Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-10 00:00:00

Позивач [PERSON] в інтересах якого діє адвокат Яресько Тарас Віталійович, звернувся до суду з позовом до відповідача ТОВ «ПЛАТІНУМ ФІНЕНС», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., Другий Правобережний ВДВС у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра ПМУ МЮ (м.Одеса), про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування зазначає, що 25.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. вчинено виконавчий напис №236401, на підставі Кредитного договору від 06.02.2006 року № 400063501, що був укладений між ним та ЗАТ «АЛЬФА-БАНК». Виконавчий напис вчинено на користь ТОВ «ПЛАТІНУМ ФІНЕНС». Про існування цього виконавчого напису [PERSON] дізнався лише у 2024 році, з додатку «ДІЯ», оскільки щодо нього Новокодацьким відділом державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) було відкрито виконавче провадження ВП [NUMBER]. В подальшому Новокодацький відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) було ліквідовано та виконавче провадження передано до Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса). Вказує на те, що він не отримував від відповідача позасудову вимогу щодо дострокового повернення кредиту чи повідомлення-застереження про те, що відповідач розпочинає процедуру стягнення боргу за кредитним договором на підставі виконавчого напису нотаріуса. Крім того, він не підписував із відповідачем жодних договорів, в тому числі нотаріально посвідченого, тому в принципі не міг знати про ймовірну заборгованість перед відповідачем. При вчиненні оспорюваного виконавчого напису, приватний нотаріус керувався нечинними законодавчими актами, не врахував строк його вчинення, тощо. Вважає, що оспорюваний виконавчий напис №236401 від 25.06.2021 року підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню в зв`язку з порушенням приватним нотаріусом порядку вчинення оспорюваного виконавчого напису, що є самостійною та достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою суду відкрито спрощене позовне провадження у справі. Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, від представника позивача надійшло клопотання в якому вона просить суд проводити судовий розгляд без його участі та участі позивача, просить задовольнити позовні вимоги, проти прийняття заочного рішення не заперечує. Відповідач, належним чином, у відповідності до вимог п. 2 ч. 7, п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, відзиву не подав, викликався до суду судовою повісткою за адресою реєстрації, однак конверт повернувся до суду без вручення адресату з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Крім того, відповідач був повідомлений про дату, час і місце судового розгляду шляхом направлення судової повістки до електронного кабінету засобами ЄСІТС. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору в судове засіданні не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, правом на подання пояснень щодо позову не скористались. Крім того, треті особи були повідомлені про дату, час і місце судового розгляду шляхом направлення судової повістки до електронного кабінету засобами ЄСІТС. У відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, ухваливши заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 3 ст. 211, ч. 1 ст. 223, ч. 1 ст. 280, ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу за відсутності сторін на підставі наявних у ній даних і доказів та ухвалити заочне рішення. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи та з`ясувавши фактичні обставини, у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 06.02.2006 року між [PERSON] та ЗАТ «АЛЬФА-БАНК» укладено кредитний договір №400063501, який не був посвідчений нотаріально (а.с. 20-22). У відповідності до п. 1.1 цього договору, Банк надає позичальнику кредит у сумі 3 984,32 грн. на цілі, визначені у п. 13 договору, й в порядку, передбаченому п. 1.4 цього договору, а позичальник зобов`язується своєчасно та у повному обсязі виплачувати Банку проценти за користування кредитом у розмірі 36% річних, використати його за цільовим призначенням, виконувати інші мови договору та повернути кредит банку частинами, відповідно до графіку повернення, наведеному у додатку №1 до Договору. У відповідності до п. 8.7 цього договору, позичальник погоджується з тим, що права Банку за договором можуть бути за ініціативою банку та на його розсуд відступлені (передані) будь-якій третій особі. 25.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. вчинено виконавчий напис №236401 про стягнення заборгованості за Кредитним договором № 400063501 від 06.02.2006 року з [PERSON] , на суму 9 629,67 грн. на користь ТОВ «ПЛАТІНУМ ФІНЕНС», за договором відступлення права вимоги (а.с. 19). Вказаний виконавчий напис зареєстрований за реєстрі за №236401, строк пред`явлення до виконання протягом трьох років з дня його вчинення. У відповідності до постанови державного виконавця Новокодарницького ВДВС у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Самбурської Тетяни Сергіївни від 08.02.2022 року, відкрито виконавче провадження [NUMBER] (а.с. 25-26). У вказаному виконавчому провадженні боржником є [PERSON] , стягувачем - ТОВ «ПЛАТІНУМ ФІНЕНС», заборгованість, яка підлягає стягненню становить 9 629,67 грн. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.ч. 1-4ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Досліджуючи спірний виконавчий напис, судом встановлено, що він вчинений на підставі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999р. № 1172. Згідно зі ст. 18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 87 Закону України "Про нотаріат", для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Такий перелік затверджений постановою КМУ від 29.06.1999р. № 1172 (надалі - Перелік). На момент вчинення спірного виконавчого напису Постанова КМУ № 662 від 26.11.2014 року, якою було включено до Постанови № 1172 від 29.06.1999р. главу, що передбачала можливість стягнення заборгованості з боржника з підстав, що випливають з кредитних відносин у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, була визнана незаконною та нечинною Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017р. по справі № 826/20084/14. Постановою КМУ № 1172 від 29.06.1999р. в редакції, чинній на момент вчинення спірного виконавчого напису передбачено звернення стягнення у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів за зобов`язаннями, що випливають з нотаріально посвідчених договорів, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Відповідно до Постанови Верховного Суду від 15 лютого 2023 року у справі № 947/10174/21 у спорі щодо оскарження виконавчого напису нотаріуса суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити, чи справді на момент вчинення такого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. В порушення зазначених процесуальних норм права, відповідачем не спростовано доводи позивача, що заборгованість є спірною, а також не надано інших доказів щодо правомірності своїх дій. Верховний Суд у постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому, наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Дослідивши копію Кредитного договору №400063501 від 06.02.2006 року, суд вбачає, що він укладений у письмовій формі та не був посвічений нотаріально, відтак наявні передбачені законом підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Вчинення виконавчого напису за відсутності нотаріально засвідченого кредитного договору є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. З огляду на викладене, суд надходить до висновку про задоволення позову. Щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне. Позивачем у позовній заяві заявлено вимогу про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10 000,00 грн. На підтвердження здійснення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн. позивач надає: договір про надання правничої (правової) допомоги №24195 від 24.10.2024 року (а.с. 35-36), додаток №1 до Договору про надання правничої (правової) допомоги №24195 від 24.10.2024 року (а.с. 37), акт приймання-передач послуг №1 від 24.10.2024 року на суму 10 000,00 грн. (а.с. 38), розрахункову квитанцію №24/10/24 про отримання гонорару до Договору про надання правничої (правової) допомоги №24195 від 24.10.2024 року на суму 10 000,00 грн. (а.с. 39). Таким чином, суд вважає доведеними витрати позивача на професійну правничу допомогу належними та допустимими доказами у розмірі 10 000,00 грн. Від представника відповідача заява про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, заява про неспівмірність таких витрат, не надходила. Так, в питанні зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу варто враховувати висновки Об`єднаної Палати Верховного Суду у справі № 922/445/19, в якому, серед іншого наголошено, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт; суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Подібні висновки можна також зустріти в ряді постанов Верховного Суду, зокрема, у справі № 922/3436/20, у справі № 910/7586/19, у справі № 910/16803/19. Таким чином, суд при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу перевіряє чи подавалось від іншої сторони клопотання про зменшення витрат і наскільки таке клопотання є обґрунтованим відносно критерію неспівмірності заявленого розміру витрат. Таким чином, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача ТОВ «ПЛАТІНУМ ФІНЕНС» на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн.

Outcome: approved