Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, який доповнила (а.с. 91-94), в якому просить визначити, що частка [PERSON] , померлого [INFO] , у майні (складеному статутному капіталі) у селянському фермерському господарстві «Валерій», СФГ «Валерій», ідентифікаційний код у Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України 31000414, місцезнаходження Одеська область, Одеський (Біляївський) район, село Майори, вулиця Софіївська (колишня назва - Комарова), будинок 1, становить 100%. Визнати за [PERSON] , як спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , 100 % майнових прав засновника у селянському фермерському господарстві «Валерій» , СФГ «Валерій», ідентифікаційний код у Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України 31000414, місцезнаходження Одеська область, Одеський (Біляївський) район, село Майори, вулиця Софіївська (колишня назва - Комарова), будинок 1. Свої вимоги позивач мотивувала тим, що 0 [INFO] помер\~батько [PERSON] ,\~який до\~дня смерті\~проживав за\~адресою:\~ [ADDRESS] .\~Після смерті\~спадкодавця залишилась\~спадщина,\~у тому\~числі,\~і у\~вигляді частки\~в селянському\~фермерському господарстві\~«Валерій».\~У зв`язку\~з відкриттям\~спадщини,\~позивач,\~як спадкоємиця\~першої черги\~за законом,\~звернулася до\~державного нотаріуса\~Біляївської державної\~нотаріальної контори\~Одеської області\~із заявою\~про прийняття\~спадщини,\~однак нотаріусом\~було відмовлено\~у вчиненні\~нотаріальної дії\~щодо спадкування\~майна фермерського\~господарства з\~підстав невизначеності\~конкретної частки\~померлого в\~майні селянського\~фермерського господарства\~«Валерій».\~Так згідно\~Свідоцтва про\~державну реєстрацію,\~виданого Біляївською\~районною державною\~адміністрацією Одеської\~області,\~селянське фермерське\~господарство «Валерій»\~було зареєстроване\~2\~жовтня 2000\~року ідентифікаційний\~код юридичної\~особи -\~31000414;\~номер запису\~про включення\~до ЄДР\~-\~04057095Ю0010282).\~Відповідно до\~Статуту селянського\~фермерського господарства\~«Валерій»,\~затвердженого 25\~вересня 2000\~року,\~засновником господарства\~є [PERSON] ,\~померлий [INFO] ,\~при цьому\~доля засновника\~в Статуті\~не визначена,\~оскільки він\~був єдиним\~засновником та\~учасником фермерського\~господарства,\~про що\~зазначено,\~що господарство\~є власником\~майна,\~переданого йому\~засновником у\~власність (п. 3.3 Статуту). У зв`язку з вище викладеним, позивач звернулася до суду з вказаним позовом. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 21.01.2025 року вказану справу передано на розгляд судді Біляївського районного суду Одеської області Горяєву І.М. Ухвалою суду від 22.01.2025 року справу прийнято до провадження. До судового засідання позивач та її представник не з`явилися, проте представник надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити у повному обсязі та слухати справу у їх відсутність (а.с. 117). Представник відповідача у судове засідання не з`явився, але надав до суду заяву, в якій не заперечувала проти задоволення позову та просила справу слухати у відсутність представника відповідача (а.с. 27). Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 0 [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 08.09.2023 року\~\~(а.с. 7). Як вбачається зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 14.04.1988 року, позивач є донькою [PERSON] (а.с. 16). Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 10.09.2011 року, позивач змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с. 17). Після смерті спадкодавця залишилась спадщина, у тому числі, і у вигляді частки в селянському фермерському господарстві «Валерій». Позивач звернулася із заявою до Біляївської державної нотаріальної контори Одеської області про прийняття спадщини, однак нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії щодо спадкування майна фермерського господарства, згідно лист № 913/02-14 від 15 квітня 2024 року «Про відмову у видачі свідоцтва на спадщину» з підстав невизначеності конкретної частки померлого в майні селянського фермерського господарства «Валерій» (а.с. 8). Як вбачається\~зі Свідоцтва про державну реєстрацію суб`єкта підприємницької діяльності юридичної особи, виданого Біляївською районною державною адміністрацією Одеської області, селянське фермерське господарство «Валерій» було зареєстроване 02 жовтня 2000 року ідентифікаційний код юридичної особи - 31000414; номер запису про включення до ЄДР - 04057095Ю0010282 (а.с. 9). Відповідно до\~Статуту селянського\~фермерського господарства\~«Валерій»,\~затвердженого 25\~вересня 2000\~року,\~засновник господарства\~ [PERSON] ,\~померлий [INFO] ,\~який був\~єдиним засновником\~та учасником\~фермерського господарства,\~про що\~зазначено,\~що господарство\~є власником\~майна,\~переданого йому\~засновником у\~власність (п. 3.3 Статуту) (а.с. 10-14). Як вбачається з матеріалів спадкової справи №671/2023 року, позивач є спадкоємцем за законом на вище зазначене спадкове майно (а.с. 29-79). Положеннями статей 15, 16 Цивільного Кодексу України (далі ЦК України), статтею 4 Цивільно-процесуального кодексу України (далі ЦПК України) передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За змістом частини другої\~статті 16\~ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути визнання права. Таким чином, визнання права власності є самостійним майновим правом та підлягає захисту в передбачений законом спосіб, і через відмову зареєструвати вказане майно, не може бути захищене в інший спосіб. Відповідно до\~ст. 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України\~передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно положень\~ст. 1218 ЦК України\~до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі\~Конституції України,\~Земельного Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. На підставі ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Стаття 23 Закону України «Про фермерське господарство» від 19.06.2003 р. передбачає, що успадкування фермерського господарства (цілісного майнового комплексу або його частини) здійснюється відповідно до закону. В роз`ясненнях, що містяться в п.9 Постанови N020 від 22.12.1995 р. Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що успадкування майна селянського (фермерського) господарства здійснюється за загальними правилами спадкового права. В силу ст. 22 ч. 1 Закону України «Про фермерське господарство», фермерське господарство як цілісний майновий комплекс включає майно, передане до складеного капіталу, не розподілений прибуток, майнові та інші зобов`язання. Відповідно до ст. 191 ЦК України підприємство є єдиним майновим комплексом, що використовується для здійснення підприємницької діяльності. До складу підприємства як єдиного майнового комплексу входять усі види майна, призначені для його діяльності, включаючи земельні ділянки, будівлі, споруди, устаткування, інвентар, сировину, продукцію, права вимоги, борги, а також право на торгівельну марку або інше позначення та інші права, якщо інше не встановлено договором або законом. Як вбачається\~з п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. N0 7 «Про судову практику у справах про спадкування»: вирішуючи спір про спадкування частки учасника підприємницького товариства, необхідно враховувати, що це допускається статтями 130, 147, 166 ЦК, статтями 55, 69 ЗУ від 19.09.1991 року N 1576-ХІІ «Про господарські товариства» і не підпадає під заборону пункту 2 частини першої статті 1219 ЦК. При цьому спадкується не право на участь, а право на частку в статутному (складеному) капіталі. На підставі ст. 3 Закону України «Про фермерське господарство» членами фермерського господарства можуть бути подружжя, їх батьки, діти, які досягли 14- річного віку, інші члени сім`ї, родичі, які об`єдналися для спільного ведення фермерського господарства, визнають і дотримуються положень Статуту фермерського господарства. У відповідності до ст.1 ч.4 Закону України «Про фермерське господарство» фермерське господарство діє на основі Статуту. Як вбачається\~з абз. 2,3 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. N07 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за визнанням за нею право на успадкування участі в діяльності ФГ як голови цього господарства, визнання за спадкоємцем право на частку майна статутного капіталу господарства. Після звернення позивача до нотаріуса з заявою про спадкування, була отримана відмова з тих підстав, що не складений статутний капітал СФГ та частка, а також відсутній Установчий Договір про створення та діяльність СФГ. Відповідно до ч.2 ст.9 ЗУ «Про селянське (фермерське) господарство» в редакції чинній на момент реєстрації СФГ «Валерій» для державної реєстрації селянського (фермерського) господарства до відповідної Ради народних депутатів подається заява, статут, якщо це необхідно для створюваної організаційної форми підприємництва, список осіб, які виявили бажання створити його (із зазначенням прізвища, імені та по батькові голови), і документ про внесення плати за державну реєстрацію. У зв`язку із вище викладеним, суд погоджується із твердженнями позивача, що Установчий Договір про створення та діяльність СФГ на період дії Закону України «Про селянське (фермерське) господарство» для державної реєстрації СФГ не вимагався. Про те, що спадкодавцю належало 100% статутного капіталу СФГ свідчить Статут СФГ «Валерій». Відповідно до п.3.1 Статуту СФГ «Валерій» створив фонд та майно Господарства, що складається з земельної ділянки відповідно до Державного акту ОД №017511 та фонду Засновника у розмірі 50 гривень, вартість яких відображається на самостійному балансі Господарства. Таким чином статутний капітал селянського (фермерського) господарства «Валерій», зокрема, складає 50 гривень, а тому у спадкоємця, який виявив бажання продовжити діяльність господарства, виникає право на спадкування корпоративних прав засновника (учасника), зокрема право на частку у сформованому статутному (складеному) капіталі (корпоративні права). Аналогічний правовий висновок міститься у п.п.57-63 постанови від 23 червня 2020 року Великої палати Верховного Суду у справі №179/1043/16-ц. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» (пунктом 23) передбачено звернення до суду за правилами позовного провадження осіб, яким нотаріус відмовив в оформленні права на спадкування. Згідно із вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, оцінивши зібрані \~докази, суд прийшов до висновку, що уточнений позов [PERSON] обґрунтований, знайшов своє підтвердження у судовому засіданні та підлягає задоволенню.

Outcome: approved