Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-10 00:00:00

До Деснянського районного суду міста Києва звернувся представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (Київська область, м. Бровари, вул. Семена Петлюри, 21/1, ЄДРПОУ 42649746) з позовною заявою до [PERSON] ( [ADDRESS] ) про стягнення заборгованості. Ціна позову - 28644,75 гривень. Вимоги позову обґрунтовано тим, що 16.10.2021 р. за власного волевиявлення, із повним розумінням умов кредитування та усвідомленням рівня відповідальності, з використанням сервісу online-кредитування https://cashberry.com.ua/, [PERSON] подано Заявку на отримання кредиту. Дана заява № 10004607947 від 16.10.2021 знаходиться у власному кабінеті Відповідача на офіційному веб - сайті ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТ ФІНАНС». Електронний підпис накладено [PERSON] одноразовим ідентифікатором. Таким чином, [PERSON] укладений Договір про надання споживчого кредиту № 10004607947 від 16.10.2021 з ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТ ФІНАНС» та 16.10.2021 Відповідачу перераховані кредитні кошти на банківську картку в сумі 7500 грн. Факт перерахунку кредитних коштів на картковий рахунок Позичальника, підтверджується доданою до позовної заяви копією листа від Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» за № КНО-/55 від 02.08.2024 та витягом з додатку до нього. Зі свого боку, ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» надіслано письмовий запит до АТ «ПУМБ» на отримання копії первинного бухгалтерського документа, як доказу здійснення перерахунку кредитних коштів за Кредитним договором № 10004607947 на картковий рахунок належний Відповідачу у справі, на суму 7500 грн. Станом на сьогоднішній день відповідь від АТ «ПУМБ» на зазначений вище письмовий запит Позивача не надходила на адресу ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС». Таким чином, у відповідності до ч. 3 ст. 177, п. 7 ч. 2 ст. 187 ЦПК України, з метою всебічного та об`єктивного розгляду справи, Позивач вважає за доцільне до позовної заяви додати клопотання про витребування доказів по справі із Акціонерного товариства «Перший Міжнародний Український Банк» (місцезнаходження: вул. Андріївська, 4, м. Київ, Україна, 04070; код за ЄДРПОУ: 14282829), а саме первинний банківський документ (виписку по рахунку, платіжна інструкція, меморіальний ордер, тощо), в якості доказу перерахунку кредитних коштів на картковий рахунок Відповідача в сумі 7500 грн. на виконання умов кредитного договору № 10004607947 від 16.10.2021. В подальшому 05.09.2022 року Згідно умов Договору факторингу №556/ФК-22, ТОВ «Фінансова Компанія «Інвест Фінанс» відступило право вимоги за Кредитним Договором № 10004607947 від 16.10.2021 на користь ТОВ «Діджи Фінанс». ТОВ «Фінансова Компанія «Інвест Фінанс» змінено найменування та скорочене найменування на ТОВ «Компані Інвест Фінанс», що підтверджується наказом № 15-04-2024-1 від 15.04.2024 року. Згідно Договору факторингу сума боргу перед Новим кредитором становить 28644,75 грн. з яких: заборгованість за тілом кредиту становить - 7500 грн.; заборгованість за відсотками становить 21144,75 грн.; заборгованість за комісійними винагородами становить 0 грн.; заборгованість за пенею становить 0 грн. Позивачем, який набув права грошової вимоги, на адресу Відповідача, зазначену в Кредитному договорі, направлено Повідомлення про відступлення права вимоги від ТОВ «Компані Інвест Фінанс» до ТОВ «Діджи Фінанс», зазначивши інформацію про порядок заборгованості по Кредитному договору. Не зважаючи на це, Позичальник не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому Кредит в строки, передбачені Кредитним договором. ТОВ « Діджи Фінанс» повідомляє, що було вжито заходи досудового врегулювання спору, шляхом направлення Вимоги про сплату заборгованості за договором №10004607947 від 16.10.2021 на адресу Відповідача. Ухвалою Деснянського районного суму м. Києва від 10 грудня 2024 року відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. В судове засідання представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» не з`явився, про дату та час судового розгляду був повідомлений належним чином. На адресу суду надіслав заяву, відповідно до змісту якої останній просить суд розгляд справи проводити за відсутності представника позивача, не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату та час слухання справи повідомлявся шляхом направлення судових повісток за місцем реєстрації, про що в матеріалах справи наявні відповідні докази. За даних обставин суд вважав за можливе проводити заочний розгляд справи на підставі Глави 11 Розділу ІІІ ЦПК України. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали позовної заяви та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, визнавши їх достатніми для вирішення справи, судом встановлено наступне. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України). Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Стаття 263 ЦПК України регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. Судом встановлені такі факти та їм правовідносини. 16.10.2021 року з використанням сервісу online-кредитування https://cashberry.com.ua/, [PERSON] подано Заявку на отримання кредиту. Відповідач наклав електронний підпис одноразовим ідентифікатор, при підписанні якого [PERSON] підтвердив прийняття умов Договору про надання споживчого кредиту № 10004607947 від 16.10.2021 року. Отже, Відповідач уклав Договір про надання споживчого кредиту №10004607947 від 16.10.2021 та йому перераховані кредитні кошти на банківську картку в сумі 7500 грн. Кредитний договір №10003353925 від 13.03.2021 було укладено строком на 30 днів. 05.09.2022 року на підставі Договору факторингу №556/ФК-22, ТОВ «Фінансова Компанія «Інвест Фінанс» відступило право вимоги за Кредитним Договором № 10004607947 від 16.10.2021на користь ТОВ «Діджи Фінанс». Наказом № 15-04-2024-1 від 15.04.2024 року ТОВ «Фінансова Компанія «Інвест Фінанс» змінено найменування та скорочене найменування на ТОВ «Компані Інвест Фінанс». Отже, ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло права вимоги до [PERSON] за вказаним кредитним договором. Відповідно до умов договору відступлення права вимоги, а також додатком №1 до договору факторингу №556/ФК-22 від 05.09.2022 року, сума боргу [PERSON] перед новим кредитором ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» становить 28644,75 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту становить - 7500 грн.; заборгованість за відсотками становить 21144,75 грн.; заборгованість за комісійними винагородами становить 0 грн.; заборгованість за пенею становить 0 грн. Також, 30.10.2023 року вих. №3387213636-АВ представником позивача на адресу відповідача було направлена Досудова вимога, відповідно до якої останнього було повідомлено про відступлення прав вимоги згідно умов Договору факторингу 05.09.2022 р. відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором №10004607947 від 16.10.2021 на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» та запропоновано сплатити дану заборгованість. Вказаний розрахунок у визначеному ЦПК України порядку не було спростовано відповідачем під час розгляду справи. Крім того, відповідачем не надано заперечень щодо вимог позивача або даних, які спростовували викладені у позові обставини, та не надано доказів повернення кредитних коштів. За викладених обставин суд дійшов висновку, що позивачем надано належні, допустимі та достовірні докази невиконання відповідачем своїх обов`язків за кредитним договором, та, оцінюючи їх у сукупності, вважає достатніми для підтвердження аргументів, викладених у позові, про наявність підстав для стягнення зазначеної заборгованості. Відповідно до ст. 512 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Відступлення права вимоги є правочином (договором), на підставі якого старий кредитор передає свої права новому кредитору, а новий кредитор приймає ці права і зобов`язується або не зобов`язується їх оплатити. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Як передбачено ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України визначено, що при порушенні зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. В силу ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч. 2ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до ч. 1ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. На підставі викладеного, враховуючи, що на час розгляду справи судом сума заборгованості позичальником не сплачена та матеріали справи не містять доказів того, що відповідачем було здійснено заходи по погашенню заборгованості, суд доходить висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі, та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача вказану суму заборгованості загальним розміром 28644,75 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого. Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат як витрати, пов`язані з розглядом справи. Згідно з ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача. Порядок визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, розподілу витрат між сторонами визначається ст. 137 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Як передбачено ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Участь адвоката, який представляє інтереси позивача у справі, і факт надання правової допомоги підтверджено свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю, додаткова угода №10004607947 до договору №42649746 про надання правової допомоги від 01 квітня 2024 року, договором про надання правової допомоги № 42649746 від 01.04.2024. На підтвердження здійснення позивачем відповідних витрат по сплаті зазначеного розміру правничої допомоги, суду надано Акт про підтвердження факту надання правничої (правової допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 16.09.2024, підписаний адвокатом і представником позивача, детальний опис робіт від 16.09.2024. Виходячи з виконаних адвокатом послуг, розміру позовних вимог, складності справи, кількості витрачених адвокатом годин на надання правової допомоги позивачу, суд приходить до висновку, що розмір витрат, понесених позивачем, на правничу допомогу, є обґрунтованим, співмірним зі складністю справи та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Крім того суд бере до уваги, що відповідач не висував заперечень щодо розміру та обґрунтованості розміру витрат на правничу допомогу в сумі 6 000,00 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору, у розмірі 2422,40 гривень, що документально підтверджені.

Outcome: approved