Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-10 00:00:00

Представник ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» звернувся до суду з вказаним позовом, шляхом направлення засобами поштового зв`язку, який зареєстрований судом 01.10.2024, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором в розмірі 72183,39 грн, а також судовий збір та витрати на правову допомогу в розмірі 7100,00 грн.\~ Позов обґрунтовано тим, що 06.03.2019 між АТ «Альфа-Банк» та\~ [PERSON] укладено договір про надання кредиту № 500814641, відповідно до умов якого АТ «Альфа-Банк» надав позичальнику кредит в сумі 88676,93 грн,\~ строк кредиту 36 місяців на споживчі потреб з відсотковою ставко. 23,00 % річних. Договір кредитної лінії укладено з відповідачем в електронній формі відповідно до Закону України «Про електронну комерцію»,\~ який має силу договору, укладеного в письмовій формі та підписаний сторонами. АТ «Альфа-Банк» виконав умови кредитного договору та перерахував на рахунок відповідача безготівковим шляхом кошти в розмірі\~ 88676,93 грн, в свою чергу позичальник не виконав умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів внаслідок чого виникла заборгованість. Згідно детального розрахунку заборгованості станом на 20.09.2021 загальний розмір заборгованості становив 72183,39 грн, яка складається з тіла кредиту в розмірі 56499,46 грн, заборгованість по відсотках за користування кредитом 15683,93 грн.\~\~\~\~ 20.09.2021 між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ ФК «Еліт Фінанс» було укладено договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором відповідача. Таким чином, ТОВ ФК «Еліт Фінанс» набуло статусу кредитора за кредитним договором від №500814641 від 06.03.2019 до відповідача. Відповідно до автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02 вересня 2024 року вказану справу передано на розгляд судді Бебешко М.М. 13 листопада 2024 року отримано відповідь з Управління обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області щодо зареєстрованого місця проживання відповідача. Ухвалою суду від 14 листопада 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 10 січня 2025 року. 19 листопада 2024 року представник позивача Плачинда Костянтин Олександрович звернувся з заявою про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечив. Відповідач в судове засідання 10 січня 2025 року не з`явився, в зв`язку з чим судове засідання було відкладено на 12 лютого 2025 року. 11 лютого 2025 року представник позивача Плачинда Костянтин Олександрович звернувся з заявою про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечив. 12 лютого 2025 року на адресу суду надійшов відзив представника відповідача Чутченко Сергія Олексійовича з проханням відмовити в задоволенні позовних вимог.\~ Відзив обґрунтовано тим, що позивачем не було надано суду умови Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк». За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачеві умови Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк» відсутність у оферті на укладання угоди про надання кредиту, домовленості сторін про сплату неустойки (комісії, штрафів) за несвоєчасне погашення кредиту, надана банком оферта на укладання угоди про надання кредиту не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин, тому у цьому конкретному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ст. 634 ЦК України щодо договору приєднання. Сама по собі підписана анкета-заява, паспорт споживчого кредиту та оферта без надання належних та допустимих доказів, що підтверджують укладення договору, не може бути підставою для стягнення процентів за користування кредитними коштами, комісії та штрафів за невиконання кредитного договору. 06.03.2019 Відповідачем підписано анкету-заяву про акцепт публічної пропозиції АТ «Альфа-Банку» на укладення Договору про банківське обслуговування фізичних осіб, Паспорт споживчого кредиту якими передбачено кредит у сумі 88676, 93 грн та процентна ставка за користування коштами у розмірі 23 % річних фіксована процентна ставка. Вказані документи не містять умов щодо комісії за обслуговування кредиту, а також щодо нарахування неустойки та штрафних санкцій за порушення умов договору. Відповідно до розрахунку заборгованості Позивачем нараховано, а Відповідачем сплачено штраф за несвоєчасне погашення кредиту в сумі 5383,36 грн Оскільки в документах, які містять підпис Позичальника немає узгоджених штрафних санкцій то у Позичальника відсутній обов`язок їх сплачувати. Сплачені штрафні санкції в сумі 5383, 36 грн повинні були перераховані в погашення тіла кредиту. По-друге, вказали, що 20.09.2021 між AT «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» укладено договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідача. Однак, позивачем не надано належних доказів того, що до Позивача перейшло право грошової вимоги до Відповідача згідно укладеного між AT «Альфа-Банк» та TOВ «ФК «Еліт Фінанс» договору факторингу № 3 від 20.09.2021.\~ Позивачем на підтвердження передачі такого права грошової вимоги до відповідача долучено до матеріалів позовної заяви лише витяг з Додатку 1-1 до договору факторингу № 3 від 20.09.2021 «Характеристика права вимоги переданих фактору клієнтом за договором та боржників за основними договорами», в якому за порядковим № 910 зазначено в якості боржника [PERSON] за кредитним договором № 500814641 від 06.03.2019 року, загальна сума боргу по якому становить 72183,39 грн. Також вказав, що відповідач звернувся за правовою допомогою до спеціалістів в галузі права. У зв`язку з чим поніс витрати в сумі 18\~ 00 грн що підтверджується договором на надання послуг №03022502 від 03 лютого 2025 року. 12 лютого 2025 року представник позивача Плачинда Костянтин Олександрович звернувся до суду з клопотанням про відкладення розгляду справи для надання відповіді на відзив. 12 лютого 2025 року суд задовольнив клопотання представника позивача, судове засідання було відкладено на 11 березня 2025 року. 21 лютого 2025 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив від представника позивача. В якій вказує, що не погоджується з запереченнями відповідача та звертає увагу суду, що виписка по рахунку клієнта є тим документом, який підтверджує факт видачі кредитних коштів клієнту , так як є ти документом, який відповідає законодавству про бухгалтерський облік та фінансову звітність, а тому може бути належним та допустимим доказом, який підтверджує наявну заборгованість позичальника.\~ Згідно виписок по особовому рахунку відповідача суд може побачити, що відповідач виконував платежі по кредитному договору, враховуючи правові висновки\~ Верховного суду, викладені в постанові від 04 квітня 2018 року по справі № 347/12292/16-ц, в якій зазначено, що не оспорювання кредитного договору, часткове його виконання відповідно до ст. 204 ЦК України свідчить про правомірність цього правочину. Щодо сумнівів відповідача про факт укладення договору факторингу, а саме посилання на надання Витягу з Додатку 1-1, що наданий на трьох аркушах, ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» повідомляє, що надати повний витяг є неможливим, оскільки в ньому міститься інформація щодо інших боржників, що становить банківську таємницю. Тому просили позовну заяву задовольнити повністю.\~\~ Сторони в судове засідання 11 березня 2025 року не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином за зареєстрованою у встановленому законом порядку адресою та адресою, вказаною в позовній заяві. Фіксування судового процесу не здійснювалося відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне. Згідно оферти на укладання угоди про надання кредиту № 500814641 від 06.03.2019 запропоновано АТ «Альфа-Банк» укласти Угоду про надання споживчого кредиту, яка є невід`ємно. частиною Договору про банківське обслуговування фізичних осіб. За умовами оферти тип кредиту -\~ кредит готівкою; сума кредиту 88676,93 грн; процентна ставка 23% річних, фіксована; строк кредиту 36 місяців, дата повернення кредиту 07.03.2022. Оферта підписана власноручним підписом відповідача. (а.с. 5). \~ 06.03.2019 [PERSON] підписав акцепт пропозиції (оферти) на укладання угоди про надання кредиту № 500814641 на суму кредиту 88676,93 грн з процентною ставкою 23,00%\~ строком на 36 місяців (а.с. 5, 5 на звороті). Також між АТ «Альфа-Банк» на [PERSON] було відписано Договір про внесення змін і доповнень до угоди про надання кредиту № 500814641 від 06.03.2019. Підписанням цього договору сторони дійшли спільної згоди змінити порядок повернення кредиту, сплати процентів за його користування та інших платежів за Угодою про надання кредиту, внаслідок чого сторони погодились, що повернення заборгованості за угодою про надання кредиту здійснюється наступним шляхом: повернення кредит Позичальником з 07.10.2019 здійснюється щомісячно в сумах та в терміни,в порядку та на умовах, визначених Угодою про надання кредиту та відповідно до Графіку платежі , який є Додатком № 1 до Угоди про надання кредиту та її невід`ємною частиною в редакції,що додається до цього Договору про внесення змін і доповнень. Сплата процентів за користування кредитом, сум комісійної винагороди та інших платежів за Угодою про надання кредиту здійснюється в сумах та в терміни, в порядку та на умовах визначених Угодою про надання кредит та відповідно до Графіку платежів, який є Додатком № 1до Угоди про надання кредиту та її невід`ємною частиною у редакції, що додається до цього Договору про внесення змін і доповнень (а.с. 7). Також сторонами був підписаний паспорт споживчого кредиту, який містить вищенаведені умови договору. В пункті 6 передбачений штраф за кожне прострочення платежу, що триває від одного до чотирьох днів 200 грн; за кожне прострочення платежу, що триває п`ять днів та більше 400,00 грн.\~ (а.с. 7 на звороті). Додатком № 1 до Угоди про надання кредиту № 500814641 від 06.03.2019 встановлено Графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту, згідно якого\~ загальна вартість кредиту 123575,72 грн, що складається з суми кредиту 88676,93 грн та процентів за користування кредитом 34898,79 грн (а.с. 8). Факт отримання кредитних коштів відповідачем підтверджено випискою по особовому рахунку за період з 06.03.2019\~ по 20.09.2021. Випискою підтверджено, що [PERSON] частково погашав заборгованість за кредитним договором. Платежі зараховувались в рахунок погашення заборгованості за тілом кредиту\~ в сумі - 32177,47 грн, в рахунок погашення заборгованості по відсотках в сумі 23040,36 грн, а також в рахунок погашення штрафу (за прострочку платежів) 5400,00 грн\~ (а.с. 20-37). Однак, відповідач здійснював погашення заборгованості з порушенням строку та суми платежів, внаслідок чого виникла заборгованість в загальному розмірі 72183,39 грн, що складається з заборгованість за сумою кредиту 56499,46 грн та заборгованості по відсотках 15683,93 грн (а.с.38). \~ Відповідно до приписів ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Передбачено ст. 628 ЦК України, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). Ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За ч 2. ст. 638 ЦК України передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції (оферти) однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Отже, судом встановлено, що вказаний договір № 500814641 від 06.03.2019 між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] підписаний сторонами, є чинним, у встановленому законом порядку недійсним не визнавався, сторони визначили всі істотні умови договору, а тому, саме з 06 березня 2019 року між сторонами виникли договірні відносини щодо користування кредитними коштами. Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Ст. 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. Відповідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму або не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів. На підставі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Суд критично оцінює доводи представника відповідача щодо не укладення кредитного договору, оскільки підписана відповідачем оферта на укладання угоди про надання кредиту та акцепт пропозиції на укладення\~ угоди про надання кредиту № 500814641, а також паспорт споживчого кредиту від 06.03.2019 містить всі істотні умови договору щодо суми кредиту, процентної ставки та строку кредитування. Також позивачем на підтвердження укладення договору та надання кредитних коштів надано виписку по рахунку відповідача. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. У пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 встановлено, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Порядок, періодичність друкування та форма надання виписок (у паперовій/електронній формі) із особових рахунків клієнтів обумовлюються договором банківського рахунку, що укладається між банком і клієнтом під час відкриття рахунку. До позовної заяви позивач надав виписку по рахунку\~ відповідача за період з 06 березня 2019 року по 20 вересня 2021 року, з якої вбачається надання відповідачу кредиту року, рух коштів по рахунку та наявність заборгованості. При цьому, виписка з рахунку є первинним бухгалтерським документом відповідно до положень Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором (постанови від 23.09.2019 року у справі № 910/10254/18, від 19.02.2020 року у справі № 910/16143/18, від 25.05.2021 року у справі № 554/4300/16-ц, від 21.09.2022 року у справі № 381/1647/21,від 07.12.2022 року у справі № 298/825/15-ц). Верховний Суд неодноразово вказував на те, що тягар доказування покладається на обидві сторони спору. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанова ВС від 08.05.2024 року у справі № 381/1647/21 провадження № 61-4504св23). Доказів на спростування факту укладення вищевказаного договору та отримання кредитних коштів відповідачем не надано. Також суд критично оцінює доводи відповідача про те, що кошти враховані в погашення штрафу в розмірі 5400,00 грн за несвоєчасну сплату щомісячних платежів згідно графіку погашення заборгованості мають бути зараховані в рахунок погашення заборгованості за тілом кредиту, оскільки право банку нараховувати штраф за несвоєчасне погашення боргу передбачено паспортом споживчого кредиту, який підписано позичальником та який\~ невід`ємною частиною договору № 500814641 від 06.03.2019.\~ У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредитору. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом. За змістом ст. 516 ЦПК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник у зобов`язанні не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Положеннями ст. 1077, 1078 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Ст. 1082 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. За змістом наведених вище положень закону заміна кредитора на фактора не означає звільнення боржника від обов`язку виконати зобов`язання, а лише надає боржникові право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце та у випадку, коли таких доказів не надано, виконати зобов`язання на рахунок первинного кредитора. При цьому аналіз змісту ст. 1082 ЦК України дозволяє дійти висновку, що викладені в ній положення щодо обов`язку боржника здійснити платіж факторові за умови, що боржник одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові, стосуються позасудового порядку вирішення спору. При цьому невиконання фактором цього обов`язку не звільняє боржника від виконання обов`язків за кредитним договором, а лише дає йому право на виконання свого обов`язку перед первісним кредитором. 20.09.2021 між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» укладено договір факторингу № 3 (а.с. 10-14), відповідно до якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає фактору, а фактор набуває належне клієнту право вимоги до боржників за договорами, перелік яких наведений в додатку №1-1 до договору. Відповідно до п. 2.3 Договору, право вимоги вважається відступленим фактору з дати оплати фактором ціни права вимоги відповідно до п. 4.2 Договору. В дату здійснення оплати фактором ціни права вимоги відповідно до п. 4.2 Договору сторони підписують акт приймання-передачі реєстру боржників, за формою встановленою у додатку №2 до цього договору. 20 вересня 2021 року між сторони договору факторингу підписали Акт приймання-передачі Реєстру боржників від 20 вересня 2021 року до Договору факторингу № 3 від 20.09.2021. Згідно якого у відповідності та на виконання Договору факторингу № 3 від 20.09.2021 клієнт передав, а фактор прийняв згідно з вимогами п. 2.3.1 Договору Реєстр Боржників Клієнта від 20.09.2021 року (а.с. 18).\~ Згідно платіжного доручення № 559 від 20.09.2021 (а.с. 19) ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» здійснило оплату ціни права вимоги згідно договору факторингу № 3 від 20.09.2021 на суму 12844800,00 грн. Відповідно до додатку\~ до договору факторингу № 3 від 20.09.2021, ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються\~ ТОВ ФК «Еліт Фінанс» набуло право вимоги до\~ [PERSON] за кредитним договором № 500814641 від 06.03.2019 на загальну суму 72183,39 грн, що складається з заборгованості за тілом кредиту 56499,46 грн та залишку заборгованості за процентами 15683,93 грн (а.с. 15-16).\~ Суд критично оцінює доводи представника відповідача щодо того, що позивачем не надано доказів переходу до ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» права вимоги\~ до відповідача за кредитним договором та вважає, що позивач надав всі необхідні докази переходу права вимоги. Повний витяг з реєстру боржників містить дані, які містять банківську таємницю відносно інших боржників, крім того, в суду не виникає сумнівів в достовірності наданого витягу з реєстру боржників.\~\~ Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно із приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Положеннями ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Судом встановлено, що відповідач з умовами договору був ознайомлений, підписав договір і отримав кредит, однак, всупереч умовам кредитного договору, не виконав своїх зобов`язань щодо повернення наданого їй кредиту. Таким чином, позивачем доведено факт укладення кредитного договору, факт отримання відповідачкою грошових коштів та порушення нею зобов`язання щодо їх повернення, тому, заборгованість за кредитним договором визначена станом на 20.09.2021 у розмірі 72183,39 грн, є доведеною та обґрунтованою. Відповідно до змісту ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно із ч.2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 79, 80 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ч.1 ч. 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач відзив доводи позивача не спростував, не надав доказів, які б свідчили про неотримання ним грошових коштів або погашення заборгованості, також не надав контрозрахунку заборгованості. Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам наданих позивачем в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення у повному обсязі. Згідно з положеннями статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення». На підтвердження витрат на правову допомогу позивачем надано копію договору № 05-10/23 про надання правничої допомоги від 05.10.2023, укладений між ТОВ ФК «Еліт Фінанс» та адвокатом Макєєвим Віталієм Миколайовичем (а.с. 40-41), копію акту приймання передачі наданих робіт № 1 від 07.03.2024, згідно з яким загальна вартість наданих юридичних послуг у справі за позовом до [PERSON] становить 7100,00 грн та включає в себе первинну консультацію в сумі 1000,00 грн (1 год), правовий аналіз поданих документів в сумі 3000,00 грн (3 год) та підготовку і подання позовної заяви в сумі 3100,00 грн (3,1 год) (а.с. 42), копію платіжної інструкції № 1105 від 07.03.2024 про перерахування ТОВ ФК «Еліт Фінанс» на користь адвоката Макєєва В.М. грошових коштів в сумі 7100,00 грн в якості оплати за виконання договору № 05-10/23 про надання правничої допомоги від 05.10.2023 (а.с. 43). Згідно додаткової постанови Верховного суду від 23 грудня 2021 року в справі № 923/560/17 витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 126 цього Кодексу). Близька за змістом правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 зі справи N 922/445/19. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про доведеність позивачем понесених витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи у суді першої інстанції у розмірі\~ 7100,00 грн. Пунктом 14 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам Щодо шляхів полегшення доступу до правосуддя N R (81) 7 передбачено, що за винятком особливих обставин, сторона, що виграла справу, повинна в принципі отримувати від сторони, що програла відшкодування зборів і витрат, включаючи гонорари адвокатів, які вона обґрунтовано понесла у зв`язку з розглядом. Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі N 755/9215/15-ц). У постанові Великої Палати Верховного Суду по справі №751/3840/15-ц від 20 вересня 2018 року суд зазначає, що на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат. ВС зауважив, що у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких втрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких втрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі\~ № 922/1964/21 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений і у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі N 904/4507/18. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, пункт 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18). Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268). При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв. Тобто саме зацікавлена сторона має вчиняти певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог. Принцип змагальності сторін має свої втілення, зокрема, у наведених положеннях частин п`ятої статті 141 ЦПК України, виходячи з яких зменшення внаслідок неспівмірності суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт. Відповідач не подав заперечень щодо витрат на правничу допомогу та не подав клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу. Згідно ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України\~ судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:\~ у разі задоволення позову - на відповідача;\~ у разі відмови в позові - на позивача;\~ у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже,\~ враховуючи, що суд дійшов висновку про задоволення позовних вимоги з відповідача на користь позивача стягуються судові витрати в розмірі сплаченого судового збору 2422,40 грн та витрати на професійну правову допомогу 7100,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved