Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-10 00:00:00

\~ \~ \~ \~У жовтні 2023 року позивачка звернулася до суду із позовом, в якому вказала, що їй стало відомо про наявність у приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Малкової М.В. виконавчого провадження № 64661007, відкритого на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая Олега Станіславовича № 24090 від 12 лютого 2021 року про стягнення з неї на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості у розмірі 48506 грн. 17 коп. 15 лютого 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Кампсіс фінанс» було укладено договір №15-02.2023про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Кампсіс фінанс» право вимоги заборгованості за кредитним договором №30166282. 11 травня 2023 року між ТОВ «Кампсіс фінанс» та ТОВ «Дебт Форс» було укладено договір №11-05/23 про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Кампсіс фінанс» відступило ТОВ «Дебт Форс» право вимоги заборгованості за кредитним договором №30166282. Так, відповідно до виконавчого напису, позивачка повинна сплатити відповідачеві заборгованість у розмірі 48506 грн. 17 коп. за кредитним договором №630166282. Вважає, що цей виконавчий напис є протиправним, оскільки сума стягнення не є безспірною, так як в порушення ст. 88 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис був виданий про стягнення суми боргу за правом вимоги, строк якої був більшим ніж три роки. Крім цього, вона за кредитним договором №630166282 заборгованості не має, так як він був погашений. На підставі чого був виданий виконавчий напис №24090 від 12 лютого 2021 незрозуміло. Також нотаріусу не було подано документи, визначені законодавством, в тому числі й Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затверджених Кабінетом Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року, оскільки цей нормативний акт (в частині стягнення за кредитними договорами), на підставі якого нотаріус мав вчиняти виконавчі написи, був визнаний нікчемним. Таким чином вважала, що вказаний виконавчий напис не підлягає виконанню. Ухвалою суду від 07 листопада 2023 року в справі було відкрито провадження в спрощеному позовному провадженні. В судове засідання позивачка не з`явилася, від її представника надійшла заява, в якій просив справу розглянути без їх участі, а позов задовольнити. Представники відповідачів та треті особи у судове засідання не з`явилися, про його час та місце були повідомлені належним чином. Від представника відповідача ТОВ «Дебт Форс» до суду надійшло заперечення на позовну заяву, в якому просив виключити зі складу учасників справи відповідача ТОВ «Дебт Форс», як неналежного відповідача. Мотивував це тим, що дані правовідносини щодо вчиненого виконавчого напису нотаріуса та виконавчого провадження існують лише між позивачем та ТОВ «Вердикт Капітал», оскільки вищевказаний виконавчий напис приватним нотаріусом було вчинено на користь саме ТОВ «Вердикт Капітал». Суд, вважаючи можливим вирішити позов без участі сторін, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування, насамперед, встановлюються Законом Про нотаріат (далі - Закон), Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок) та іншими нормативними актами. Так, в ст. 87 Закону передбачено, що виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість вчиняються нотаріусами для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону та пунктами 1, 3 глави 16 розділу ІІ Порядку визначено умови вчинення виконавчих написів, зокрема - нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо: - подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; - з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року (підпункт 3.1). Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку (підпункт 3.3). Умови до форми та змісту письмової заяви стягувача на вчинення виконавчого напису передбачають підпункти 2.1, 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку. Відповідно до підпунктів 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку безспірність заборгованості підтверджується документами, чітко визначеними Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою кабінету міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). Розділом 2 Переліку документів було передбачено, що для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, необхідно надати: - оригінал кредитного договору; - засвідчену стягувачем виписку з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. В той же час, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в справі № 826/20084/14, яка залишена в силі ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року (К/800/6492/17, К/8007651/17) Розділ 2 зазначеного Переліку про стягнення заборгованості, які випливали із кредитних відносин, був визнаний незаконним та нечинним. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів. Нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України Про нотаріат у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між ним та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання. Вказаний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 30 вересня 2019 року в справі №357/12818/17 та від 27 серпня 2020 року у справі №554/6777/17. Боржник в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Виходячи з такого підходу до вирішення цих спорів, Верховний Суд України у постанові від 5 липня 2017 року (справа №6-887/цс17) зазначив, що суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону Про нотаріат у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. З матеріалів справи вбачається, що 12 лютого 2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем був вчинений виконавчий напис, що зареєстрований в реєстрі за №24090, щодо стягнення з боржниці [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 48506 грн. 17 коп., яке проводиться приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Малковою Марією Вікторівною в межах виконавчого провадження №64661007. У виконавчому написі також зазначено, що він вчинений у відповідності зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за яких стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29 червня 1999 року № 1172. В ньому також зазначено, що стягнення відбувається на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» за кредитним договором №630166282 від 18 січня 2018 року, укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» та [PERSON] 15 лютого 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Кампсіс фінанс» було укладено договір №15-02.2023про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Кампсіс фінанс» право вимоги заборгованості за кредитним договором №30166282. 11 травня 2023 року між ТОВ «Кампсіс фінанс» та ТОВ «Дебт Форс» було укладено договір №11-05/23 про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Кампсіс фінанс» відступило ТОВ «Дебт Форс» право вимоги заборгованості за кредитним договором №30166282. Отже, правонаступником стягувача ТОВ «Вердикт Капітал» є ТОВ «Дебт Форс». Із матеріалів, які були надані стягувачем ТОВ «Вердикт Капітал» для вчинення виконавчого напису, вбачається, що нотаріусу не були надані документи, які б підтверджували розрахунок заборгованості, наприклад нарахування відсотків, вірність нарахування відсотків та пені. Крім того відсутні достовірні дані, які б підтверджували отримання позивачкою відповідного повідомлення про необхідність повернення грошових коштів. Ненадання нотаріусу всіх документів, які є складовими кредитного договору та документів про безспірність виникнення боргу, вчинення виконавчого напису згідно з розділом 2 Переліку, який на час вчинення нотаріального напису був нечинним, свідчать про порушення нотаріусом вимог законодавства, в тому числі вимог підпункту 3.5 глави 16 розділу ІІ Порядку, В зв`язку з цим суд вважає, що при вчиненні виконавчого напису від 12 лютого 2021 року нотаріусом були порушені вимоги статей 87 та 88 Закону України «Про нотаріат» та пункту 3 Порядку. Статтею 50 Закону України «Про нотаріат» передбачено право на оскарження нотаріальної дії особою, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Внесення змін до виконавчого напису або визнання його частково таким, що не підлягає виконанню, наприклад якщо суми грошового зобов`язання можуть бути змінені (зменшені), діючим законодавством не передбачено, тому виконавчий напис нотаріуса слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір в загальній сумі 1073 грн. 60 коп., сплачений нею за подання позову до суду, в рівних частках з кожного по 536 грн. 80 коп. Виходячи з викладеного,

Outcome: approved