Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-12 00:00:00

Позивач ТзОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», у порядку самопредставництва, котре здійснює директорка Ткаченко М.М., 24.12.2024 року, через систему «Електронний суд», звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з нього заборгованість за Договорами № 3223418 від 05.08.2021, №103697914 від 02.07.2021 у розмірі 61615 грн 48 коп, витрати на сплату судового збору у розмірі 2 422 грн 40 коп., витрати на правову допомогу в розмірі 16 000 грн. В обґрунтування позову посилається на те, що 05.08.2021 між ТзОВ «МІЛОАН» та [PERSON] укладено кредитний договір №3223418 на суму 10000 грн, а також 02.07.2021 кредитний договір №103697914 на суму 5000 грн. Внаслідок договорів про відступлення прав вимог, позивача наділено правом вимоги до відповідача. Позивач зазначає, що у зв`язку із тим, що відповідач не виконав зобов`язання за кредитними договорами, утворилась заборгованість по поверненню кредитних коштів. За Договором №3223418 від 05.08.2021 розмір заборгованості становить 67465,24 грн, з яких 8318 грн (заборгованість за тілом кредиту), 58147,24 грн (заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги), 1000 грн (заборгованість за комісіями). Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути заборгованість за даним позовом у розмірі 37936,34 грн, з яких 8318 грн (заборгованість за тілом кредиту), 28618,34 грн (заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги), 1000 грн (заборгованість за комісіями). Заборгованість за кредитним договором №103697914 від 02.07.2021 становить 23679,14 грн, з яких 3632 грн (за тілом кредиту), 20047,14 грн (заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги). Враховуючи вказане, просить задоволити позовні вимоги. Сторони в судове засідання не з`явились. Позивач подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Позов підтримує у повному обсязі. Проти ухвалення у справі заочного рішення - не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, не повідомив суду про причини неявки. Правом на подання відзиву не скористався. При таких обставинах суд визнав неявку відповідача неповажною та розглянув справу у його відсутності, провівши заочний розгляд справи. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечував, суд, на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України та відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 05.08.2021 між ТзОВ «МІЛОАН» та [PERSON] укладено кредитний договір №3223418 на суму 10000 грн, строком на 30 днів, до 04.09.2021. Відповідно до умов договору комісія за надання кредиту становить 1000 грн, яка нараховується за ставкою 10.00 відсотків від суми кредиту одноразово. Проценти за користування кредитом - 4500 грн, які нараховуються за ставкою 1.50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна процентна ставка становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. 02.07.2021 між ТзОВ «МІЛОАН» та [PERSON] укладено кредитний договір №103697914 на суму 5000 грн, строком на 30 днів, до 01.08.2021. Відповідно до умов договору проценти за користування кредитом - за ставкою 1.50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна процентна ставка становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Вказані кредитні договори укладено в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства та доступний, зокрема, через сайт товариства . Пунктами 2.3 договорів передбачені умови щодо пролонгації строку кредитування на пільгових та стандартних умовах. Для продовження строку користування на пільгових умовах позичальник має вчинити певні дії: сплатити комісію та певну частку заборгованості по кредиту. Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування на стандартних умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду, на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною ставкою. З анкети-заяви від 02.07.2021 та від 04.08.2021, вбачається, що такі містить детальну інформацію щодо процесу оформлення та розгляду заяви. У договорі про споживчий кредит від 05.08.2021 та договорі від 02.07.2021 вказано, зокрема: ревізити позичальника ПІБ; ідентифікаційний код, адресу реєстрації, номер телефону; в анкеті заяві, крім того, вказано дату народження, вік, паспортні дані, місце роботи, щомісячні доходи. Довідками ТОВ „МІЛОАН" підтверджується ідентифікація клієнта [PERSON] . Відповідно до довідки від 12.12.2024 ТОВ ФК „Елаєнс" ТОВ „МІЛОАН" здійснило переказ коштів у розмірі 10000 грн згідно договору №?3223418. Відповідно до довідки від 08.11.2024 ТОВ ФК „Елаєнс" ТОВ „МІЛОАН" здійснило переказ коштів у розмірі 5000 грн згідно договору №103697914. Згідно з відомостями про щоденні нарахування та погашення ТОВ „МІЛОАН" вбачається, що [PERSON] 05.08.2021 надано кредит в розмірі 10000 грн. В період з 06.08.2021 по 27.11.2021 здійснювалось щоденне нарахування відсотків. Згідно з відомостями про щоденні нарахування та погашення ТОВ „МІЛОАН" вбачається, що [PERSON] 02.07.2021 надано кредит в розмірі 5 000 грн. В період з 03.07.2021 по 11.11.2021 здійснювалось щоденне нарахування відсотків. Крім того, матеріали позовної заяви містять копію паспорту споживчого кередиту №103697914 та копію паспорту споживчого кередиту №3223418, а також Графіки платежів за договорами. Вказане свідчить про те, що, позичальнику були відомі усі умови повернення кредитних коштів. 15.12.2021 було укладено договір №15/12-2021-22 відповідно до якого ТзОВ «МІЛОАН» відступило на користь ТзОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №3223418. 10.01.2023 було укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого ТзОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТзОВ «Коллект центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №3223418. 17.12.2021 було укладено договір №17/12-2021-62 відповідно до якого ТзОВ «МІЛОАН» відступило на користь ТзОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №103697914. 10.01.2023 було укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого ТзОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТзОВ «Коллект центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №103697914. Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 02.01.2025 загальний розмір заборгованості за договором №3223418 від 05.08.2021 становить: 8318 грн - заборгованість за тілом кредиту, 58147,24 - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, 1000 грн - заборгованість за комісіями. Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 02.01.2025 загальний розмір заборгованості за договором №103697914 від 02.07.2021 становить: 3632 грн - за тілом кредиту, 20047,14 грн - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. (стаття 628 ЦК України). Абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано Законом України „Про електронну комерцію" та Законом України „Про електронний цифровий підпис". Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України „Про електронну комерцію" електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 6 Закону України „Про електронні документи та електронний документообіг" електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України „Про електронну комерцію", електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ч. 6 ст. 11 Закону України „Про електронну комерцію"). Згідно із ч. 12 ст. 11 Закону України „Про електронну комерцію", електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України визначено, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (ч.ч. 1, 2 ст. 1056-1 ЦК України). Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (положення кодексу, що регулюють договір позики), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно із ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За приписами пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (частин перша статті 513 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові і відбувається на підставі укладеного між ними правочину. Частиною першою статті 1077 ЦК визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом частини першої статті 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно зі статтею 1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. За змістом статті 1048 ЦК України, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Таким чином, із [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Коллект центр" підлягає стягненню заборгованість за договором про споживчий кредит № 3223418 від 05.08.2021 заборгованість у розмірі 37936, 34 грн, з яких: - заборгованість за основним зобов?язанням (за тілом кредиту) - 8318 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 28618,34, а також заборгованість за договором №103697914 від 02.07.2021 у розмірі 23679,14 грн, з яких: 3632 грн (за тілом кредиту), 20047,14 грн (заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги). Щодо стягнення комісії за договором про споживчий кредит № 3223418 в сумі 1 00 грн суд зазначає наступне. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09.12.2019 у справі № 524/5152/15-ц викладена правова позиція, відповідно до якої умова договору про надання споживчого кредиту, укладеного після 16.10.2011, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні Закону України „Про захист прав споживачів" (будь-які збори, відсотки, комісії, платежі), є нікчемною на підставі ч. 4 ст. 11 Закону України „Про захист прав споживачів", норма якої діяла з 16 жовтня 2011 року до внесення змін на підставі Закону України „Про споживче кредитування" № 1734-VIII від 15.11.2016. Відповідно до п. 17 ст. 1 Закону України „Про захист прав споживачів" послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. Проте заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача комісії не відповідає вимогам Закону України „Про захист прав споживачів", оскільки такі послуги не є послугою у визначенні вказаного Закону, тому позовні вимоги в частині стягнення комісії за кредитним договором про споживчий кредит № 33223418 в сумі 1 000 грн задоволенню не підлягає. Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, суд дійшов висновку про таке. Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивачем було надано: договір про надання правової допомоги №02-09/2024-3 від 02.09.2024; копію тарифів на послуги ФОП [PERSON] ; копію заявки на надання юридичної допомоги: копію акту про надання юридичної допомоги. Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За приписами ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Позивачем у позові заявлено про відшкодування за рахунок відповідача 16000 грн витрат на професійну правничу допомогу. У постанові Верховного Суду від 15.04.2021 у справі № 160/6899/20 зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: partial