення в розмірі по 5 354,68 грн, перерахунок з 01 липня 2021 року пенсії та призначення її в розмірі по 5 391,23 грн до 30 листопада 2021 року, й надалі у відповідних, вказаних в перерахунках розмірах. Також надано Довідку про розмір недоотриманої пенсії [PERSON] (особовий рахунок [NUMBER] ) за період з 01 жовтня 2019 року по 31 березня 2024 року, з якої вбачається: нарахування у жовтні 2019 року 3 995,31 грн, фактично виплачено 0; нарахування у листопада 2019 року 3 995,31 грн, фактично виплачено 0; нарахування у грудні 2019 року 4027,13 грн, фактично виплачено 0; нарахування у січні 2020 року 4 027,13 грн, фактично виплачено 0; нарахування у лютому 2020 року 4 027,13 грн, фактично виплачено 0; нарахування у березні 2020 року 4 027,13 грн, фактично виплачено 0; відсутність нарахувань та виплат у період з квітня 2020 року по липень 2021 року; нарахування у серпні 2021 року 2086,93 грн, фактично виплачено 0; нарахування у жовтні 2021 року 5 391,23 грн та такий же розмір виплати, нарахування та виплату за наступні періоди /а.с.131/. З Довідки про розмір недоотриманої пенсії [PERSON] (особовий рахунок [NUMBER] ) за період з 01 жовтня 2019 року по 19 серпня 2021 року вбачається нарахування у жовтні 2019 року 3 995,31 грн, фактично виплачено 0; нарахування у листопада 2019 року 3 995,31 грн, фактично виплачено 0; нарахування у грудні 2019 року 4027,13 грн, фактично виплачено 0; нарахування у січні 2020 року 4 027,13 грн, фактично виплачено 0; нарахування у лютому 2020 року 4 027,13 грн, фактично виплачено 0; нарахування у березні 2020 року 4 027,13 грн, фактично виплачено 0; відсутність нарахувань та виплат у період з квітня 2020 року по липень 2021 року; нарахування у серпні 2021 року 0 грн /а.с.132/. Також, Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області у заяві по суті справи не пояснено підстав надання витягу та ненадання пенсійної справи. Витяг з електронної пенсійної справи підтверджуючих документів щодо призупинення виплати пенсії не містить. Відповідач зазначає, що: - за життя померла [PERSON] не виявила бажання поновити виплату пенсії, тому пенсійні виплати з 01 жовтня 2019 року не отримані з вини пенсіонера. У випадках, коли на день смерті пенсіонера нарахування та виплата пенсії не здійснювалась, заява щодо поновлення пенсії особисто пенсіонером не надавалась, органи Пенсійного фонду України можуть розрахувати недоотриману пенсію на підставі заяви спадкоємця, визначеного нотаріусом. З огляду на зазначене недоотримана пенсія була розрахована з моменту надходження до відповідача запиту нотаріуса за період з 20 серпня 2021 року по 31 березня 2024 року в сумі 200 063,79 грн; - у відповіді на запит нотаріуса зазначено, що розмір виплати недоотриманої пенсії може бути зменшено в залежності від дати звернення до управління особи, яка має право на отримання даної виплати згідно свідоцтва про право на спадщину; - датою звернення за отриманням пенсії є дата звернення [PERSON] (17 вересня 2024 року), яка має право на виплату недоотриманої пенсії та надала усі передбачені законодавством документи; - оскільки на дату смерті нарахування пенсії було припинено і відсутні нараховані суми, не отримані у зв`язку зі смертю, недоотримана пенсія [PERSON] обчислена в сумі 200 063,79 грн з урахуванням трьох років від дати звернення за недоотриманою пенсією. А тому відповідач вважав, що недоотримана пенсія правомірно розрахована згідно зі статтею 46 Закону № 1058-IV. За змістом частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною першою статті 19 ЦПК України встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами. Стаття 12 Цивільного кодексу України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів відповідно до частини другої статті 16 ЦК України можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Порядок визначення способу захисту, який суд може застосувати, здійснюючи правосуддя встановлено в статті 5 ЦПК України. При визначенні способу захисту у відповідності до вказаної норми слід ураховувати положення частини першої статті 13, пункту 4 частини третьої статті 175 ЦПК України, відповідно до яких спосіб захисту, який може застосувати суд при вирішенні справи, обирає позивач, а отже, - суд позбавлений можливості на власний розсуд обирати і захищати права позивач у спосіб, який останній не просить застосувати. За загальним правилом (частина перша статті 5 ЦПК України) суд здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Зазначене слід розуміти так, що суд захищає права, свободи та інтереси осіб у спосіб, який прямо передбачений нормою матеріального права або договором. При цьому, позивач, обираючи спосіб захисту, якій він просить суд застосувати для захисту його прав, свобод чи інтересів, може скористатися можливістю вибору між декількома способами захисту (передбаченими законом або договором), якщо це не заборонено законом. Якщо ж законом або договором не передбачено ефективного способу захисту, який би ефективно захищав права, свободи чи інтереси позивача, суд може захистити їх у спосіб, що не суперечить закону (частина друга статті 5 ЦПК України). Вказане з урахуванням положень частини першої статті 2 ЦПК України означає, що спосіб захисту, який позивач може обрати, а суд застосувати при здійсненні судочинства у будь-якому випадку має бути ефективним, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням, дозволяє забезпечити реальне поновлення в порушених правах. Тому, обираючи спосіб захисту позивач повинен (в першу чергу) перевірити, чи не передбачає закон або договір ефективного способу захист. Якщо такий спосіб захисту законом або договором передбачено, - позивач повинен обрати саме такий спосіб. Якщо у такому випадку позивач обрав інший спосіб захисту - суд має відмовити в задоволенні позову, крім випадку, коли з врахуванням положень частини другої статті 5 ЦПК України, дійде висновку про те, що обраний позивачем спосіб захисту спроможний більш ефективно захистити порушені права, свободи чи інтереси особи, але за умови, що такий спосіб захисту є адекватним обставинам справи. Суд не має визначати ефективний спосіб захисту права замість позивача, тобто виходити за межі позовних вимог у випадку, якщо обраний позивачем спосіб захисту права не є ефективним. Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18). При цьому, цивільне законодавство не містить визначення поняття способів захисту цивільних прав та інтересів. За їх призначенням вони можуть вважатися визначеним законом механізмом матеріально-правових засобів здійснення охорони цивільних прав та інтересів, що приводиться в дію за рішенням суду у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Однак відсутність законодавчо закріпленого визначення поняття «спосіб захисту права та/або інтересу» не виключає виокремлення матеріально-правового та процесуально-правового аспектів захисту цивільного права та інтересу. Так матеріально-правовий аспект захисту цивільних прав та інтересів насамперед полягає у з`ясуванні, чи має особа таке право або інтерес та чи були вони порушені або було необхідним їх правове визначення. В свою чергу процесуально-правовий аспект захисту права полягає в тому, що суди розглядають в порядку відповідного виду судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із відповідних відносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. При цьому вказаний аспект включає в себе не лише правильність обрання передбаченого законом або договором способу захисту, але і необхідність належного правового обґрунтування вимог відповідними нормами права. Тобто, саме на позивача покладено обов`язок у позовній заяві викласти обставини, якими він обґрунтовує свої вимоги, зазначити докази, що підтверджують вказані обставини, а також вказати правові підстави позову, а суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, при розгляді справи повинен надати правильну правову кваліфікацію відносинам сторін, виходячи з фактів, установлених під час розгляду справи, і не застосовує самостійно для прийняття рішення ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, якщо позивач не обґрунтовує ними свої вимоги з наданням відповідних доказів, і застосування цих норм призводить до зміни предмета позову або обраного способу захисту прав та інтересів. Тобто, на думку суду, виходячи з аксіоми цивільного судочинства jura novit curia - «суд знає закон», при розгляді справи суд дійсно повинен надати правильну правову кваліфікацію відносинам сторін, яка проте не може бути застосована судом для вирішення спору по суті за відсутності відповідного клопотання позивача у справі, оскільки інший підхід суду порушив би принцип диспозитивності судового процесу та правомірні очікування як позивача (який звертається саме з певним чином обґрунтованою в правовому аспекті вимогою) так і відповідача (який заперечуючи проти позову наводить доводи саме щодо тих підстав та обґрунтувань, які наводяться позивачем у справі). Такого висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 23 вересня 2019 року по справі № 917/1739/17, від 30 червня 2021 року по справі № 742/3238/17 та інших. Отже, при визначенні розміру недоотриманої пенсіонером за життя пенсії, яка увійшла до складу спадщини, суд, виконуючи всій процесуальний обов`язок, належним чином дослідив подані стороною відповідача докази (у цьому випадку витяг з Електронної пенсійної справи, довідку про розмір призначеної і фактично отриманої пенсії), перевірив їх, оцінив у сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, і, як наслідок, з`ясував, що згідно з наданими довідками суми призначеної та недоотриманої пенсії за період з квітня 2020 року становлять 0,00 грн, у період з 01 по 19 серпня 2021 року 0 грн. У той час, як після проведення перерахунків матеріали електронної справи містять відомості щодо призначення пенсій у відповідних розмірах за цей період. При цьому, враховуючи протиріччя у доказах, самостійно визначити цей розмір суд позбавлений можливості. У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до частини першої статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно з частинами першою, другою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. При цьому, нормами ЦПК України визначено, що рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях. А тому, суд вважає, що вимога саме про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області здійснити нарахування та виплату спадкоємиці [PERSON] сум пенсії за період з 01 жовтня 2019 року по 19 серпня 2021 року, належних спадкодавиці [PERSON] , яка померла [INFO] , буде ефективним способом захисту порушеного права позивачки на спадкування належних спадкоємиці сум пенсії. Таким чином, суд висновує про те, що відповідач зобов`язаний нарахувати та виплатити позивачці пенсійні виплати [PERSON] за період з 01 жовтня 2019 року по 19 серпня 2021 року, на які вона мала право за життя, але не отримувала через не нарахування цих пенсійних виплат Пенсійним фондом, тому позивачка, як спадкоємиця має право на всю суму недоотриманої померлою пенсіонеркою пенсії, оскільки суми недоотриманої за життя пенсіонером пенсії входить до складу спадщини. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Згідно з частинами першою та другою статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Положення частини третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 1227 ЦК України узгоджуються з положеннями частини першої статті 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення», де вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Статтею 1227 ЦК України передбачено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Аналіз статей 1218, 1219, 1227 ЦК України свідчить, що законодавець не забороняє спадкування права на отримання нарахованої, але не одержаної пенсії (доплат до пенсії). Такі висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 286/3516/16-ц (провадження № 14-95цс19). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). Також суд ураховує, що положення п. 4 ч. 1 ст. 49 Закону № 1058-IV передбачають, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд. За ч. 2 ст. 49 поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону. Статтею 46 Закону № 1058-IV встановлено, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Судом, з метою перевірки тверджень позивачки про підстави нарахування та отримання пенсії на заявлене нею клопотання, витребувано від відповідача матеріали пенсійної справи. Такі матеріали судом отримані частково. Однак доказів, які б підтверджували посилання відповідача щодо наявності вини померлої у неотриманні пенсії, витяг з електронної пенсійної справи не містить, такі суду не надано. Внаслідок викладено суд висновує, що припинення пенсійних виплат за життя спадкодавця з підстав, не передбачених законом, та не оскарження дій фонду спадкодавцем не зумовлює припинення вже призначених пенсійних виплат і не позбавляє його спадкоємців можливості спадкувати право на отримання пенсії. Право на таку пенсію у спадкодавця зберігається і в розумінні положень статті 1227 ЦК України ці пенсійні виплати вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю, а тому спадкоємець відповідно до положень статті 1227 ЦК України має право на отримання пенсії у порядку спадкування за законом. Отже, доводи відзиву Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про не належність ненарахованої пенсії до складу спадщини є безпідставними. Обмеження у три роки на виплату нарахованої пенсії за минулий час, передбачені частиною першою статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», застосовуються тільки за наявності вини пенсіонера у несвоєчасному отриманні пенсії, тоді як належних і допустимих доказів, які б свідчили про наявність вини спадкодавиці у неотриманні пенсії за життя, відповідачем не надано. Відповідно до частини третьої статті 12, частин першої та шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. А тому доводи відповідача, які ґрунтуються на частині першій статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є безпідставними, оскільки дана правова норма розповсюджується на пенсіонерів, які є власниками своїх особистих пенсій, тобто на тих, що не померли, та ніяким чином не стосується правовідносин щодо спадщини. Згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Норми ЦК України не визначають строк, протягом якого члени сім`ї спадкодавця мають право на одержання соціальних платежів. Положення частин другої та третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, теж не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Отже, суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину. Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 23 вересня 2020 року по справі № 428/6685/19 (провадження № 61-7985св20). Таким чином, суд висновує, що правовідносини з приводу нарахування та обліку недоотриманої пенсії померлого пенсіонера мають регулюватись спеціальною нормою статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» без урахування положень статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». [PERSON] є спадкоємицею за законом першої черги, яка у встановлений законом строк звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті своєї матері, отже успадкувала належні спадкоємцю суми пенсії відповідно до статті 1227 ЦК України у тому розмірі, в якому спадкодавець мав право на їх виплату на момент своєї смерті. Дата звернення до органу ПФУ з вимогою про надання інформації щодо нарахованої, але не виплаченої за життя спадкодавця пенсії, дата звернення за видачею такої суми на підставі свідоцтва про право на спадщину не впливає на розмір виплат та не надає права на обмеження цих виплат. Спадкодавиця [PERSON] у період часу з 01 жовтня 2019 року по день смерті - [INFO] пенсійні виплати не отримувала, проте мала право на отримання пенсії в зазначений період, а тому суд висновує про те, що позивачка, як спадкоємиця має право на всю суму недоотриманої пенсіонером пенсії, яка входить до складу спадщини. Таким чином, суд висновує, що відповідач зобов`язаний нарахувати та виплатити позивачці пенсійні виплати [PERSON] за період з 01 жовтня 2019 року по 19 серпня 2021 року, на які та мала право за життя, але не отримувала, в тому числі і через не нарахування цих пенсійних виплат Пенсійним фондом, тому позивачка, як спадкоємець має право на всю суму недоотриманої пенсіонеркою пенсії, оскільки суми недоотриманої за життя пенсіонером пенсії входить до складу спадщини. Крім того, з цих же підстав є неправомірними дії відповідача щодо невиплати всієї суми, визначеної у свідоцтві про право на спадщину за законом, внаслідок чого позовна заява і в частині стягнення з відповідача 4 782,55 грн є такою, що підлягає задоволенню Позивачка успадкувала право на належні спадкодавиці суми пенсії відповідно до положень статті 1227 ЦК України у тому розмірі, у якому спадкодавиця мала право на їх виплату на момент своєї смерті; дата звернення спадкоємиці до органу Пенсійного фонду України не впливає на розмір виплат та не надає органам Пенсійного фонду України права на обмеження цих виплат; видача спадкоємиці свідоцтва про право на спадщину за законом, в якому зазначено менший розмір недоотриманої спадкодавцем пенсії, ніж передбачений законом, не є підставою для відмови спадкоємиці в задоволенні позову; припинення виплати пенсії за життя спадкодавиці з підстав, не підтверджених доказами, не оскарження дій фонду спадкодавицею не зумовлює припинення вже призначеної пенсії і не позбавляє її спадкоємців можливості спадкувати право на її отримання. Водночас, вимоги позову про визнання за позивачкою права власності на суми недоотриманої пенсії за обставин цієї справи та обставин, покладених в обґрунтування позову щодо права позивачки на отримання пенсійних виплат, належних померлій, не є ефективним способом захисту у правовідносинах, що склалися, оскільки визнання права на абстрактні, не визначені суми, які підлягають нарахуванню у певний період, не призведуть до встановлення права власності на конкретно визначене майно. Інші доводи та аргументи сторін, покладені в обґрунтування заяв по суті справи, як самі по собі так і у своїй сукупності не мають наслідком задоволення позовних вимог або відмову у них, а тому не аналізуються судом при ухваленні рішення. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд висновує таке. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, позивачкою при зверненні до суду з цим позовом сплачено судовий збір у розмірі 968,96 грн. Від сплати судового збору позивачка не звільнена. Позивачкою заявлено дві вимоги майнового характеру (визнати право власності на суму недоотриманої пенсії, яка не включена до свідоцтва та стягнути суму недоотриманої пенсії у розмірі 4 782,55 грн, включену до свідоцтва), відтак, з урахуванням подання позову в електронній формі судовий збір за дві майнові вимоги становить загалом 1 937,92 грн (3 028 * 0,4 * 0,8 *2), тобто по 968,96 за кожну. Також позивачкою заявлено вимогу немайнового характеру (зобов`язати вчинити дії), судовий збір за якою становить 968,96 грн (3028 * 0,4 * 0,8). Відтак, повинна була загалом сплатити судовий збір у розмірі 2 906,88 грн. При підготовчому засіданні та під час розгляду справи питання щодо недоплати позивачем судового збору не вирішувалося. Таким чином, вирішуючи питання про розподіл судового збору, з огляду на те, що суд виснував про наявність підстав для задоволення позову в частині вимог про стягнення суми недоотриманої пенсії у розмірі 4 782,55 грн, включеної до свідоцтва та про зобов`язання позивача вчинити певні дії, з відповідача на користь позивачки підлягає до стягнення сплачена позивачкою сума судового збору в розмірі 968,96 грн та на користь держави судовий збір розмірі 968,96 грн. Також, оскільки в задоволенні позовних вимог про визнання права власності на суму недоотриманої пенсії, яка не включена до свідоцтва відмовлено, з позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 968,96 грн, який не був нею сплачений при зверненні з позовом. Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачкою при зверненні з позовом заявлено вимогу про стягнення з відповідача 16500,00 грн, понесених нею на правову допомогу що фактично є і попереднім розрахунком судових витрат. Пунктом 5 частини 3 статті 133 ЦПК України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з частиною 1 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частина 8 статті 141 ЦПК України встановлює, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Так, у матеріалах цивільної справи при подані позову представницею позивачки надано копії: ордеру про надання правничої допомоги /а.с.13/, договору про надання правової допомоги № 20/09 від 20 вересня 2024 року, п.3.2 якого передбачено, що оплата юридичних послуг здійснюється за цінами в акті приймання-передачі наданих послуг та може проводитися частинами чи іншим шляхом за погодженням між сторонами /а.с.49-50/; акту приймання передачі наданих послуг від 12 листопада 2024 року за договором, згідно з яким сторони погодились, що вартість послуг наданих адвокатом визначаються у даному акті. [PERSON] підтверджує, що отримала такі послуги від адвоката: 1) юридична консультація клієнта з вивченням документів (1 година) збирання доказів: складання та направлення укрпоштою адвокатського запиту вих. № 24/09 від 24 вересня 2024 року до ГУ ПФУ в Луганській області та отримання на поштовому відділенні відповіді вих. № 1200-0401-8/24976 від 01 жовтня 2024 року на адвокатський запит (1,5 години) - 1 500 грн; складання та направлення укрпоштою адвокатського запиту вих. № 02/10 від 02 жовтня 2024 року до ГУ ПФУ в Луганській області та отримання на поштовому відділенні відповіді вих. № 1200-0202-8/26150 від 15 жовтня 2024 року на адвокатський запит (1,5 години) - 1 500 грн; складання та направлення укрпоштою адвокатського запиту вих. № 28/10 від 28 жовтня 2024 року до АТ «Укрпошта» та отримання на поштовому відділенні відповіді вих. № 1.10.004,-31557-24 від 08 листопада 2024 року на адвокатський запит (1,5 години) - 1 500 грн; 3) складання, оформлення та подання позовної заяви до відповідача та до суду (2 години) - 6000 грн; 4) складання клопотання про витребування доказів (1 година) - 2 000 грн; 5) складання відповіді на відзив (1 година) - 2 000 грн; загалом витрачено 9,5 годин робочого часу та вартість наданих послуг складає 16 500 грн /а.с.50, зворот/; свідоцтва про надання правової допомоги. Згідно зі змістом ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Пунктом 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справ № 755/9215/15-ц, висновано, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальних адвокатських витрат (встановлення їхньої доцільності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, фінансового стану обох сторін. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. При цьому у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 квітня 2023 року по справі № 760/10847/20-ц сформульовано висновок, що у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено. З урахуванням змісту та обсягу позовної заяви, зібраних доказів, проведених представницею в порядку досудового врегулювання спору дій, поданих нею клопотань як до, так і після звернення до суду, участі представниці у двох засіданнях у справі в режимі відеоконференції, розгляду справи в загальному порядку, враховуючи складність справи та те, що до закінчення судових дебатів представницею позивачки не заявлено про необхідність встановлення строку для подання доказів на підтвердження судових витрат, на думку суду стороною позивачки підтверджено обсяг наданих послуг і виконаних робіт та їх вартість. Відтак, понесені позивачкою витрати на правничу допомогу у розмірі 16 500,00 грн є цілком співмірними ціні позову, складності вирішеного судом питання та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), обсягу доказування. Аналізуючи заперечення відповідача, що консультація клієнта, вивчення наявних документів клієнта, складання та направлення до суду позовної заяви, жодним чином не пов`язані із представництвом інтересів клієнта в суді та не є судовими витратами суд зазначає, що ці витрати передбачені п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України, як витрати, пов`язані з підготовкою справи до розгляду. Складність справи, пов`язана з пенсійними виплатами, особливостями призначення та перерахунку пенсій та спадковим правом, включає необхідність проведення обрахунку та перевірки сум, опрацюванням великої кількості законодавства, а тому справа є складною, відтак заявлений позивачем розмір витрат на правову допомогу є співмірним зі складністю справи; часом, витраченим адвокатом; обсягом наданих послуг, ціною позову і значенням справи для сторони. Складання первинних та повторних адвокатських запитів, виходячи з особливостей цієї справи, отримання відповідей потребує вчинення дій пов`язаних з аналізом справи, аналізом позиції, формулюванням відповідної мотивації у відносинах з державним органом, часу на фізичне подання та отримання документів, а тому не є завищеною. Доказів на підтвердження родинних зв`язків матеріали справи не містять, окрім того сама лише наявність родинного зв`язку не вказує на безоплатність наданих послуг, відсутністю необхідності вжиття великої кількості дій з підготовки до подання позову, аналізу правових позицій, законодавства. Відтак суд відхиляє доводи, покладені в обґрунтування заяви відповідача про не співмірність витрат на правову допомогу, відсутність підстав для їх задоволення. Також суд наголошує, що надана у цю справу відповідь не дублює позовну заяву, а містить відповіді на доводи відповідача у відзиві. За таких обставин позов, у частині стягнення судових витрат, підлягає задоволенню частково, пропорційно до задоволених вимог, на суму 11 000,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial