Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-09 00:00:00

У листопаді 2024 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 33 485,74 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 26 325,03 грн. та заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 7 160,71 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписав заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг №б/н від 11.09.2018. На підставі вищевказаної анкети-заяви відповідачу було відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку, на яку встановлено початковий кредитний ліміт, який в подальшому збільшився до 50 000,00 грн. Для отримання доступу до рахунку та використання кредитного ліміту відповідач отримав кредитну картку Універсальна № [NUMBER] зі строком дії до 05/22. Після спливу строку дії першої картки відповідачем для можливості користування рахунком додатково було отримано наступну картку: № [NUMBER] зі строком дії до 07/26, тип - Універсальна GOLD. В процесі користування рахунком 01.12.2022 відповідачем також було підписано Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, на підставі якої отримано додаткову кредитну картку № [NUMBER] зі строком дії до 08/26, тип -Універсальна GOLD. Таким чином, банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту, а відповідач зобов`язався повернути використану частину кредитного ліміту відповідно до умов договору, а саме щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений договором. Проте, в процесі користування кредитним рахунком відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, у зв`язку із чим за ним утворилась заборгованість у вищевказаній сумі, яку позивач і прохає стягнути з останнього. 04.12.2024 до суду надійшла відповідь з електронного реєстру територіальної громади м. Києва ГІОЦ/КМДА про зареєстроване місце проживання відповідача. Ухвалою суду від 05.12.2024 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача, а саме за адресою: [ADDRESS] , направлялась ухвала суду про відкриття провадження у справі, яка повернулась на адресу суду без вручення відповідачу з вказівкою у довідці про причини повернення/досилання «адресат відсутній за вказаною адресою». Окремо, суд зауважує, що даний позов було сформовано в системі «Електронний суд» та позивачем на виконання вимог ч. 7 ст. 43 ЦПК України до позову долучено опис вкладення до цінного листа про направлення позовної заяви з доданими до неї документами за зареєстрованою адресою місця проживання відповідача. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження №11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі №10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі №24/260-23/52-б). Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 23 січня 2023 року у справі №496/4633/18 листи, що повернулися з відміткою довідкою поштового відділення про причину повернення - «за закінченням терміну зберігання» або «інші причини», є належно врученими. Звісно ж, за умови, що їх було направлено на адресу, вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (щодо юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців) або на адресу місця реєстрації (щодо фізичних осіб) чи на адресу, самостійно зазначену стороною як адреса для листування. Отже, судом було здійснено усі передбачені Цивільно процесуальним кодексом України дії щодо повідомлення відповідача про розгляд даної справи. Однак, відповідач, будучи належним чином повідомленим про розгляд даної справи, не скористався своїм правом на подання до суду відзиву на позовну заяву, заперечень чи клопотань з процесуальних питань, а також не скористався своїм правом подання до суду заяви із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Від позивача також не надійшли заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у відповідності із ч. 5 ст. 279 ЦПК України за наявними у справі матеріалами. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до стст. 205, 207 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України) правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом стст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 статті 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Законодавець пов`язує момент укладення договору з моментом передання грошей у випадку укладення договору позики (ст. 1046 ЦК України). Однак кредитний договір є укладеним з моменту досягнення його сторонами у письмовій формі згоди з усіх істотних умов договору. За змістом ст. 1054 ЦК України істотними умовами кредитного договору є розмір кредиту, порядок його повернення, розмір та порядок сплати процентів за користування кредитом. Частиною 1 ст. 633 ЦК України визначено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Згідно статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПРИВАТБАНК»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст стст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За приписами ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Судом встановлено, що 11.09.2018 [PERSON] підписав анкету-заяву про приєдання до Умов та Правил надання банківських послуг АТ КБ «ПРИВАТБАНК». На підставі вищевказаної анкети-заяви відповідачу було відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку № [NUMBER] зі строком дії до 05/22, на яку встановлено початковий кредитний ліміт, який в подальшому збільшився до 50 000,00 грн. Після спливу строку дії першої картки відповідачем для можливості користування рахунком додатково було отримано наступну картку: № [NUMBER] зі строком дії до 07/26, тип - Універсальна GOLD. 01.12.2022 відповідачем також було підписано Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, на підставі якої отримано додаткову кредитну картку № [NUMBER] зі строком дії до 08/26, тип -Універсальна GOLD. Вказану заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг відповідачем підписано власноруч на планшеті, що відповідає вимогам постанови НБУ від 13 грудня 2019 року №151 «Про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України», яка була чинна на момент підписання заяви. На обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем надано копії: - розрахунку заборгованості за договором б/н від 11.09.2018 станом на 22.09.2024; - заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 11.09.2018; заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 01.12.2022; - виписки за договором б/н за період з 11.09.2018 по 01.09.2024. З розрахунку заборгованості за договором б/н від 11.09.2018, у зв`язку із невиконанням умов договору у відповідача станом на 22.09.2024 виникла заборгованість за тілом кредиту у розмірі 26 325,03 грн. та заборгованість за простроченими відсотками у розмірі 7 160,71 грн. При цьому, з розрахунку також вбачається, що відповідачем було погашено заборгованість за поточним тілом кредиту у розмірі 419 979,00 грн., заборгованість за простроченим тілом кредиту у розмірі 21 233,60 грн., заборгованість по нарахованим відсоткам у розмірі 12 299,96 грн. та заборгованість по простроченим відсоткам у розмірі 7 140,56 грн. Окрім того, з виписки за договором №б/н за період з 11.09.2018 по 01.09.2024 вбачається, що [PERSON] активно користувався кредитними картками №5168742225752496; №4149629359992526; №4149629361690837 та здійснював витрати кредитних коштів, а також періодично вносив грошові кошти на погашення кредиту. Так, суд зауважує, що виписка за картковими рахунками є належним доказом для визначення заборгованості відповідача, що відповідає пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року №75, та узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі №200/5647/18-ц. Надана виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі карткового рахунку відповідача, а саме всі операції за картковим рахунком (з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після проведеної операції). Враховуючи те, що фактично отримані та використані відповідачем кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в повному обсязі повернуті не були, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з [PERSON] заборгованості по тілу кредиту у розмірі 26 325,03 грн. Окрім того, як було зазначено вище, 11.09.2018 відповідачем підписано заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, у якій були викладені істотні умови кредитного договору, у тому числі процентна ставка відсотків річних визначена на рівні - 42,0 % (для карт Універсальна), - 40,8 % (для карт Універсальна Gold). Таким чином, підписавши вказану заяву, відповідач добровільно погодився на такі умови кредитного договору та взяв на себе відповідні зобов`язання. З виписки по рахунку, а також з розрахунку заборгованості за договором б/н від 11.09.2018, станом на 22.09.2024 за погодженою ставкою банком нараховано відсотки у розмірі 7 160,71 грн., які підлягають стягненню з відповідача. Отже, зважаючи на те, що [PERSON] свої зобов`язання щодо сплати кредитних коштів виконував не належним чином, у зв`язку із чим за ним утворилась заборгованість, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача про стягнення такої заборгованості є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Судові витрати відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України покладаються на відповідача. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору у розмірі 2 422,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved