Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-11 00:00:00

Позивач звернулася\~до суду\~з позовною\~заявою до\~відповідача про\~звільнення від\~сплати аліментів. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з 21.06.2014 між позивачем та відповідачкою відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Орджонікідзевського міського управління юстиції у Дніпропетровській області був зареєстрований шлюб, про що складено актовий запис №86. Шлюб розірвано відповідно до рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 05 квітня 2024 року у справі № 184/348/24. Сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Судовим наказом Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 27 серпня 2018 року по справі №184/1503/18 з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.08.2018 року і до досягнення сином [PERSON] повноліття. Як вказує позивач, після розірвання шлюбу, 03.04.2024 [PERSON] звернулася до Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області з заявою про видачу дублікату судового наказу і ухвалою суду від 08.04.2024 по справі 184/1503/18 заяву задоволено, видано дублікат судового наказу. Стягувачем судовий наказ звернуто до виконання до Нікопольського відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). На підставі заяви стягувача державним виконавцем нараховано заборгованість зі сплати аліментів з 01 серпня 2018 року і станом на 01.05.2024 заборгованість згідно з розрахунком державного виконавця становить 267038,60 грн. Позивач вважає, що заборгованість за аліментами сформовано штучно, внаслідок зловживання стягувачем (відповідачкою по даній справі) своїми правами, просить суд звільнити його від сплати заборгованості зі сплати аліментів за період з 01.08.2018 по 01.05.2024 у суді 267038,60 грн. По справі надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач посилається на недоведеність позивачем обставин, на які він посилається у позові. Вказує, що сторони у період з 01.08.2018 не вели спільне господарство, а відповідач самостійно утримувала дитину, без участі позивача. Просила в задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Позивачем по справі подано додаткові пояснення, в яких спростовуються доводи відповідача, надаються письмові докази на підтвердження підстав позову. Відповідачем по справі подано додаткові пояснення, в яких відповідач фактично повторює позицію, висловлену у відзиві на позов. Позивач до суду не з`явився, представник позивача надала заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує, просить розглянути справу за її відсутності та відсутності позивача. Відповідач до суду не з`явився, надав заяву, згідно з якою позовні вимоги не визнає, справу просить розглянути без її участі. Повноважний представник третьої особи до суду не з`явився, надав заяву про розгляд справи за їх відсутності, при винесенні рішення покладається на розсуд суду. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали\~справи в\~їх сукупності,\~суд дійшов\~до наступних\~висновків. У відповідності до статті 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі статтею 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до статті 19 ЦПК- Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, 21.06.2014 між позивачем та відповідачкою відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Орджонікідзевського міського управління юстиції у Дніпропетровській області був зареєстрований шлюб, про що складено актовий запис №86. Шлюб розірвано відповідно до рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 05 квітня 2024 року у справі № 184/348/24. Сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Судовим наказом Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 27 серпня 2018 року по справі №184/1503/18 з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.08.2018 року і до досягнення сином [PERSON] повноліття. Як пояснив позивач, звернення [PERSON] до суду за видачею судового наказу було спричинено тимчасовими складнощами у сім`ї, внаслідок яких [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу (справа № 184/1502/18). В подальшому подружжя примирилося і ухвалою Орджонікідзевського міського суду від 09.10.2018 позовна заява була повернута позивачу без розгляду на підставі його заяви. Відповідач у відзиві на позов зауважила, що [PERSON] до суду з таким позовом не звертався. Перевіривши дані, суд встановив, що 01.08.2018 до Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, яка залишена без розгляду ухвалою від 09.10.2018 на підставі п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України. У лютому 2024 року [PERSON] звернулася до Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Рішенням Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 05 квітня 2024 року у справі № 184/348/24 позовні вимоги задоволено, шлюб розірвано. 03.04.2024 [PERSON] звернулася до Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області з заявою про видачу дублікату судового наказу і ухвалою суду від 08.04.2024 по справі 184/1503/18 заяву задоволено, видано дублікат судового наказ. Стягувачем [PERSON] судовий наказ звернуто до виконання до Нікопольського відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). На підставі заяви стягувача державним виконавцем нараховано заборгованість зі сплати аліментів з 01 серпня 2018 року і станом на 01.05.2024 заборгованість згідно з розрахунком державного виконавця становить 267038,60 грн. Починаючи з травня 2024 року утримання аліментів проводиться роботодавцем позивача, що підтверджується розрахунковими листами, які містяться в матеріалах справи. Згідно до ч.2 ст.197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. З аналізу даної правової норми вбачається, що повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Відповідно, лише за наявності вищевказаних обставин, що мають істотне значення платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення. Аналогічна вимога міститься у п.22 Постанови Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", де вказано, що суд за передбачених ст.197СК умов може повністю або частково звільнити платника аліментів від сплати заборгованості. Тобто, в розумінні цих положень закону, підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами можуть бути лише ті істотні обставини, які вплинули та пов`язані із самим фактом виникнення такої заборгованості. Інших підстав для звільнення від сплати заборгованості за аліментами діюче законодавство не передбачає. Вказана правова норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом. За наявності встановлених судом обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення. Як на підставу для звільнення від сплати заборгованості, позивач вказує, що у період з жовтня 2018 року по серпень 2023 року сім`я проживала разом, подружжя вело спільне господарство, що не заперечувалось сторонами при попередніх судових розглядах. Перевіривши доводи позивача, суд враховує, що [PERSON] у позовній заяві про розірвання шлюбу і це відображено у судовому рішенні по справі 184/348/24, вказувала, що з початку 2023 року стосунки сторін почали поступово погіршуватись, приблизно через півроку через постійні сварки і конфлікти стали неприязними, а спільне життя, як і ведення спільного господарства, було повністю припинено. [PERSON] позов в частині розірвання шлюбу визнав, а отже визнав і обставини, які наводилися як підстава до заявленого позову. Отже, суд відхиляє заперечення відповідача про відсутність сімейних стосунків з огляду на непослідовність позиції відповідача, спростованої судовим рішенням про розірвання шлюбу по справі 184/348/24 і вважає доведеним, що фактично сім`я припинила існування з серпня 2023 року Фактичне проживання однією сім`єю сторін по справі підтверджується й іншими письмовими доказами, а саме інформацією про рух коштів по банківських рахунках, інформацією про проведений сімейний відпочинок у Туреччині, інформацією про грошові перекази, чеками на придбання товарів та послуг, фотокартками. На підтвердження сплати коштів на утримання дитини у період з серпня 2018 року по жовтень 2018 року позивачем надано квитанції від 01.08.2018 на суму 1005,03 грн, від 12.08.2018 на суму 2005,05 грн, від 09.09.2018 на суму 3015,08 грн, 08.10.2018 на суму 3000,00 грн, 01.11.2018 на суму 3000,00 грн, 29.11.2018 на суму 3000,00 грн. У період з серпня 2023 і до травня 2024 року [PERSON] сплачував кошти на утримання дитини, що підтверджується відповідними квитанціями: від 08.08.2023 на суму 500,00 грн, від 20.08.2023 на суму 201,01 грн, від 22.08.2023 на суму 200,00 грн, від 22.08.2023 на суму 502,51 грн, від 24.08.2023 на суму 350,00 грн, від 26.08.2023 на суму 400,00 грн, від 01.09.2023 на суму 1673,00 грн, від 10.09.2023 на суму 500,00 грн, від 15.09.2023 на суму 500,00 грн, від 06.10.2023 на суму 2062,00 грн, від 08.11.2023 на суму 2500,00 грн, від 26.11.2023 на суму 300,00 грн,від 08.12.2023 на суму 1500,00 грн, від 24.12.2023 на суму 200,00 грн, від 05.01.2024 на суму 1507,64 грн, від 18.01.2024 на суму 50,00 грн, від 16.01.2024 на суму 460,00 грн, від 03.02.2024 на суму 100,50 грн, від 08.02.2024 на суму 1507,54 грн, від 13.02.2024 на суму 100,50 грн, від від 28.02.2024 на суму 100,00 грн, від 28.02.2024 на суму 100,00 грн, від 01.03.2024 на суму 100,00 грн, від 03.03.2024 на суму 100,00 грн, від 08.03.2024 на суму 2713,57 грн, від 30.03.2024 на суму 437,19 грн, від 03.04.2024 на суму 804,02 грн, від 05.04.2024 на суму 180,90 грн, від 09.04.2023 на суму 1903,52 грн.. Таким чином, наявність підстав для звільнення позивача від сплати заборгованості по аліментах доводиться належними і допустимими письмовими доказами, що містяться в матеріалах справи, а саме інформацією про рух коштів по банківських рахунках, інформацією про проведений сімейний відпочинок у Туреччині, чеками на придбання товарів та послуг, фотокартками та квитанціями про перерахування коштів на утримання дитини в періоди, коли подружжя не проживало разом. Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, перевіривши їх доказами, які містяться в матеріалах справи, суд доходить висновку, що заявлені позивачем доводи знайшли своє підтвердження, є обґрунтованими, а відтак, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved