Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] у якому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання спільної малолітньої дитини і дружини до досягнення дитиною трьох років. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 03 червня 2022 року між нею, [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] , зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] ) та [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] , зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] ), був зареєстрований шлюб у Шевченківському відділі реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) за актовим записом N621, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 03.06.2022 р. Від шлюбу Позивач з Відповідачем мають малолітнього сина [PERSON] , який народився [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 25 червня 2022 року, серії [NUMBER] , виданого Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Дитина проживає разом з матір`ю. Відповідач після початку повномасштабного вторгнення росії в України підписав контракт з Збройними Силами України та після цього перестав спілкуватися з Позивачем та сином, не виходить на зв`язок. Позивач з Відповідачем не досягли жодних домовленостей щодо того, в який спосіб Відповідач буде виконувати свій матеріальний обов`язок перед дитиною, та, відповідно, який розмір аліментів сплачуватиме на її утримання. Окрім того, Позивач просить суд стягнути аліменти на утримання матері на час декретної відпустки (3 роки з дня народження дитини), у зв`язку з тим, що матеріальний стан Позивача не дає можливості в повному обсязі забезпечувати повноцінний і всебічний розвиток дитини. Позивачка вважає, що Відповідач може щомісячно сплачувати аліменти на утримання дітей без погіршення його матеріального стану. На підставі вищевказаного Позивач просила суд стягнути з [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] , зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] ) на її користь аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , який народився [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів, але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення цього позову і до досягнення ними повноліття, а також стягнути з [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] , зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] ) на її користь матеріальну допомогу у розмірі частини всіх видів його заробітку, починаючи з 10 травня 2022 року і до досягнення дитиною [PERSON] трьох років. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 травня 2023 року відкрито провадження по справі та призначено розгляд справ у порядку спрощеного провадження з викликом сторін. Відповідачем 05.06.2023 засобами електронного зв`язку було подано заяву про зупинення розгляду справи у зв`язку з тим, що Відповідач був призваний на військову службу до складу Збройних Сил України, відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію». Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 червня 2023 року провадження по справі було зупинено до закінчення військової служби відповідачем [PERSON] в складі Збройних Сил України. 06 лютого 2024 року на адресу суду надійшов лист від [INFO] про те, що Відповідач направлений для проходження військової служби до військової частини [NUMBER] . Згідно з розпорядженням керівника апарату Києво-Святошинського районного суду Київської області Распутньої Н.О, №932 від 13.09.2024 щодо повторного автоматичного розподілу справи №369/7034/23 та протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 13.09.2024 року у зв`язку з мобілізацією головуючого судді Дубас Т.В. вказану справу передано на розгляд судді Скрипник О.Г. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 вересня 2024 року прийнято до розгляду цивільну справу [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання матері і дитини; поновлено провадження у справі №369/7034/23. У судове засідання позивач не з`явилася, представник позивача просила розглядати справу без її участі, позов підтримала в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце судового засідання. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній докази, знаходить що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Згідно з вимогамист. 264\~ЦПК Українипід\~час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Суд, дослідивши матеріали справи‚ приходить до наступного висновку. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1ст. 16\~ЦК України). Відповідно до ч. 1ст. 13\~ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3ст. 12\~ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п. п. 1, 2, 3 ч. 1ст. 264\~ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1ст. 2\~ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено, що 03 червня 2022 року між позивачкою [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] , зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] ), та [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] , зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] ), був зареєстрований шлюб у Шевченківському відділі реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) за актовим записом N621, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 03.06.2022 р. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , який народився [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 25 червня 2022 року, серії [NUMBER] , виданого Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегільнального управління Міністерства юстиції (м. Київ), який проживає з позивачкою. Матеріальної допомоги на утримання дітей відповідач не надає. Положеннями ч. 2 ст. 51\~Конституції України закріплений\~конституційний обов`язок батьків утримувати своїх дітей. Відповідно до ст. 141\~Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 150\~СК України батьки\~зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно вимог ч. 1, 2 ст. 155\~СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. ч. 7, 10ст. 7\~СК України дитина\~має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установленихКонституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. За змістомст. 180\~СК України батьки\~зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зіст. 181\~СК України способи\~виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182\~СК України при\~визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Крім того, згідно ч. ч. 1, 2ст. 184\~СК України суд\~за заявою одержувача визначає, розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положеньст. 182\~СК України, так і положень ст. ст.\~183,184 СК України. Як роз`яснено в п. 17Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно дост. 8\~Закону України "Про охорону дитинства"\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. 1ст. 76\~ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1ст. 81\~ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд враховує вимоги ст. ст.\~182,183 СК України. Відповідач є працездатним, відповідно дост. 180\~СК України зобов`язаний\~утримувати свою дитину. Відповідно дост. 184\~СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлені обставини, що дають змогу для задоволення позову про стягнення аліментів. При цьому, суд зважає, що обов`язок з утримання дітей покладений на обох батьків. Відповідно дост. 191\~СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З огляду на зазначене, приймаючи до уваги розмір законодавчо встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги про стягнення аліментів та стягнути з [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] , зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] ) на користь [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] , зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] ) аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , який народився [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня звернення до суду до досягнення ним повноліття. Суд вважає, що саме такий розмір аліментів відповідає вимогам розумності та є співмірний витратам, які мають нести батьки на утримання дітей. Щодо стягнення аліментів на утримання матері до досягнення дитиною трьохрічного віку, суд зазначає наступне. Правовідносини, що виникли між сторонами щодо стягнення аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина, регулюються ст. ст.\~75,\~84 СК України. Згідно з ч. ч. 1, 2\~ст. 75 СК України\~дружина чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 2\~ст. 91 СК України, жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті\~84\~та статей\~86\~і\~88\~цього\~Кодексу. Особливим видом права жінки на утримання є її право на утримання чоловіком у разі проживання з нею їхньої дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу жінки та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Згідно зі\~ст. 84 СК України\~дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. У\~постанові Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"\~зазначено, що при вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу. У постанові Верховного Суду по справі N 750/9224/16-ц (провадження N 61-16837св18) від 13 червня 2018 року суд касаційної інстанції звернув увагу на те, що відповідно до ч.2,6 ст.84 СК України\~дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років і в разі розірвання шлюбу. Згідно з ч.4 ст. 84 СК України\~право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині - матері незалежно від цієї обставини. Відповідно до ч. 1\~ст. 80 СК України\~аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. При вирішенні питання про спроможність відповідача сплачувати аліменти на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач є особою працездатного віку, під час розгляду справи відповідачем не надано доказів в підтвердження того, що він не має можливості надавати таку допомогу дружині. Суд, вирішуючи питання про стягнення аліментів на утримання дружини керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно із становищем одержувача аліментів. З урахуванням встановленого, виходячи з принципу справедливості та розумності, та з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача, суд вважає за можливе задовольнити вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини та стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на її утримання у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача, починаючи з 10 травня 2022 року і до досягнення дитиною [PERSON] трьох років. Згідно з п. 1 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів на підставі п. 3 ч. 1\~ст. 5 Закону України "Про судовий збір", відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України\~судовий збір у розмірі 1073, 60 грн стягується з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved