Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-09 00:00:00

[PERSON] в особі представника - адвоката Сафронова М.А. звернулася з позовом до [INFO] ( [INFO] ) про стягнення грошових коштів та моральної шкоди та свої вимоги мотивує наступним. У відповідності до постанови [INFO] № 384 від 17 липня 2023 року позивачка була притягнута до адміністративної відповідальності за порушення п. 47 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, що затверджений Постановою КМ України від 30 грудня 2022 року №487, з накладанням на неї адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 5100,00 грн. Примірник постанови про притягнення до адміністративної відповідальності був направлений відповідачем простим поштовим відправленням з листом від 18 липня 2023 року № 6/2452, за адресою місця роботи позивачки ( [ADDRESS] ), та отриманий 11 серпня 2023 року, про що свідчить відбиток штампу про реєстрацію вхідної кореспонденції ТОВ «НВФ «Грейс-Інжиніринг». Вказана постанова не оскаржувалась позивачкою та набрала законної сили. В строки, що визначені ст. 307 КУпАП, позивачка здійснила оплату штрафу, про що свідчить чек № 110 від 21 серпня 2023 року (№ платежу 1197606072). Про виконання вказаної постанови позивач повідомив відповідача, направивши копії чеку № 110 від 21 серпня 2023 року на його адресу простим поштовим відправленням. При ознайомленні з матеріалами виконавчого провадження в Зарічному відділі державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, з`ясувалось, що 11545,30 грн. були стягнуті в рамках виконавчого провадження № 74302229 з примусового виконання постанови [INFO] № 384 від 17 липня 2023 року, що розпочате у відповідності до Постанови про відкриття виконавчого провадження від 29 лютого 2024 року за заявою відповідача № 6/453 від 29 січня 2024 року. Поряд з грошовими коштами, які стягнуті з позивачки, як адміністративний штраф в сумі 10200,00 грн., виконуючи у примусовому порядку постанову [INFO] № 384 від 17 липня 2023 року та у відповідності до вимог ст. ст. 40 та 42 та Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець також стягнув виконавчий збір в сумі 1020,00 грн., та витрати виконавчого провадження в сумі 325,30 грн. Станом на день списання вказаних грошових коштів з рахунку позивачки, на її адресу Постанова про відкриття виконавчого провадження від 29 лютого 2024 року не надходила. З огляду на вказані обставини, позивачка вважає, що в наслідок незаконних дій [INFO] , було порушене її право мирно володіти та розпоряджатися грошовими коштами, отриманими в якості пенсійних виплат; заявляє цей позов на захист свого порушеного права, та вважає за необхідне просити суд: стягнуті з її банківського рахунку в порядку примусового виконання Постанови [INFO] № 384 від 17 липня 2023 року грошові кошти в частині суми 10200,00 грн. повернути їй з місцевого бюджету, як такі, що перебувають в розпорядженні територіальної громади без належних на те правових підстав; відшкодувати матеріальні збитки, які нанесені їй у зв`язку з протиправною поведінкою відповідача в сумі 1345,30 грн., які складаються із стягнутого при примусовому виконанні Постанови [INFO] № 384 від 17 липня 2023 року виконавчого збору в сумі 1020,00 грн., та витрат виконавчого провадження в сумі 325,30 грн.; компенсувати нанесену моральну шкоду в сумі 3000,00 грн. Як вбачається з обставин, які мають значення для вирішення спору, позивачка виконала свій обов`язок з оплати адміністративного штрафу у строки, що визначені ст. 307 КУпАП. У зв`язку з чим, сума штрафу в розмірі 10200,00 грн., стягнута та перерахована до місцевого бюджету державним виконавцем Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції є такою, що знаходяться у місцевому бюджеті без достатньої на те правової підстави. Отже, враховуючи викладене, позивачка вважає, що 10200,00 грн., стягнутих з її рахунку державним виконавцем в межах виконавчого провадження № 74302229 з примусового виконання постанови [INFO] № 384 від 17.07.2023 року, та перерахованих в місцевий бюджет, мають бути стягнуті на її користь з місцевого бюджету, як такі, що знаходяться в бюджеті без належної правової підстави, враховуючи правову конструкцію вимог ст. 1212 Цивільного кодексу України. Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 307 КУпАП, позивачка направила копії квитанцій про оплату штрафу, визначеного постановою [INFO] № 384 від 17 липня 2023 року, на адресу відповідача простим поштовим відправленням ще 21 серпня 2023 року, тобто одразу після оплати штрафу на поштовому відділенні. Однак, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх функцій та завдань, як органу держави, у тому числі і покладених на нього ст. 305 КУпАП, що мало вираз у неналежному здійсненні контролю за виконанням позивачем Постанови [INFO] № 384 від 17 липня 2023 року в частині добровільної сплати штрафу, позивачці були нанесені збитки в загальній сумі 1345,30 грн. Так, у зв`язку із зверненням [INFO] постанови № 384 від17 липня 2023 року до виконання (Лист [INFO] № 6/453 від 29.01.2024 року), державним виконавцем в межах виконавчого провадження № 74302229 були стягнуті з позивачки: виконавчий збір в сумі 1020,00 грн., та витрати виконавчого провадження в сумі 325,30 грн., а разом 1345,30 грн. За вимогою ч. 1 ст. 308 КУпАП, Постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом, виключно у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу. Як підтверджується доказами, позивачка у добровільному порядку, у строки, визначені ст. 307 КУпАП добровільно виконала постанову, сплативши 21 серпня 2023 року, на рахунок, що вказаний у постанові [INFO] № 384 від 17 липня 2023 року, 5110,00 грн. А відповідач, не виконавши вимогу ст. 305 КУпАП щодо організації належного контролю за виконанням постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, звернув до стягнення постанову, яка, на момент направлення її до державної виконавчої служби для примусового виконання, вже була виконана позивачкою, чим порушив вимоги ч. 1 ст. 308 КУпАП. Внаслідок незаконних дій відповідача, державний виконавець, не маючи достовірної інформації про факт виконання позивачкою постанови [INFO] № 384 від 17 липня 2023 року, на підставі та в порядку ст. 27 та 42 Закону України «Про виконавче провадження» стягнув з позивачки виконавчий збір в сумі 1020,00 грн., та витрати виконавчого провадження в сумі 325,30 грн., а разом 1345,30 грн. Такі дії державного виконавця стали можливими, виключно у зв`язку з протиправними діями відповідача, які мали вираз у безпідставному, внаслідок неналежним чином організованого контролю за виконанням постанови № 384 від 17 липня 2023 \~ \~ \~ \~року, направленні вказаної постанови до органу примусового виконання (державної виконавчої служби). Вказані вище витрати позивачки (виконавчий збір та витрати виконавчого провадження) є такими, що стягнуті на підставі виконавчого документа, який в силу вимог ст. 308 КУпАП не підлягав примусовому виконанню, внаслідок його повного добровільного виконання позивачкою. Отже, незаконні дії державного органу - [INFO] , із звернення до виконання постанови № 384 від 17 липня 2023 року, є першопричиною та мають своїм наслідком вимушені витрати позивачки, зокрема, як то виконавчий збір та витрати виконавчого провадження. При цьому згідно з статтями 1166, 1173, 1174 Цивільного кодексу України об`єктивна протиправність дій відповідача, дає право на відшкодування збитків незалежно від наявності вини органу, який вчинив такі дії. Тобто, понесені позивачкою, внаслідок неправомірних дій державного органу ( [INFO] ) збитки в загальній сумі 1345,30 грн., в силу приписів ст. ст. 1166 та 1173 Цивільного кодексу України, підлягають стягненню з держави, тобто з державного бюджету. Слід зазначити, що позивачка є пенсіонером, та накопичувала на своєму пенсійному рахунку грошові кошти, необхідні для придбання ліків для свого чоловіка - [PERSON] . Однак, у зв`язку з незаконним діями відповідача, позивачка фактично була позбавлена значних заощаджень, та можливості вчасно провести лікування хворого подружжя, що поставило під загрозу життя її чоловіка. Тож, позивачка отримала моральні страждання, які мали свій прояв у погіршенні її психічного стану, пов`язаного з неможливістю виконання сімейних обов`язків - доглядом та лікуванням коханого чоловіка, з яким перебуває у шлюбі більше 30 років. Безпорадність ситуації посилюється і тією обставиною, що повернути незаконно списані з рахунку позивачки кошти швидко та без судових процедур не має можливості, а отже наразі позивач продовжує знаходись в стані потерпілої, оскільки наслідки незаконних дій відповідача продовжують існувати для позивачки, тобто їх дія розтягнута у часі. У зв`язку з чим, позивачка втратила душевну рівновагу та стала дратівливою, внаслідок чого погіршилися сімейні стосунки з чоловіком. Тож, позивачка, вважає, що, оскільки неправомірними діями відповідача - органу держави, було порушене її фундаментальне право мирно володіти та користуватися пенсією (грошовими коштами, виплата яких гарантована державою кожному громадянину України, як грошове утримання на випадок непрацездатності), тобто порушене право людини, визначене Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, її моральні страждання, пов`язані з потерпанням від незаконних дій відповідача, мають бути відшкодовані, та заявляє, що достатнім розміром компенсації її моральних страждань є 3000,00 грн. Таким чином, враховуючи наявність протиправної поведінки відповідача, моральних страждань позивачки та причино-наслідкового зв`язку, між діями відповідача та погіршенням психічного стану позивачки, а також враховуючи вимоги ст.ст. 23, 1173 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана [PERSON] має бути компенсована позивачці за рахунок державного бюджету в сумі 3000,00 грн. Посилаючись на вказане, просить суд стягнути з місцевого бюджету Сумської міської об`єднаної територіальної громади на користь позивачки безпідставно отримані грошові кошти в сумі 10200,00 грн.; стягнути з Державного бюджету України на користь позивачки збитки в сумі 1345,30 грн. та моральну шкоду в сумі 3000,00 грн.; стягнути з [INFO] на користь позивачки судові витрати. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 12 квітня 2024 року позовну заяву залишено без руху, позивачці надано час для усунення недоліків. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 01 травня 2024 року відкрите провадження у вказаній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи з призначенням судового засідання на 21 червня 2024 року, о 10 год. 00 хв. Згідно розпорядження Зарічного районного суду м. Суми від 10 червня 2024 року та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями у зв`язку зі звільненням судді [PERSON] у відставку, вказана справа передана у провадження судді Сидоренко А.П. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 25 червня 2024 року справу прийнято в провадження судді Сидоренко А.П., призначено до судового розгляду на 17 вересня 2024 року, о 13 год. 00 хв. 17 вересня 2024 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 12 грудня 2024 року, 09 год. 00 хв. у зв`язку з клопотанням представника позивачки. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 12 грудня 2024 року залучено до участі у даній як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Державну казначейську службу України, [INFO] , Зарічний відділ\~державної виконавчої служби у місті Суми\~Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. 12 грудня 2024 року у зв`язку із залученням третіх осіб, протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 26 лютого 2025 року 11 год. 00 хв. 25 грудня 2024 року від представника Державної казначейської служби України надійшли письмові пояснення, в яких зазначає, що доказів неправомірності дій працівників [INFO] позивачем не надано. Крім того, позивачем не наведено обґрунтованих розрахунків, з яких вона виходить при визначенні моральної шкоди в розмірі 3 000,00 гривень. Зважаючи на викладене, просить суд відмовити позивачці у задоволенні позовних вимог (а.с.70-71). 27 січня 2025 року від представника [INFO] надійшов відзив на позов, які суд розцінює як письмові пояснення, в яких зазначає, що 17 липня 2023 року начальником [INFO] винесено постанову про накладення адміністративного стягнення відносно посадової особи ТОВ НВФ «Грейс-інжиніринг» [PERSON] , як відповідальної за ведення військового обліку на підприємстві за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП та накладено штраф у розмірі 5100 грн. 18 липня 2023 року на адресу ТОВ НВФ «Грейс-інжірінг» було направлено постанову про накладення адміністративного стягнення для виконання. Відповідно до ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України, за винятком штрафу, що стягується на місці вчинення правопорушення, якщо інше не встановлено законодавством України. У разі несплати штрафу на місці вчинення адміністративного правопорушення документ, що підтверджує його сплату, або його копія не пізніше трьох робочих днів після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, надсилається правопорушником до органу (посадовій особі), який виніс постанову про накладення цього штрафу. Статтею 308 КУпАП передбачено, у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. Отже, у разі несплати особою, яка притягається до адміністративної відповідальності стягнення у виді штрафу та не надання документів, що підтверджує його сплату до органу (посадової особи), який виніс постанову про накладення цього штрафу постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби. Станом на 29 січня 2024 року до [INFO] докази сплати штрафу згідно постанови начальника [INFO] від 17 липня 2023 року № 384 не надходили, тому у зв`язку з несплатою боржником штрафу у розмірі 5100 грн у добровільному порядку було направлено лист до Ковпаківського відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з проханням примусового виконання постанови про накладення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення та прийняти відповідне рішення. Виходячи з вищевикладеного, дії посадових осіб [INFO] були здійсненні у чіткій відповідності до вимог чинного законодавства. [INFO] будь-яких рішень (дій процесуального характеру) за результатами розгляду заяви [INFO] до Ковпаківського відділу державної виконавчої служби у м.Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції позивачки (вих.№ 6/453 від 29.01.2024) не приймалося. Зважаючи на викладене, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с. 85-88). В судовому засіданні позивачка позов підтримав, просила задовольнити в повному обсязі. Представник третьої особи Державної казначейської служби України заперечувала проти задоволення позову. Інші учасники\~справи в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи сповіщені судом належним чином. Суд, вислухавши учасників справи, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що постановою № 384 від 17 липня 2023 року на позивачку накладено штраф в розмірі 5100 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 210-1 КУпАП (а.с.15). З копії чеку від 21 серпня 2023 року вбачається, що [PERSON] сплачено штраф в сумі 5100,00 грн. (а.с.14). Постановою головного державного виконавця Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Бистрик О.М. від 29 лютого 2024 року відкрито виконавче провадження ВП № 74302229 на підставі постанови № 384 від 17 липня 2023 року [INFO] про стягнення з [PERSON] на користь держави штрафу в сумі 10200 грн. (а.с.30). 29 лютого 2024 року головним державним виконавцем Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Бистрик О.М. в рамках ВП № 74302229 винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, згідно якої для [PERSON] визначено розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у розмірі 325 грн. 30 коп. (а.с. 16), постанову про стягнення виконавчого збору, згідно якої з [PERSON] стягнуто виконавчий збір у розмірі 1020, 00 грн. (а.с.17), а також постанову про арешт коштів боржника (а.с.13). 05 березня 2024 року постановою головного державного виконавця Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Бистрик О.М. закінчено виконавче провадження ВП № 74302229, відкрите на підставі постанови № 384 від 17 липня 2023 року [INFO] . У постанові зазначено, що борг сплачено боржником в повному обсязі. Виконавчий збір та витрати на проведення виконавчих дій сплачено (а.с. 30). Згідно платіжної інструкції № 44004 від 05 березня 2024 року Зарічним відділом державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції здійснено стягнення з рахунку боржника [PERSON] штрафу у розмірі 10200, 00 грн за постановою № 384 від 17 липня 2023 року (а.с.21- зворот). Відповідно до платіжної інструкції № 44003 від 05 березня 2024 року Зарічним відділом державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції здійснено стягнення з рахунку боржника [PERSON] виконавчого збору у розмірі 1020,00 грн. ( а.с. 20- зворот). Згідно платіжної інструкції № 44093 від 05 березня 2024 року Зарічним відділом державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції здійснено стягнення з рахунку боржника [PERSON] 69, 00 грн. витрат виконавчого провадження (а.с.21). Згідно розпорядження № 74302229, грошові кошти у сім 11545,30 грн., що надійшли 04 березня 2024 року на рахунок з обліку депозитних сум при примусовому виконанні виконавчого документа № 384 виданого 17 липня 2023 року [INFO] про стягнення грошових коштів з [PERSON] , на підставі ст. 447 ЗУ «Про виконавче провадження» вирішено перерахувати на користь ГУК Сум.обл/Сумська МТГ/21081100 на ІВАN UA088999980313069106009018540 в Казначейство України (ЕАП), МФО 899998, код за ЄДРПОУ 37970404 суму штрафу 10200 грн, 00 грн., 69 грн. витрат виконавчого провадження та 256, 30 грн. витрат виконавчого провадження (а.с.22). Позивачкою надано суду копію свідоцтва про шлюб, з якого вбачається, що з 03 грудня 1988 року вона перебуває у шлюбі з [PERSON] (а.с.24), і вона і чоловік є пенсіонерами, що підтверджується копіями їх пенсійних посвідчень (а.с.18, 11- зворот), також позивачкою надана суду медична довідка на [PERSON] (а.с.23). Згідно з ч.\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен встановити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси особи, і залежно від встановленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або про відмову в їх задоволенні. Відповідно до ч.ч. 1, 3\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Частиною першою\~статті 48 ЦПК України\~визначено, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Відповідач - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та яка, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами. За результатами розгляду справи суд приймає рішення, в якому, серед іншого, робить висновок про задоволення позову чи відмову в задоволенні позову, вирішуючи питання про права та обов`язки сторін (позивача та відповідача). Згідно зі\~ст. 51 ЦПК України\~суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а в разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі в ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд починається спочатку. Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за цим позовом. Установлення цієї обставини є підставою для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Для визнання відповідача неналежним, крім названої обставини, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Визнати відповідача неналежним суд може тільки в тому випадку, коли можливо вказати на особу, що повинна виконати вимогу позивача, тобто належного відповідача. Статтею 175 ЦПК України\~встановлено, що, викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги. У постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц Велика Палата Верховного Суду зазначила, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному\~ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Разом з тим, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Водночас встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження. Верховний Суд у постанові від 28 жовтня 2020 року у справі № 761/23904/19 дійшов висновку, що визначення позивачем у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад. Відповідно до частини першої статті 170 ЦК України держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. Отже, належним відповідачем у цій справі є держава, яка бере участь у справі через відповідний орган (органи) державної влади. Такими органами у цій справі є Казначейська служба (яка відповідно до законодавства є органом, який здійснює списання коштів з державного бюджету) та орган, дії якого призвели до завдання позивачу шкоди. Вказаний правовий висновок висловлений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2018 року у справі № 910/23967/16, провадження № 12-110гс18. Відповідно до частини першої статті 47 ЦПК України\~здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи. Як вже зазначалось, згідно зі статтею 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.\~Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а\~також держава. За змістом наведених норм сторони це суб`єкти матеріально-правових відносин, які захищають свої інтереси і на яких поширюється законна сила судового рішення. Позивачем є особа, яка має право вимоги (кредитор), а відповідачем особа, яка повинна виконати зобов`язання (боржник). При цьому відповідач має бути такою юридичною чи фізичною особою, за рахунок якої можливо було б задовольнити позовні вимоги. В судовому порядку підлягають захисту порушене право й охоронювані законом інтереси саме від відповідача (аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 910/17792/17). Статтею 80 ЦК України визначено, що юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку.\~Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді. Філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій.\~Представництвом є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює представництво і захист інтересів юридичної особи.\~Філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення (частини першатретя статті 95 ЦК України). Відповідно до пункту 7 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 року № 154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя є юридичними особами публічного права, мають самостійний баланс, реєстраційні рахунки в органах Казначейства. Районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є відокремленими підрозділами відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя. З метою забезпечення виконання завдань та визначених функцій районних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у їх складі утворюються структурні підрозділи (відділи, відділення, групи, служби), які провадять діяльність відповідно до положення про структурний підрозділ районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, що затверджується керівником районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки. Положення про районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки затверджуються керівниками відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя. Територіальний центр комплектування та соціальної підтримки має печатку із зображенням Державного Герба України і своїм найменуванням. \~Аналіз наведеної правової норми свідчить, що районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є\~відокремленими підрозділами відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, а відтак не мають статусу юридичних осіб. З огляду на вказане, належним відповідачем у справі за вказаним позовом є держава в особі [INFO] . Під час судового розгляду позивачці та її представнику судом роз`яснялося право заявити відповідне клопотання щодо заміни належного відповідача або залучення його в якості співвідповідача, проте відповідних клопотань до суду не надходило. Висновки суду по суті вирішення спору про обґрунтованість або необґрунтованість позовних вимог мають бути зроблені за належного складу її учасників. Зважаючи на вищенаведене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог [PERSON] , оскільки вони заявлені до неналежного відповідача.

Outcome: dismissed