Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-11 00:00:00

\~ \~ \~ \~Адвокат Задерецький В.А. звернувся до суду з позовом в інтересах [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. \~ \~ \~ \~Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач [PERSON] , [INFO] є сином відповідача [PERSON] та з 2024 року вступив до Національного університету Одеська юридична академія ІV рівня акредитації, де навчається на першому курсі денного відділення Факультету прокуратури та слідства. Строк навчання до червня 2028 року. \~ \~ \~ \~З позовної заяви вбачається, що позивач сплачує вартість навчання, із розрахунку 40 100 грн на рік, сплачує проживання в гуртожитку, що складає 7800,00 грн за перший курс, має супутні витрати на придбання харчування, одягу, на проїзд до навчального закладу, послуги інтернету, канцелярію, підручники та підтримання нормальної життєдіяльності, що складає 20000,00 грн на місяць. \~ \~ \~ \~Виходячи з наведеного, позивач просить суд: - стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання повнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , який продовжує навчання, в твердій грошовій сумі в розмірі 10 000,00 грн щомісячно на час навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23 - річного віку, за умов продовження навчання; - стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання повнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , який продовжує навчання, 1/2 частину від сплачених за навчання 20 250,00 грн, що складає 10 250,00 грн за 1 семестр першого курсу та 1/2 частини від сплачених за проживання у гуртожитку 7800,00 грн, що складає 3900,00 грн за навчання за 1 курс. Ухвалою суду від 26.12.2024 року провадження у справі було відкрито, призначено розгляд справи з викликом сторін. 13 лютого 2025 року на адресу суду надійшов відзив відповідача, згідно якого ним визнаються позовні вимоги частково, в розмірі стягнення аліментів на суму 3000,00 грн щомісячно. В іншій частині позову відповідач просить відмовити. Заперечуючи проти частини позовних вимог, відповідач вказує, що з ним, як з батьком позивача не узгоджувались плани по навчанню дитини, вартість навчання та проживання. Він на теперішній час не працює, але має сім`ю та малолітню дитину, яких також утримує. Також відповідач вказує, що позивачем не надано будь-яких доказів щодо наявності заявлених ним супутніх послуг, при цьому, факт проживання в гуртожитку, проїзд до навчального закладу позивачем не підтверджено, як і факт того, що навчання не проходить дистанційно. В судовому засіданні сторони підтримали заявлені вимоги та заперечення. Представник позивача просив задовольнити позовні вимоги, а представник відповідача просив задовольнити позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання в розмірі 3000,00 грн. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Позивач [PERSON] , [INFO] є сином відповідача [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 07.03.2006 року (а.с. 5). Позивач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , про що свідчить Витяг з реєстру територіальної громади від 02.12.2022 року № 2022/001629854 (а.с. 16, 82). Шлюб між батьками позивача, матір`ю [PERSON] та батьком [PERSON] розірвано на підставі рішення Казанківського районного суду Миколаївської області від 26.08.2010 року (а.с. 15). Будучи повнолітньою особою, позивач вступив до першого курсу Національного університету «Одеської юридичної академії», що встановлено судом з наданих позивачем копій договору № 13436644-2024 від 14.08.2024 року (а.с. 8-10), додатком до нього № 13436644-2024 від 14.08.2024 року (а.с. 11-13) та довідкою про навчання (а.с. 14, 78). Крім цього, на підставі договору № ФПС-26/1к/2024 від 28.08.2024 року (а.с. 55) позивач отримав у платне користування кімнату в гуртожитку. У зв`язку з цим, за перший семестр навчання на першому курсі в Національному університеті «Одеської юридичної академії» на користь позивача було сплачено 20 050,00 грн та за проживання в гуртожитку 7878,00 грн, що вбачається з копій квитанцій від 02.08.2024 року № 178 та від 16.08.2024 року (а.с. 6,7). Таким чином, позивач просить суд стягнути аліменти на утримання повнолітньої особи, на період продовження навчання та супутні витрати на харчування, придбання одягу, канцелярії, підручників, проїзд, проживання та підтримання нормальної життєдіяльності в розмірі 10000,00 грн, а також компенсувати половину понесених витрат на оплату вартості навчання та проживання в розмірі 10 250,00 грн та 3900,00 грн відповідно. Заперечуючи проти позовних вимог відповідач вказує на відсутність постійного доходу, про що свідчать відомості з Державного реєстру фізичних осіб- платників податків про джерела/суми нарахованого доходу за 2024 рік (а.с.51), довідки ПФУ за формою ОК-5 (а.с. 72,73) та формою ОК-7 (а.с. 74) та наявність на утриманні малолітнього сина [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії 1-ФП від 02.08.2011 року (а.с. 49). Встановивши наведені обставини, суд враховує наступне. Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними 23 років. Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення ними повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Сімейний Кодекс України виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При цьому при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання і другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином (ст. 200 СК України). Згідно зі статтею 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, як стан здоров`я та матеріальне становище дитини, так і стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, а також наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. З матеріалів справи судом встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] є сином відповідача [PERSON] та з 2024 року навчається на першому курсі денного відділення Факультету прокуратури та слідства Національного університету «Одеська юридична академія» ІV рівня акредитації. Строк навчання до червня 2028 року. На момент звернення до суду позивач не досяг 23 річного віку, продовжує навчання у вищому навчальному закладі та відповідно, у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги від батьків. Відомостей щодо наявності у позивача доходу матеріали справи не містять. Стягнення із батьків аліментів на утримання повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, є одним із механізмів забезпечення реалізації особою права на освіту, який узгоджується із соціальною спрямованістю держави та моральними засадами суспільства. Верховний Суд у постанові від 17 квітня 2019 року у справі № 644/3610/16 (провадження № 61-12782св18) дійшов висновку про те, що Сімейним Кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків, брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Також при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. У постанові\~від 16\~лютого 2022\~року у\~справі №\~381/2423/20\~(провадження\~№ 61-17937св21)\~Верховний Суд\~вказав,\~що стягнення\~аліментів на\~дитину,\~яка продовжує\~навчання,\~є одним\~із способів\~захисту інтересів\~дитини,\~забезпечення одержання\~нею коштів,\~потрібних для\~її життєдіяльності,\~оскільки на\~період навчання\~вона не\~має самостійного\~заробітку та\~потребує матеріальної\~допомоги з\~боку батьків,\~які зобов`язані\~утримувати своїх\~повнолітніх дітей,\~які продовжують\~навчатися,\~до досягнення\~ними двадцяти\~трьох років. Натомість, на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). Відповідно до наведеного, відповідач в межах власної можливості утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання, має батьківський обов`язок з надання матеріальної допомоги позивачу на період його навчання до досягнення ним 23 річного віку. При визначенні розміру аліментів, судом мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Тобто, аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання охоплюють всі витрати дитини для забезпечення її нормальної життєдіяльності. В ході судового розгляду, з пояснень сторін та з наданих суду доказів, судом встановлено, що відповідач є працездатного віку, неможливість за станом здоров`я надавати матеріальну допомогу сину з матеріалів справи не вбачається. При цьому, відповідач визнає можливість надавати матеріальну допомогу сину, проте з огляду на відсутність працевлаштування та наявності сім`ї із малолітньою дитиною на утриманні, визнає можливим виплачувати аліменти позивачу в розмірі 3000,00 грн. Суд враховує, що позивачем не доведено будь-яким чином обставин понесення витрат на придбання підручників, канцелярії, проїзду та послуг з інтернету. При цьому є очевидним, що для забезпечення нормальної життєдіяльності, як позивача, так і будь-якої людини взагалі, є належне харчування. Витрати на платне навчання та проживання у випадку навчання позивача в іншій місцевості за договорами про платне здобуття вищої освіти, суд вважає доведеними належними доказами. Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути аліменти на утримання повнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання, в твердій грошовій сумі в розмірі 3 500,00 грн щомісячно на час навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23 - річного віку, за умов продовження навчання, що є обґрунтованим розміром аліментів в даному випадку та буде відповідати принципам розумності та співмірності. Що стосується вимог позивача щодо компенсації половини витрат на навчання та проживання, то суд вважає такі вимоги безпідставними. Так, як вже зазначалось вище, саме у спосіб стягнення аліментів забезпечується утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. При цьому, стягнення додаткових витрат про які заявляє позивач в порядку визначеному статтею 185 СК України в такому випадку не застосовується. До того ж, суд зауважує, що оплата вартості навчання чи проживання не відноситься до додаткових витрат, тому правові підстави для їх стягнення відсутні. Така позиція узгоджується з постановою Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року у справі за №6-1296 цс 15 та постановою Верховного Суду від 08 листопада 2018 року у справі за №766/12242/16-ц. Додатково, аналізуючи надані позивачем докази сплати вартості за навчання та проживання в гуртожитку, судом встановлено й те, що вказані витрати були понесенні іншою особою, а не безпосередньо позивачем, відповідно, позивачем й не доведено понесення таких витрат та підстав для їх стягнення на його користь. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до наступного висновку. Позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в частині стягнення аліментів на його користь з відповідача в твердій грошовій сумі в розмірі 3 500,00 грн щомісячно на час навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23 - річного віку, за умов продовження навчання. Інша частина позовних вимог, в тому числі й стягнення понесених витрат на навчання та проживання в гуртожитку не підлягає задоволенню через необґрунтованість заявлених вимог та відсутність підстав для стягнення подібних витрат. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Позивач у відповідності до положень вище зазначеного Закону звільнений від сплати судового збору за вимогою щодо стягнення аліментів та додаткових витрат, тому відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути судовий збір в дохід держави в розмірі 1211 грн 20 коп.

Outcome: partial