Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-13 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» звернулось до Соснівського районного суду м. Черкаси з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором (офертою) № 491014546 від 15.11.2019 в загальній сумі 49\~688 грн 79 коп., а також судових витрат у справі, які складаються із судового збору в розмірі 3\~028 грн та витрат на правничу допомогу в розмірі 9 200 грн. В обґрунтування позовних вимог в позові зазначено, що 15.11.2019 між АТ «Альфа Банк» та [PERSON] укладений кредитний договір (оферта) № 491014546, на підставі якого відповідач отримав кредитні кошти в сумі 32 907 грн 20 коп. та зобов`язався їх повернути в строк, визначений договором, та сплатити відсотки за користування такими грошовими коштами. Між АТ «Альфа Банк» та ТОВ «ФК «Форт» 22.01.2021 укладений Договір факторингу № 1, відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «Форт» перейшли, належні АТ «Альфа Банк» права вимоги до боржників, що зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, в тому числі і право вимоги заборгованості за кредитним договором (офертою) № 491014546 від 15.11.2019 до відповідача [PERSON] на загальну суму 49 688 грн 79 коп. В подальшому, між ТОВ «ФК «Форт» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» 23.01.2021 укладений Договір факторингу № 01-23-02/21, відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» перейшли, належні ТОВ «ФК «Форт» права вимоги до боржників, що зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, в тому числі і право вимоги заборгованості за кредитним договором (офертою) № 491014546 від 15.11.2019 до відповідача [PERSON] на загальну суму 49 688 грн 79 коп. Оскільки відповідач не виконав своїх грошових зобов`язань з повернення кредитної заборгованості, то позивач звернувся до суду з даним позовом. Від відповідача заперечень проти позову не надходило. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 28.01.2025 судом відкрито провадження у справі з визначенням здійснення розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання представник позивача Плачинда К.О. не з`явився, 31.01.2025 подавши заяву, в якій просить проводити розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлявся шляхом надсилання судової повістки-повідомлення за зареєстрованим місцем проживання засобами поштового зв`язку.\~Натомість судова повістка-повідомлення повернулась до суду без вручення відповідачу з причин відсутності останнього за вказаною адресою, що в контексті положень п. 3, 4 ч. 8 ст.\~128, ч. 10 ст.\~130\~ЦПК України\~суд вважає належним повідомленням. Отже, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, відповідач не з`явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки, внаслідок чого на підставі ч. 4 ст.\~223, ч. 1 ст.\~280 ЦПК\~України судом прийнято рішення про заочний розгляд справи. Дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши надані учасниками справи докази, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Згідно оферти на укладання угоди про надання кредиту № 491014546 від 15.11.2019, укладеної між АТ «Альфа Банк» та [PERSON] , відповідач отримав кредит в сумі 32 907 грн 20\~коп. та зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за його користування. Умовами договору передбачено, що кредит надається строком на 60 місяців до 18.11.2024 на споживчі потреби з процентною ставкою 39,90 % річних. АТ «Альфа Банк» виконав умови кредитного договору та перерахував на рахунок відповідача [NUMBER] безготівковим шляхом кошти в сумі 32\~907 грн 20\~коп., що підтверджується меморіальним ордером № 3110416 від 18.11.2019. В свою чергу відповідач не виконав умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів, внаслідок чого у останнього виникла заборгованість в загальній сумі 49\~688 грн 79 коп., з яких 32\~907 грн 20\~коп. заборгованість за тілом кредиту, 15\~581 грн 59 коп. заборгованість за відсотками, 1\~200\~грн заборгованість за штрафними санкціями. Між АТ «Альфа Банк» та ТОВ «ФК «Форт» 22.01.2021 укладений Договір факторингу № 1, відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «Форт» перейшли, належні АТ «Альфа Банк» права вимоги до боржників, що підтверджується випискою з додатку до договору факторингу № 1 від 22.01.2021 реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються та боржників за такими договорами, в тому числі і право вимоги заборгованості за кредитним договором (офертою на укладання угоди про надання кредиту) № 491014546 від 15.11.2019 до відповідача [PERSON] на загальну суму 49 688 грн 79 коп., з яких 32\~907 грн 20 коп. заборгованість за тілом кредиту, 15\~581 грн 59 коп. заборгованість за відсотками, 1\~200 грн заборгованість за штрафними санкціями. В подальшому, між ТОВ «ФК «Форт» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» 23.01.2021 укладений Договір факторингу № 01-23-02/21, відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» перейшли, належні ТОВ «ФК «Форт» права вимоги до боржників, що підтверджується випискою з додатку до договору факторингу № 01-23-02/21 від 23.01.2021 реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються та боржників за такими договорами, в тому числі і право вимоги заборгованості за кредитним договором (офертою на укладання угоди про надання кредиту) № 491014546 від 15.11.2019 до відповідача [PERSON] на загальну суму 49 688 грн 79 коп., з яких 32\~907 грн 20 коп. заборгованість за тілом кредиту, 15\~581 грн 59 коп. заборгованість за відсотками, 1\~200 грн заборгованість за штрафними санкціями. Оскільки до теперішнього часу відповідачем не виконане грошове зобов`язання за кредитним договором в добровільному порядку, то позивач звернувся до суду з даним позовом. З огляду на вказане, спір між сторонами виник із зобов`язальних відносин, що регулюються нормами глави\~71,\~73 Цивільного кодексу України\~(далі\~ЦК). Надаючи оцінку позовним вимогам в контексті обставин спірних правовідносин, суд виходить з наступного. За правилами ч. 1\~ст. 202 ЦК\~правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1\~ст. 205 ЦК\~правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. За змістом ч. 1\~ст. 207 ЦК\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 509 ЦК\~визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з ч. 1\~ст. 626 ЦК\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до положень ст.\~526,\~530,\~610, ч. 1 ст.\~612 ЦК\~зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Відповідно до ч. 1\~ст. 1054 ЦК\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1\~ст. 1048 ЦК). Згідно із ч. 2\~ст. 1054 ЦК\~до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до\~ст. 1046 ЦК, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з\~ст. 1049 ЦК\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 512 ЦК, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК\~передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтями\~12,\~13,\~81 ЦПК України\~встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Наявні в матеріалах справи докази дають підстави вважати доведеними аргументи позивача, що відповідачем були отримані кредитні кошти на умовах та в порядку, зазначених у кредитному договорі (оферті на укладання угоди про надання кредиту) № 491014546 від 15.11.2019. Також по обставинам спірних правовідносин судом встановлено, що відповідачем допущене порушення його зобов`язання в частині повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом. При цьому, варто звернути увагу, що відповідно до\~ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, внаслідок чого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Всупереч вимог ст.\~12,\~81 ЦПК України\~відповідачем не надано суду будь-яких заперечень проти позовних вимог та не повідомлено про обставини, які б спростували правомірність заявлених позивачем вимог та встановлені судом обставини спірних правовідносин. Враховуючи ту обставину, що в порушення умов кредитних договорів відповідач фактично отримані та використані кошти у добровільному порядку не повернув, чим порушив права кредитора, то позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі та до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість в загальній сумі 49 688 грн 79 коп., з яких 32\~907 грн 20 коп. заборгованість за тілом кредиту, 15\~581 грн 59 коп. заборгованість за відсотками, 1\~200 грн заборгованість за штрафними санкціями, оскільки ці вимоги обґрунтовані на законі та відповідають умовам, укладеного договору. Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення із відповідача понесених ним судових витрат на надання правової допомоги в сумі 9 200 грн. Пунктами 1,4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу та витрати пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно із ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу суду подано копію договору №\~03-07/24 про надання правничої допомоги, укладений між ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» та адвокатом Литвиненко О.І., копію акту № 1 приймання-передачі наданих послуг, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, копію платіжної інструкції № 4918 від 01.10.2024 року на суму 9\~200,00 грн. Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц). Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. У рішенні Європейського суду з прав людини від 23.01.2014 (справа «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними й неминучими, а їх розмір - обґрунтованим (пункт 268). Верховний Суд у постанові від 19.02.2024 у справі № 490/7096/21 та від 22.05.2024 у справі № 205/5969/15-ц вказав, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд, за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. У постанові від 22.05.2024 у справі № 205/5969/15-ц також зауважено, що подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 17.04.2024 у справі № 756/6927/20, від 04.04.2024 у справі № 701/804/21, від 10.04.2024 у справі № 530/259/21, від 10.04.2024 у справі №\~367/6289/21, у яких також вирішувалось питання щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу за відсутності заперечень іншої сторони. Отже, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним, суд, з урахуванням конкретних обставин, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. При вирішенні питання стягнення витрати на правову допомогу суд бере до уваги зазначений в заяві обсяг виконаних адвокатом робіт: надання первинної консультації 1000,00 грн (1 год); правовий аналіз документів у замовника із застосуванням висновків Верховного Суду та Європейського суду з прав людини 4\~000,00 грн. (2 год часу); підготовка та подання позовної заяви 4\~200,00 грн. (2,1 год). Водночас, суд бере до увагу, що предмет спору відноситься до справ незначної складності (справа є малозначною) та не потребує значних витрат часу на виконання відповідних робіт щодо усної консультації, правового аналізу та підготовки позовної заяви, з огляду на сталу практику національних судів зі спірних правовідносин. Дана категорія справ є поширеною. До позовної заяви додані документи, які були в наявності у позивача, будь-яких розрахунків адвокат не здійснював, участі у розгляді справи представник не приймав. У зв`язку із цим, суд визначає вартість наданих правових послуг в розмірі 4\~000 грн, які відповідають критерію реальності адвокатських витрат (лише підготовка позовної заяви без представництва інтересів у судових засіданнях), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складністю та ціни позову. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», до стягнення із відповідача на користь позивача підлягає і судовий збір в розмірі 3 028 грн. На підставі викладеного вище та

Outcome: approved