Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-03 00:00:00

Позивач 27.11.2024 звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила встановити факт постійного проживання [PERSON] разом зі спадкодавцем [PERSON] , який помер [INFO] , на момент відкриття спадщини; встановити факт постійного проживання її з [PERSON] , який помер [INFO] , на момент відкриття спадщини; визнати за нею право власності на земельну ділянку з кадастровим №6325456700:02:000:0540 та на житловий будинок з надвірними будівлями та земельною ділянкою, розташовані за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] . В обґрунтування позову вказано, що [PERSON] належить земельна ділянка з кадастровим №6325456700:02:000:0540 площею 1.3479га призначена для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться на території Чкаловської селищної ради Чугуївського району Харківської області. [PERSON] помер [INFO] . На момент смерті фактично проживав зі своїм батьком [PERSON] з 2010 за адресою [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] спадкоємцем першої черги є його батько [PERSON] , який прийняв спадщину фактично, оскільки проживав разом зі спадкодавцем, тому до нотаріуса з метою оформлення своїх спадкових прав не звертався. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок [ADDRESS] , загальною площею 73 кв.м. разом з закріпленою за домоволодінням земельною ділянкою у розмірі 0.53 га., а також земельна ділянка з кадастровим №6325456700:02:000:0540 площею 1.3479га. 13.09.2018 [PERSON] заповів усе майно донці позивачу. Позивач спадщину прийняла фактично, оскільки проживала разом з батьком на день його смерті за адресою [ADDRESS] . Позивач звернулася до Чугуївської державної нотаріальної контори із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину, проте їй було відмовлено у зв`язку з пропущенням строків для звернення з відповідною заявою. У зв`язку викладеним просила суд встановити факт постійного проживання [PERSON] разом зі спадкодавцем [PERSON] , який помер [INFO] , на момент відкриття спадщини; встановити факт постійного проживання її з [PERSON] , який помер [INFO] , на момент відкриття спадщини; визнати за нею право власності на земельну ділянку з кадастровим №6325456700:02:000:0540 та на житловий будинок з надвірними будівлями та земельною ділянкою, розташовані за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] . Від відповідача надійшов відзив на позов, в якому Чкаловська СВА не заперчеує проти визнання позовних вимог в частині встановлення факту постійного проживання [PERSON] разом зі спадкодавцем [PERSON] , який помер [INFO] , на момент відкриття спадщини; встановлення факту постійного проживання [PERSON] з [PERSON] , який помер [INFO] , на момент відкриття спадщини; визнання за позивачем право власності на земельну ділянку з кадастровим №6325456700:02:000:0540 та на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] . Щодо визнання за позивачем права власності на земельну ділянку площею 0.53 га за адресою [ADDRESS] відповідач заперечує у зв`язку з наступним. Згідно ч.1 ст. 119 ЗК України громадяни, які добросовісно, відкрито і безперервно протягом п`ятнадцяти років користуються земельною ділянкою, але не мають документів, що засвідчують наявність у них прав на зазначену земельну ділянку (в додатках до позову такі документи відсутні), можуть звернутися до Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування з заявою про передачу такої земельної ділянки у їхню власність. Згідно п.г ч.1 ст. 121 ЗК України Громадяни України мають право на безоплатну передачу їм у власність земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара. Згідно ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Тому рішення від 17.08.1993 Чкалвоської селищної ради про закріплення за спірним домоволодінням земельної ділянки площею 0.53 га не передбачає надання права власності на земельну ділянку та не є актом, що закріплює право власності. Позивач надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити та розглянути справу без її участі, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Представник відповідача надала заяву, в якій просила розглянути справу без їх участі та винести рішення з врахуванням викладеної у відзиві позиції. Суд, розглянувши позовну заяву, повно та всебічно дослідивши надані докази встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. [INFO] у смт. Чкаловське Чугуївського району Харківської області помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 05.03.2020 (а.с.29). Згідно копії державного акту на право власності на земельну ділянку від 21.04.2003 (а.с.31-32) [PERSON] належала земельна ділянка з кадастровим №6325456700:02:000:0540 площею 1.3479 га призначена для ведення особистого селянського господарства розташована на території Чкаловської селищної ради Чугуївського району Харківської області. [INFO] у смт. Чкаловське Чугуївського району Харківської області помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 12.01.2021 (а.с.20). Згідно копії заповіту від 13.09.2018 (а.с.21, копія витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 13.09.2018 а.с.22) [PERSON] заповів все своє майно доньці [PERSON] , [INFO] . На підтвердження родинних зв`язків між [PERSON] та [PERSON] надано копію свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , від 23.10.1972, де [PERSON] зазначений батьком (а.с.23) та копію витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00029581092 від 16.02.2021, де вказано, що 08.09.1990 при реєстрації шлюбу прізвище позивача « [PERSON] » змінено на « [PERSON] » (а.с.24-25). На підтвердження родинних зв`язків між [PERSON] та [PERSON] надано копію свідоцтва про народження [PERSON] від 19.12.1984 (а.с.30). На момент смерті [PERSON] , позивач фактично проживала разом з батьком за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією довідки №С-51/0102-06 від 28.01.2021 з Чкаловської селищної ради (а.с.26). Згідно копії довідки від 20.08.2024 №С-850/01-02-06 з Чкаловської селищної ради (а.с.27) [PERSON] та її брат [PERSON] (1984), який помер [INFO] , фактично проживали разом з батьком [PERSON] (1945) з 2010 року за адресою: [ADDRESS] . Згідно договору купівлі продажу будинку від 01.04.1987 (а.с.10-11), [PERSON] придбав будинок з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] , житловою площею 17.1 кв.м. Право власності на вказаний будинок згідно копії довідки КП «Чугуївське МБТІ» від 30.01.2021 №2008 (а.с.12) зареєстровано за [PERSON] . Надано і копію технічного паспорта (а.с.13-18) на вказаний будинок із зазначенням [PERSON] власником. Згідно копії рішення Виконавчого комітету Чкаловської селищної ради народних депутатів №83 від 17.08.1993 (а.с.19) закріплено земельну ділянку в розмірі 0.53 га при домоволодінні [ADDRESS] , що належить [PERSON] . Згідно листа з Чугуївського ВД РАЦС №32.23/34/27/25/СЛВ від 17.01.2025 (а.с.57) перевіркою облікових даних архівного фонду відділу не виявлено актових записів про шлюб, розірвання шлюбу, народження дітей стосовно [PERSON] , [INFO] . Згідно листа з Чугуївської державної нотаріальної контори №58/2025 від 16.01.2025 (а.с.58) після смерті [PERSON] із заявами про прийняття спадщини або відмову від прийняття спадщини спадкоємці не зверталися, спадкова справа не заводилася. Надано і інформаційні довідки зі спадкового реєстру №79719769 та №79719297 від 16.01.2025 (а.с.59, 60), згідно яких після [PERSON] заповітів не виявлено, спадкових справ не заведено. Згідно копії листа №1370/01-16 від 22.08.2024 з Чугуївської державної нотаріальної контори (а.с.28) позивачем пропущено строк для звернення із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , рекомендовано звернутися до суду для вирішення питання. Згідно ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 2\~ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. На підставі ч. 3, 5ст. 1268\~ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу(шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 211 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністра Юстиції України №20/5 від 03 березня 2004 року, доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Однією з вимог позивача є встановлення факту її постійного проживання, як спадкоємця зі спадкодавцем, на час відкриття спадщини для подальшого оформлення прав на спадкове майно в нотаріальному порядку на підставі ч. 3ст. 1268\~ЦК України. Слід зазначити, що в своїй ухвалі № 505/2085/14-ц від 14.09.2016 року Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшов висновку зазначив, про те, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1221ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно роз`яснень викладених у п.п.2, 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах спадкування" №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Частинами 1, 2\~статті 1220\~ЦК України установлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно з ч. 1 ст.\~1216, ч. 1 ст. 1217\~ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1223\~ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст.\~1222, ч.ч. 1, 2 ст.\~1258, ч. 1 ст.\~1261 ЦК України\~спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Статтею 41\~Конституції України\~та ст. 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм правом та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно дост.1218\~ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.328\~ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає з закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Згідно ч.ч.1,2\~ст.\~182\~ЦК України\~право власності\~та інші\~речові права\~на нерухомі\~речі,\~обтяження цих\~прав,\~їх виникнення,\~перехід і\~припинення підлягають\~державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому\~законом. Згідно ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно ч.ч.1-5,\~7-10,\~14\~ст.\~79-1\~ЗК України\~формування земельної\~ділянки полягає\~у визначенні\~земельної ділянки\~як об`єкта\~цивільних прав.\~Формування земельної\~ділянки передбачає\~визначення її\~площі,\~меж та\~внесення інформації\~про неї\~до Державного\~земельного кадастру.\~ Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення\~меж земельних\~ділянок державної\~чи комунальної\~власності за\~проектами землеустрою\~щодо впорядкування\~територій населених\~пунктів,\~проектами землеустрою\~щодо впорядкування\~території для\~містобудівних потреб,\~проектами землеустрою\~щодо приватизації\~земель державних\~і комунальних\~сільськогосподарських підприємств,\~установ та\~організацій; шляхом\~інвентаризації земель\~у випадках,\~передбачених законом; за\~проектами землеустрою\~щодо організації\~території земельних\~часток (паїв); за\~затвердженими комплексними\~планами просторового\~розвитку території\~територіальних громад,\~генеральними планами\~населених пунктів,\~детальними планами\~території. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних\~ділянок (крім\~випадків,\~визначених у\~частинах шостій\~-\~сьомій цієї\~статті)\~здійснюється за\~проектами землеустрою\~щодо відведення\~земельних ділянок. Винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування. У разі встановлення (відновлення) меж земельних ділянок за їх фактичним використанням у зв`язку з неможливістю виявлення дійсних меж, формування нових земельних ділянок не здійснюється, а зміни до відомостей про межі земельних ділянок вносяться до Державного земельного кадастру. Земельна ділянка\~може бути\~об`єктом\~цивільних прав\~виключно з\~моменту її\~формування (крім\~випадків суборенди,\~сервітуту щодо\~частин земельних\~ділянок)\~та державної\~реєстрації права\~власності на\~неї.\~ Державна\~реєстрація речових\~прав на\~земельні ділянки\~здійснюється після\~державної реєстрації\~земельних ділянок\~у Державному\~земельному кадастрі. Наявність обмежень у використанні земель, у тому числі червоних ліній, в межах земельної ділянки, що формується для обслуговування існуючого об`єкта нерухомості (будівлі, споруди), не перешкоджає її формуванню та визначенню її цільового призначення для потреб, пов`язаних із функціонуванням зазначеного об`єкта з дотриманням встановлених обмежень щодо використання земельної ділянки. Згідно ст. 119 ЗК України громадяни, які добросовісно, відкрито і безперервно протягом п`ятнадцяти років користуються земельною ділянкою, але не мають документів, що засвідчують наявність у них прав на зазначену земельну ділянку, можуть звернутися до Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування з заявою про передачу такої земельної ділянки у їхню власність. Набуття громадянами права власності на земельну ділянку за давністю користування здійснюється в порядку безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами згідно із\~статтею 118\~цього Кодексу в межах норм, визначених\~статтею 121\~цього Кодексу. Таким чином судом встановлено, що після смерті [PERSON] . [PERSON] як спадкоємець першої черги фактично прийняв спадщину після смерті сина, оскільки вони проживали разом. Встановлення факту постійного проживання батька з сином (братом позивача) необхідно позивачу для подальшого оформлення спадщини на спадкове майно [PERSON] . Встановлення факту спільного проживання позивача з батьком необхідне позивача для подальшого оформлення спадщини на спадкове майно [PERSON] . Крім того позивачем доведено, що вона є спадкоємцем першої черги як за законом так і за заповітом після смерті батька. Проте суд зазначає, що до суду не надано доказів на підтвердження виникнення та відповідної державної реєстрації права власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0.53 га при домоволодінні за адресою: [ADDRESS] . Також суд вказує, що згідно Постанови Верховної ради України «Про перейменування окремих населених пунктів та районів» № 3984-IX від 19.09.2024 смт. Чкаловське Чугуївського району Харківської області перейменовано на «смт. Пролісне». Згідно зі\~ст. 80 ЦПК України\~достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). На підставі викладеного, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial