Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-12 00:00:00

Позивач звернувся в суд із позовом, в якому зазначив, що [INFO] в домоволодінні за адресою: [ADDRESS] померли домашні тварини. Наступного дня 06.08.2024 року на платформі телеграм в розділі «Новини Житомира», «Нам пишуть» від імені [PERSON] створено публікацію, що містила два фото померлих тварин і текст наступного змісту: «Живу по сусідству з нелюдом моя мама, яка проживає по провулку Стадіонному, щодня стикається з жорстокістю та неадекватністю поведінкою сусіда. Протягом тривалого часу він тероризує мою маму тим, що йому докучають наші домашні тварини. Спочатку йому докучали, кози які паслися біля двору (це нейтральна територія). Він хімічними речовинами обробив траву, що призвело до її знищення, від так кози там більше не пасуться. Далі йому заважали кури, через те що вони голосно несли яйця. Одного разу наш півень перелетів через паркан до нього в двір, ця особа його зловила і на очах в моєї мами переламала йому лапи і вкинула у наш двір. Сьогодні взагалі просто шок і треш стався ця особа отруїла наших собак і котів. В конвульсіях і з жахливим сковзанням помирали наші дві улюблені собаки. Загинула наша киця із 7мома котенятами, що одна киця зараз під крапельницями. Не передати словами як ці бідні тварини страждали. На місце події ми одразу викликали поліцію, склали протокол. Але аби це діло не зам`яли - я прошу розголосу, щоб особа, яка вчинила, а саме [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , поніс справедливе покарання. Це живодер, нелюд, кат. Мама зараз на заспокійливих, ми всі у великому стресі. Досі не можемо оговтатись що є такі люди на землі, які так жорсткого можуть знущатись над безневинними тваринами». Також, [PERSON] опубліковано фотографію позивача, без згоди останнього, взятою з інтерв`ю (архіву) телеканалу «Житомирінфо» від 2018 року, з наступним текстом на фото: «Ця людина яку назвати нею навряд чи можна а саме [PERSON] повинна бути покарана за свої вчинки. Ця особа безжалісно отруїла собачок та котиків які проживали на приватній території та абсолютно нікому не заважали. Тваринки жахливо мучились в конвульсіях через цього ката, нажаль ситуація відбувається неодноразово. Та особа відчуває безнакаранність. Також залякує всіх своїх сусідів які знаходяться на провулку стадіонному так як являється повністю неадекватний в своїх діях. Тому прошу ще раз максимального розголосу цієї… Прошу розголосу що цей живодер поніс покарання за скоєний вчинок. Нажаль постраждали абсолютно всі тварини деяких навіть не змогли знайти, ця особа безжалісно їх отруїла. Тваринки знаходилось на власній території та нікому не заважали але нажаль в нашому світі є такі хворі люди які мабуть отримують від страждань беззахисних тварин задоволення. Це не людина а чудовисько [PERSON] , потрібно щоб цього ката знали всі. Позивач стверджує, що викладена інформація не відповідає дійсності, порушує його честь, гідність та ділову репутацію. Зауважує, що публікації відповідного змісту містять особисті дані, адресу проживання, відомості щодо особи, при цьому, фактично вказують на вчинення злочину. Поширення таких відомостей змушує виправдовуватись перед колегами, сусідами, друзями, знайомими. Позивач визнає існування конфлікту у зв`язку з утриманням відповідачами численної кількості тварин в антисанітарних умовах, вказує на перебування у провадженні судів справ, ініційованих учасниками. Вказуючи на\~відповідні обставини,\~позивач просить визнати винними відповідачів у поширенні неправдивої інформації, зобов`язати відповідачів спростувати викладену ними неправдиву інформацію в спосіб, аналогічний поширенню, стягнути з осіб моральну шкоду в сумі 100 000,00 грн., стягнути з осіб на користь держави штрафні санкції, передбачені ст. 151 КК України. Представником відповідачів подано відзив на позовну заяву, в якому надається оцінка поданим стороною позивача доказам та вказується на неможливість ідентифікувати особу, фото якої з розташованим текстом долучено до позову на підтвердження поширення інформації. Учасник звертає увагу також на неможливості визначити джерело публікації, дату. У відзиві вказано на відсутність у діях відповідачів юридичного складу правопорушення, який може бути підставою для задоволення позову, оскільки стороною позивача не доведено поширення щодо нього інформації, а надані докази не є належною фіксацією факту поширення інформації, оскільки не містять посилання на джерело та унеможливлюють їх перевірку на достовірність. При цьому, згідно з положеннями ст. 81 ЦПК України саме на сторону позивача покладається обов`язок доведення факту поширення інформації. Представник зауважує також на покладення тягаря доведення неправдивості інформації та наголошує, що про існування конфлікту у зв`язку з утриманням відповідачами тварин наголошує сам позивач, що, на думку учасника, може свідчити про вірогідність та правдивість інформації. Сторона посилається на висновки Верховного Суду, наведених у подібних спорах, які зводяться до визнання належними відповідачами саме фізичної або юридичної особи, яка поширила інформацію, а також автора цієї інформації. Додано, що у разі, якщо позов пред`явлено про спростування інформації, опублікованої в засобах масової інформації, то належним відповідачем є автор інформації і редакція відповідного засобу масової інформації. Вказуючи одночасно на відсутність доказів на підтвердження заподіяння моральної шкоди, сторона просить відмовити у задоволенні позову. У поданій позивачем відповіді на відзив учасник зазначає, що після судового засідання по справі 18.11.2024 року публікація на платформі Телеграм була видалена автором annnet t. Позивач просить надати оцінку електронним докази, поданим в електронній копії (на електронному носії), дослідити відео за посиланням https://www.zhitomir.info/news_222682.html, визнати відповідачів винним у поширенні інформації, розміщеній на платформі zhitomir.info. В судовому засіданні учасники підтримали наведені вимоги та заперечення з підстав, наведених у письмових поясненнях по суті спору. Вирішуючи питання грунтовності заявлених вимог суд виходить з таких міркувань. Відповідно до ч.1ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). При вирішенні спору, пов`язаного із захистом честі, гідності та ділової репутації, суд виходить з загального принципу обтяження позивача тягарем доведення позову: факту поширення недостовірної інформації; недостовірності цієї інформації. Надаючи оцінку доказам за окремим, а також їх взаємним сукупним охопленням, суд приходить до висновку про підтвердження обставин розміщення публікації на платформі Телеграм, «Новини Житомира», наступного змісту: «Живу по сусідству з нелюдом моя мама, яка проживає по провулку Стадіонному, щодня стикається з жорстокістю та неадекватністю поведінкою сусіда. Протягом тривалого часу він тероризує мою маму тим, що йому докучають наші домашні тварини. Спочатку йому докучали, кози які паслися біля двору (це нейтральна територія). Він хімічними речовинами обробив траву, що призвело до її знищення, від так кози там більше не пасуться. Далі йому заважали кури, через те що вони голосно несли яйця. Одного разу наш півень перелетів через паркан до нього в двір, ця особа його зловила і на очах в моєї мами переламала йому лапи і вкинула у наш двір. Сьогодні взагалі просто шок і треш стався ця особа отруїла наших собак і котів. В конвульсіях і з жахливим сковзанням помирали наші дві улюблені собаки. Загинула наша киця із 7мома котенятами, що одна киця зараз під крапельницями. Не передати словами як ці бідні тварини страждали. На місце події ми одразу викликали поліцію, склали протокол. Але аби це діло не зам`яли - я прошу розголосу, щоб особа, яка вчинила, а саме [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , поніс справедливе покарання. Це живодер, нелюд, кат. Мама зараз на заспокійливих, ми всі у великому стресі. Досі не можемо оговтатись що є такі люди на землі, які так жорсткого можуть знущатись над безневинними тваринами». Висновок суду про фактичне розповсюдження таких відомостей у відповідній програмі підтверджується оглянутими зображеннями сторінок як витягів (копій), які мають характерну для такої програми структуру інтерфейсу та відповідний значок. З приводу тверджень сторони відповідача про неможливість відшукання оригіналу відповідної публікації суд, з огляду на позицію учасників та характер спору, не виключає можливість видалення публікації. Також, судом встановлено обставини розміщення виданням Житомир.infо на власному сайті публікації: «На провулку стадіонному у м.Житомирі потруїли домашніх собак та кішку з кошенятами, власники підозрюють сусіда». Публікація містить текст наступного змісту: «У Житомирі на провулку Стадіонному уночі 5 серпня померли двоє собак та кішка з сімома кошенятами. Зі слів власників, домашніх улюбленців потруїв сусід, який давно погрожував це зробити. Про це\~Житомир.info\~повідомив читач, який розповів, що родина давно потерпає від дій та погроз цього чоловіка, тож в убивстві тварин підозрюють саме його. «Ця особа отруїла наших собак і котів. В конвульсіях і з жахливим скавчанням помирали наші 2 улюблені собаки. Загинула наша киця з 7 котенятами, ще одна киця зараз під крапельницями. Не передати словами як ці бідні тварини страждали. На місце події ми одразу викликали поліцію, склали протокол. Але, аби все це діло не зам`яли я прошу розголосу, щоб особа, яка це вчинила, а саме * [NUMBER] , який проживає за адресою: провулок Стадіонний * , поніс справедливе покарання. Це живодер, нелюд, кат. Мама зараз на заспокійливих, ми всі також у великому стресі. Досі не можемо оговтатись, що є такі люди на землі, які так жорстоко можуть знущатись над безневинними тваринами», - розповів житомирянин». Публікація містить відео із зображенням тварин, що перебувають у стані конвульсій, а також додаткове повідомлення такого змісту: «Жінка, домашні тварини якої загинули, звернулася до поліції: «5 серпня, близько 6 години ранку, я виявила, що мої домашні тварини двоє собак та коти (на цей час точна кількість невідома) та білий кіт, який у цей час кричить від болю і, напевно, так само помре. Я підозрюю тільки одного сусіда, це * [NUMBER] , який проживає в [ADDRESS] притягнути до відповідальності, оскільки ця ситуація може повторитися. Також мій сусід раніше заявляв, що потравить моїх домашніх тварин», - йдеться у заяві, яку власниця загиблих тварин написала до поліції. Публікацію доповнено фотозображенням заяви до поліції з закресленими даними щодо особи заявника та особи, яка, на думку заявника, може бути причетна до вчинення кримінального правопорушення. Далі за текстом: «Відділ комунікації поліції Житомирської області 6 серпня\~повідомив, що у Житомирі поліція розпочала розслідування жорстокого поводження з тваринами. «5 серпня до Житомирського районного управління поліції надійшло повідомлення від місцевої жительки про ймовірне отруєння домашніх тварин в одному з приватних домогосподарств. Слідчі відкрили кримінальне провадження за ст. 299 (Жорстоке поводження з тваринами) КК України. Нині проводяться необхідні заходи для встановлення особи, причетної до події та всіх обставин, що призвели до загибелі тварин», - йдеться в повідомленні. Відповідно до чинного законодавства жорстоке поводження з тваринами карається обмеженням волі на строк від одного до трьох років або позбавленням волі на строк від двох до трьох років з конфіскацією тварини». Факт розміщення такої публікації та її зміст досліджено судом із переходом за посиланням: https://www.zhitomir.info/news_222682.html. Отже, судом встановлено обставини розміщення публіукацій на платформі Телеграм, а також - засобом масової інформації Житомир.info - на платформі власного електронного ресурсу (сайті), що виявляє необхідність окремого підходу до визначення можливого порушення особистих немайнових прав особи (честі, гідності та ділової репутації) за наслідком розміщення такої інформації, з`ясування питань поновлення прав за критеріями обсягу та характеру заявлених вимог, належності способу захисту. Згідно з ч.1 ст. 270 ЦК України відповідно до\~Конституції України\~фізична особа має право на життя, право на охорону здоров`я, право на безпечне для життя і здоров`я довкілля, право на свободу та особисту недоторканність, право на недоторканність особистого і сімейного життя, право на повагу до гідності та честі, право на таємницю листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції, право на недоторканність житла, право на вільний вибір місця проживання та на свободу пересування, право на свободу літературної, художньої, наукової і технічної творчості. За змістом ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Відповідно до ст. 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. Положеннями ст. 275 ЦК України визначено, що фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими\~главою 3\~цього Кодексу. Захист особистого немайнового права може здійснюватися також іншим способом відповідно до змісту цього права, способу його порушення та наслідків, що їх спричинило це порушення. У відповідності до ч.ч. 1, 4, 6 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено у друкованих або інших засобах масової інформації, має право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації у тому ж засобі масової інформації в порядку, встановленому законом. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, слід визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи вона є фактичним твердженням чи оціночним судженням. Згідно із частиною другою\~статті 30 Закону України «Про інформацію»\~оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Таким чином, відповідно до\~статті 277 ЦК\~предметом судового захисту не можуть бути оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які як вираження суб`єктивної думки і поглядів відповідача не можна перевірити щодо їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції (зокрема, пункту 46 рішення від 8 липня 1986 року в справі «Лінгенс проти Австрії»). Відповідно до статей 34, 40 Конституції України усі громадяни мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Викладення в листах, заявах, скаргах до правоохоронного органу відомостей особою, на думку якої, посадовими чи службовими особами цього органу під час виконання функціональних обов`язків порушено її право, не може вважатися поширенням відомостей, які порочать честь, гідність чи ділову репутацію або завдають шкоди інтересам цих осіб. Викладення в листах, заявах, скаргах до правоохоронного органу завідомо неправдивих відомостей тягне за собою відповідальність, передбачену чинним законодавством України (Рішення Конституційного Суду України від 10 квітня 2003 року у справі No 8-рп/2003). Відповідно до частин другої та четвертої статті 13 ЦК України під час здійснення своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Під час здійснення цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. Відповідно до статті 10 Конвенції кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати й передавати інформацію та ідеї без втручання держави й незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками та відповідальністю, може бути предметом таких формальностей, умов, обмежень або санкцій, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського спокою, для охорони порядку або запобігання злочинам, для охорони здоров`я або моралі, для захисту репутації або прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або для підтримання авторитету й безсторонності суду. Отже, обмеження свободи вираженні поглядів та власної думки може запроваджуватись, зокрема, для захисту репутації або прав інших осіб. Відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2019 року у справі № 826/7380/15 (провадження № 11-778апп18) зазначено, що: "правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003). При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Відтак ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам". Європейський суд з прав людини вказав, що "принцип презумпції невинуватості, закріплений у пункті 2 статті 6 Конвенції є одним з аспектів права на справедливий судовий розгляд кримінальної справи, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції. Цей принцип не лише забороняє передчасне висловлення думки самим судом про те, що особа, "яку обвинувачено у вчиненні злочину", є винною, тоді як це ще не доведено відповідно до закону, а й поширюється на заяви, що їх роблять інші державні посадові особи стосовно проваджень, що тривають, у кримінальних справах і які спонукають громадськість до думки про вину підозрюваного та визначають наперед оцінку фактів компетентним судовим органом. Достатньо мати - навіть за відсутності будь-якого формального висновку - певні підстави припускати, що відповідна посадова особа вважає обвинуваченого винним. У цьому зв`язку Суд наголосив на тому, як важливо державним посадовим особам добирати слова, оприлюднюючи свої заяви ще до судового розгляду справи, порушеної проти особи, та визнання її винною в тому чи іншому злочині. Таким чином, слід принципово розрізняти повідомлення про те, що когось лише підозрюють у вчиненні злочину, та чітку заяву, зроблену за відсутності остаточного вироку, про те, що особа вчинила злочин. Чи порушує заява державної посадової особи принцип презумпції невинуватості - слід визначати в контексті конкретних обставин, за яких було зроблено таку заяву. На думку суду, в кожному окремому випадку, коли мова йде про розміщення в засобах масової інформації, інтернеті відомостей про вчинення особою, щодо якої обвинувальний вирок є відсутнім, кримінального правопорушення, суд повинен забезпечити збереження розумного балансу між гарантованим правом на висловлення думки із висловленням підозр щодо особи, причетної до подій, та правом не бути звинуваченим, у тому числі, за суспільної оцінки та погляду, без належної процесуальної перевірки. В даному випадку суд, діючи з позиції стороннього спостерігача, оцінює властивість самої платформи та каналу, де розміщено інформацію, як за критеріями та характером зовнішньо проявленого рівня офіційності, що залежить, зокрема, від автора публікації і тих відомостей, про які стверджується, а також додатків до них (посилань, зображень тощо), - об`єктивний зміст, так і за критеріями загального оціночного сприйняття за лексично-морфологічного значенням суб`єктивний зміст. За висновком суду, оскільки у викладеній на платформі телеграм публікації наведено відомості про існування тривалого конфлікту із сусідом, повідомлено про причетність особи до отруєння тварин, а також про виклик працівників поліції для вирішення питання відповідальності особи, оцінка спостерігача, не позбавлена критичного підходу та логічного осмислення, не може зводитись виключно до сприйняття інформації на рівні офіційного (владного) сповіщення про вчинення злочину особою. Слід звернути увагу на емоційному сповненні публікації, яка містить висловлення: «Живодер, нелюд, кат». Отже, суд не погоджується із доводами позивача з приводу того, що подібна публікація за її змістовним сповненням є поширенням відомостей, які порочать честь, гідність чи ділову репутацію. Як зазначалось вище, твердження про отруєння домашніх тварин особою, що позиціонує себе в складі сім`ї потерпілих, супроводжуються оціночними судженнями, яскраво забарвлені відтиском хвилювань та переживань, а тому, сприймається судом як вираження поглядів з наведенням оціночних суджень, що, у свою чергу, не може покликати відповідальність у розрізі ст. 277 ЦК України. Слід також додати, що досліджені по справі докази не свідчать про створення публікації на платформі Телеграм саме відповідачами [PERSON] , [PERSON] . Вказівка у публікації на ім`я користувача «annet-t», за відсутності інших належних достатніх доказів, позбавляє можливості ідентифікувати автора на рівні безсумнівного підтвердження. У своїй постанові від 13 лютого 2019 року по справі № 439/1469/15-ц Верховний Суд зазначив, що відповідачами у справі про захист гідності, честі чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації. У випадку, коли інформація була поширена у засобі масової інформації з посиланням на особу, яка є джерелом цієї інформації, ця особа також є належним відповідачем. Якщо позивач заявляє вимоги до одного з належних відповідачів, які спільно поширили недостовірну інформацію, суд вправі залучити до участі у справі іншого співвідповідача лише у разі неможливості розгляду справи без його участі (статті 50, 51 ЦПК України). Належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайту, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві (пункт 2 частини третьої статті 175 ЦПК України). Не може також вважатись поширенням недостовірної інформації - про вчинення злочину позивачем за відсутності обвинувального вироку, публікація на сайті видання Житомир.info. Аналіз застосованих тверджень та висловів зводиться до інформування про подію отруєння домашніх тварин з відтворенням думки потерпілої щодо особи, причетної до правопорушення, сповіщенням про початок досудового розслідування за відповідним фактом. Публікація не містить будь-яких ідентифікуючих даних відносно осіб, адрес їх проживання. За наслідком розгляду спору у відповідній частині судом не здобуто висновку щодо розміщення такої інформації відповідачами, посилання на осіб відповідачів в інформації, розміщеній на ресурсі видання Житомир.info, не здійснюється. Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтування позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Верховний Суд у постанові №№ 523/9076/16-ц від 17 квітня 2018 року підкреслив, що для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача. Таким чином, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. Отже, в частині вимог, пов`язаних із розміщенням публікації на ресурсі видання Житомир.info, окрім зауважень про відсутність фактичного поширення недостовірної інформації, суд акцентує на неналежності відповідачів [PERSON] , [PERSON] . Суд також звертає увагу на тому, що пред`явлення вимог про визнання винним в поширенні інформації, стягнення з відповідачів штрафних санкцій на користь держави не є належним способом захисту, не відповідає принципам ефективності як критеріїв дієвого поновлення порушених або невизнаних прав. Виходячи із сукупно викладених висновків суд відмовляє у задоволенні вимог про захист честі, гідності, ділової репутації. Вимога про стягнення моральної шкоди не підлягає до задоволення як пов`язана із первісними. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові\~витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються: у\~разі задоволення\~позову -\~на відповідача; у\~разі відмови\~в позові\~-\~на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Оскільки представником відповідачів подано докази на підтвердження понесених на час ухвалення рішення судових витрат в сумі 4000,00 грн., суд стягує з позивача на користь кожного з відповідачів по 2000,00 грн. витрат, пов`язаних із отриманням професійної правничої допомоги. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved