Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-03 00:00:00

У грудні 2024 року позивач ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС" звернувся до суду з позовом до [PERSON] , у якому просив стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором № 10004353092 від 30.08.2021 року у розмірі 22 511,60 грн, судовий збір у розмірі 2 422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 30.08.2021 року за власного волевиявлення, із повним розумінням умов кредитування та усвідомленням рівня відповідальності, з використанням сервісу online-кредитування [PERSON] подав заявку на отримання кредиту №10004353092, яка знаходиться у власному кабінеті відповідача на офіційному веб - сайті ТОВ «ІНВЕСТ ФІНАНС» (далі - Кредитодавець), яка підписана одноразовим ідентифікатором. Таким чином, [PERSON] укладений договір про надання споживчого кредиту № 10004353092 від 30.08.2021 року з ТОВ «ІНВЕСТ ФІНАНС» та 30.08.2021 року йому перераховані кредитні кошти на банківську картку в сумі 6 000,00 грн. Відповідачем не виконані належним чином кредитні зобов`язання, внаслідок чого 05.09.2022 року, згідно умов договору факторингу №556/ФК-22, ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС» відступлено право вимоги за кредитним договором 10004353092 від 30.08.2021 року на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», а відповідно ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуто права вимоги до відповідача. ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС» змінено найменування та скорочене найменування на ТОВ «КОМПАНІ ІНВЕСТ ФІНАНС». Згідно договору факторингу сума боргу перед новим кредитором (ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС») є обґрунтованою та документально підтвердженою та становить 22 511,60 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту становить 6000,00 грн; заборгованість за відсотками становить 16511,60 грн; заборгованість за комісійними винагородами становить 0,00 грн; заборгованість за пенею становить 0,00 грн.Позивачем, який набув права грошової вимоги, на адресу відповідача, зазначену в кредитному договорі, направлено повідомлення про відступлення права вимоги від ТОВ «КОМПАНІ ІНВЕСТ ФІНАНС» до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», зазначивши інформацію про порядок погашення заборгованості по кредитному договору, позичальник не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому кредит в строки, передбачені кредитним договором. Процесуальні дії Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.12.2024 року визначено головуючого суддю Твердохліб Ю.О. (а.с. 72-73). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 13.12.2024 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с. 75). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 13.01.2025 року витребувано докази у справі (а.с. 80-81). Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не викликались. Положеннями ст. 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідачу надсилалася ухвала про відкриття провадження разом з позовною заявою та додатками до неї, які він отримав 06.01.2024 року, однак, у встановлений судом строк, не скористався своїм правом на подання відзиву, жодних заяв з процесуальних питань до суду не надходили (а.с. 83). Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Вивчивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суддя приходить до наступного. Фактичні обставини справи З матеріалів справи встановлено, що 08.06.2021 року між [PERSON] та ТОВ «ІНВЕСТ ФІНАНС» укладено договір кредитної лінії № 28918 (а.с. 35-40). Згідно п. 1.6 договору орієнтовна реальна процентна ставка на дату укладання цього договору складає 4742,93% річних, процентна ставка 1,14 % день. 30.08.2021 року [PERSON] та ТОВ «ІНВЕСТ ФІНАНС» підписано спеціальні умови № 10004353092 до договору кредитної лінії № 28918 від 08.06.2021 року. Згідно п. 1.1. Спеціальних умов кредитодавець надає позичальникові кредит на наступних умовах: сума кредиту - 6000,00 грн, первинний строк кредиту - 30 календарних днів, процентна стака - 1,14 відсотків день, базова процентна ставка - 2,14 відсотків в день (а.с. 32-35). 30.08.2021 року 15.10.2021 року, 29.10.2021 року, 15.11.2021 року між [PERSON] та ТОВ «ІНВЕСТ ФІНАНС» укладено додаткову угоду про зміну умов договору №10004353092 від 30.08.2021 року (а.с. 41, 42, 43, 44-45). 05.09.2022 року укладено договор факторингу №556/ФК-22, згідно якого «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС» відступлено право вимоги за кредитним договором № 10004353092 від 30.08.2021 року на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» (а.с. 46-50, 20). Згідно листа АТ "ПУМБ", долученого до матеріалів справи №КНО-/55 від 02.08.2024 року АТ "ПУМБ" підтверджує зарахування коштів згідно додатку до цього листа, а саме 30.08.2021 року на картку [NUMBER] на суму 6000,00 грн (а.с. 52-53). Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №10004353092 від 30.08.2021 року вбачається, що станом на 25.02.2022 року заборгованість становить 22511,60 грн (а.с. 28). Мотиви, з яких виходить суд при розгляді цієї справи та застосовані ним норми права Частиною 1 ст. 633 ЦК України визначено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець. Відповідно до ч. 2 ст. 628 ЦК України сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Відповідно до 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Згідно положень ст. 1069 ЦК України якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Так, згідно положень ст. 1046 цього Кодексу договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Таким чином, з огляду на предмет спору та обставини, на які посилається ТОВ «Діджи Фінанс», останнє було зобов`язане надати суду докази на підтвердження укладення між ТОВ «ФК «Інвест Фінанас» та [PERSON] договору про надання споживчого кредиту №10004353092 від 30.08.2021 року, надання [PERSON] кредиту у відповідності до умов договору, наявності заборгованості та докази на підтвердження переуступки на його користь прав вимоги за таким договором у відповідному розмірі. За умовами договору про надання споживчого кредиту №10004353092 від 30.08.2021 року, сторонами передбачено надання кредиту на умовах строковості, зворотності, платності для власних потреб, не пов`язаних з підприємницькою діяльністю, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Згідно правової позиції, яка була висловлена у постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 у справі № 161/16891-15 про стягнення заборгованості за кредитним договором (провадження № 61-517св18), банк зобов`язаний доводити отримання позичальником грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір за допомогою первинних документів, оформлених відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до п. 62 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Разом з тим, ТОВ «Діджи Фінанс» не надало суду належних і допустимих доказів на підтвердження надання [PERSON] кредиту, в тому числі і шляхом перерахування відповідної суми коштів на його картковий рахунок, зокрема, платіжного доручення, меморіального ордеру, тощо. Також ТОВ «Діджи Фінанс» не надано виписки з особового рахунку по кредитному договору. Наданий ТОВ «Діджи Фінанс» розрахунок заборгованості, який був складений позивачем, не є належним та допустимим доказом надання відповідачу кредиту та наявності заборгованості за цим договором. Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на положення ст.ст. 12, 13 ЦПК України, саме позивач має визначитися із обсягом доказів, на яких він ґрунтує свої вимоги, та надати суду відповідні докази. При цьому слід врахувати, що ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» є фінансовою компанією та має бути обізнаним щодо того якими саме доказами мають бути підтверджені обставини надання кредиту, наявності заборгованості та передання права вимоги. Відповідно, ризики ненадання таких доказів мають бути покладені саме на ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС». До позовної заяви позивачем надано лист АТ "ПУМБ" №КНО-/55 від 02.08.2024 року (а.с.46), яким АТ "ПУМБ" підтверджує зарахування коштів згідно даних до листа, однак, витяг з додатку до листа, сформований 26.11.2024 року представником ТОВ "Компанія Інвест Фінанс", а не представником АТ "ПУМБ", зі змісту вказаного листа не вбачається, що картковий рахунок № [NUMBER] належить [PERSON] , а кошти переведені за умовами договору про надання споживчого кредиту №10004353092 від 30.08.2021 року. Зокрема, Верховний Суд у своїй постанові від 27.03.2020 року по справі №703/3063/18 дійшов висновку, що у зв`язку з ненаданням банком доказів видачі кредитної картки та розміру кредиту, суд позбавлений можливості перевірити розмір нарахованих суми боргу, процентів та штрафних санкцій відповідачу. Наданий ТОВ «Діджи Фінанс» розрахунок кредитної заборгованості не є безспірним доказом існування між сторонами договірних відносин та розміру боргу, оскільки позивачем не доведено укладання кредитного договору. Враховуючи викладене суд дійшов висновку, що будь-яких належних та допустимих доказів фактичної видачі кредиту відповідачу матеріали справи не містять. Таким чином, суд, встановивши фактичні обставини справи, що мають істотне значення для її вирішення, дослідивши надані докази у їх сукупності, дійшов висновку про недоведеність і необґрунтованість заявлених позовних вимог, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, яким обґрунтовував свої вимоги, що є його процесуальним обов`язком. З огляду на наведене у задоволенні позову необхідно відмовити. Розподіл судових витрат Враховуючи, що у задоволенні позовних вимог відмовлено, витрати зі сплати судового збору, а так само на професійну правничу допомогу належить віднести на рахунок позивача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed