Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-03 00:00:00

24 вересня 2024 року представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал» - Сироватка Соломія Василівна, через систему «Електронний суд», звернулася до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] про стягнення суми заборгованості за кредитним договором. Позовна заява мотивована тим, що 10 серпня 2021 року між Акціонерним товариством «Укрсиббанк» та [PERSON] укладено Договір про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку № 97989637000, відповідно умов якого відповідачу було надано споживчий кредит у розмірі 57214.80 грн., а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплачувати плату за користування кредитом відповідно до умов цього Договору та Правил. Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначеними умовами Договору. У зв`язку з відсутністю здійснення платежів на виконання умов Договору у відповідача утворилася заборгованість за вищезазначеним договором. 16.04.2024 року АТ «Укрсиббанк» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит Капітал», уклали Договір факторингу № 267, згідно умов якого, ТОВ «ФК «Кредит Капітал» набуло статусу Нового Кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками АТ «Укрсиббанк», включно і до [PERSON] за кредитним договором № 97989637000 від 10.08.2021 року. Сума заборгованості на даний час відповідачем не сплачена, та становить 47829.00 грн., яка складається з суми заборгованості за тілом кредиту в розмірі 19022.60 грн., суми заборгованості за відсотками в розмірі 0.00 грн., суми заборгованості за комісією в розмірі 28806.40 грн., тому позивач вимушений звернутися із даним позовом до суду з метою захисту та поновлення порушених прав, а саме повернення кредитних коштів, відсотків та штрафів у зв`язку із неналежним виконанням позичальником зобов`язання за кредитним договором. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 25 вересня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження, передбаченого статтями 274 279 ЦПК України. В судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином у встановленому законом порядку. Разом з тим, 21.11.2024 року та 31.01.2025 року, через систему «Електронний суд», на адресу суду надійшли клопотання представника позивача про розгляд даної справи у відсутності представника ТОВ «ФК «Кредит Капітал», позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином у встановленому законом порядку відповідно до вимог статті 128 ЦПК України. Причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності та відзив на позовну заяву суду не надав. Разом з тим, поштове рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення повернулося на адресу Дзержинського районного суду м. Харкова з відміткою від 18.10.2024 року «адресат відсутній за вказаною адресою». При цьому про зміну місця проживання відповідач [PERSON] суд не повідомляв. Дані щодо будь-якої іншої адреси місця проживання, в матеріалах справи також відсутні. Довідка поштового відправлення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку з «адресат відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду справи. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. Відповіднодо пункту 3 частини восьмої статті 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Зазначене узгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постановах: від 09 серпня 2019 року у справі № 906/142/18, провадження № 12-109гс19; від 12 грудня 2018 року у справі № 752/11896/17, провадження № 14-507цс18, та постанові Верховного Суду від 10 травня 2023 року у справі № 755/17944/18 (провадження № 61-185св23). Згідно частини 5 статті 128 ЦПК України, судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно. Відповідач, місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи (частина одинадцята статті 128 ЦПК України). Таким чином, відповідач про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином відповідно до вимог статті 128 ЦПК України. Відповідачем у встановлений частиною сьомою статті 178\~ЦПК України строк не подано до суду відзив на позовну заяву, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено частиною восьмою статті 178 ЦПК України. Відповідно до вимог статті 131\~ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. Відповідно до частини четвертої статті 223\~ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно частини першої статті 280\~ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу (частина перша статті 281 ЦПК України). Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, повідомлений належним чином про дату, час і місце розгляду справи відповідач в судове засідання не з`явився, відзив на позовну заяву не подав, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача, та, зі згоди позивача, на підставі ухвали суду, провести заочний розгляд справи. Відповідно до частини другої статті 247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, як кожен окремо так і у їх сукупності, суд доходить таких висновків: Відповідно до ч 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. У відповідності до ст. ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (стаття 76 ЦПК України). Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 10 серпня 2021 року між Акціонерним товариством «Укрсиббанк», та [PERSON] , укладено договір про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку № 97989637000, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит в розмірі 57214.80 грн., а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплачувати плату за користування кредитом відповідно до умов цього договору та Правил (договірних умовах) споживчого кредитування позичальників АТ «Укрсиббанк». Пунктом 1.1. Договору про надання споживчого кредиту передбачено, що підписуючи цей договір позичальник погоджується з викладеними у Правилах (договірних умовах) споживчого кредитування позичальників АТ «Укрсиббанк» з можливістю відкриття і розрахунково-касового обслуговування карткових рахунків, які розміщені для ознайомлення на сайті www.my.ukrsibbank.com\~та на інформаційних стендах у приміщеннях установ банку і оприлюднені у газеті Урядовий кур`єр 105 від 09.06.2017 року (із усіма змінами та доповненнями). Відповідно до п. 3.1. Договору про надання споживчого кредиту, сума кредиту за договором становить 57214.80 грн. Кредит надається позичальнику для особистих потреб, а саме: в сумі 56364.80 грн. - на придбання товару, шляхом оплати банком з позичкового рахунку позичальника платіжних документів ТОВ «Цетехно», ідентифікаційний код юридичної особи/ідентифікаційний номер за ДРФО 43058939, на рахунок отримувача 1 № [NUMBER] , відкритий в АТ Айбокс Банк; в сумі 800.00 грн. на оплату страхового платежу відповідно умов Договору добровільного страхування позичальника, укладеного 10.08.2021 року з ПрАТ «СК «Уніполіс»; в сумі 50.00 грн. на оплату щомісячної комісії за надання довідок про стан розрахунків за кредитними зобов`язаннями за Договором (довідки надаються банком у вигляді текстових смс-повідомлень, що направляються на номер телефону позичальника), шляхом зарахування на рахунок банку суми комісії за надання довідки про стан розрахунків за кредитними зобов`язаннями з позичкового рахунку позичальника (п. 3.3. Договору про надання споживчого кредиту). Згідно із п. 3.4. Договору про надання споживчого кредиту, ціна товару товару складає 81364.80 грн. Розмір платежу за товар, що сплачується позичальником за рахунок власних коштів, складає 25000.00 грн. Відповідно до п. 3.9. Договору про надання споживчого кредиту, процентна ставка за Договором встановлюється у розмірі 0.00001 % річних. Пунктом 3.6. Договору про надання споживчого кредиту передбачено, що позичальник зобов`язується повертати кредит, плату за кредит, інші платежі шляхом внесення платежів, відповідно до Графіку платежів, що викладений (Додаток № 1 до цього Договору, що є його невід`ємною частиною), але в будь якому випадку кредит повинен бути повернений не пізніше 10.08.2023 року, при цьому згідно умов Договору може бути встановлено інший термін повернення кредиту. Позичальник має право достроково погашати кредит в порядку, передбаченому Правилами. Розмір ануїтетного платежу становить 2434.00 грн. з моменту укладення Договору до 10.05.2022 року. З 11.05.2022 року розмір ануїтетного платежу становить 3979.00 грн. Розмір першого ануїтетного платежу може відрізнятись від розміру наступних платежів, розмір останнього ануїтетного платежу може відрізнятись від розміру попередніх платежів (п. 3.7. Договору про надання споживчого кредиту). Відповідно до п. 3.8. Договору про надання споживчого кредиту, ануїтетний платіж повинен сплачуватись щомісячно до 10 числа (включно) згідно Графіку платежів (Додаток № 1 до Договору). Повернення кредиту, плати за кредит, інших платежів здійснюється у відповідності з Правилами на рахунок банку або на умовах договірного списання передбаченого цим договором та Умовами. Згідно виписки за картковим рахунком відкритим на ім`я [PERSON] останньому 10.08.2021 року було надано кредит у розмірі 56414.80 грн. На адресу [PERSON] позивачем направлено досудову вимогу Вих. № С436 від 18.09.2024 року про погашення заборгованості за укладеним договором про надання споживчого кредиту № 97989637000 від 10.08.2021 року. Підписавши Договір про надання споживчого кредиту № 97989637000 від 10.08.2021 року сторони договору погодили всі істотні умови договору, а проставлення споживачем [PERSON] свого підпису в вищезазначеному договорі свідчить про його згоду з усіма викладеними в ньому умовами. АТ «Укрсиббанк» свої зобов`язання перед відповідачем виконав, перерахував на рахунок останнього кредитні кошти у визначеному договором про надання споживчого кредиту розмірі, а відповідачем прийняті на себе зобов`язання за договором не виконано в повному обсязі та припинено повернення наданого йому кредиту та погашення заборгованості перед банком. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором про надання споживчого кредиту утворилася заборгованість, яка згідно розрахунку заборгованості становить 47829.00 грн., та складається з: 19022.60 грн. - заборгованості за тілом кредиту, 0.00 грн. заборгованості за відсотками, 28806.40 грн. заборгованості за комісією. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог Закону. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Визначення поняття зобов`язання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Таке визначення розкриває сутність зобов`язання як правового зв`язку між двома суб`єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов`язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов`язання надано право, що кореспондує обов`язку першої. Обов`язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов`язання (ст. 510 ЦК України). В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. 16 квітня 2024 року між АТ «Укрсиббанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» укладено договір факторингу № 267 у відповідності до умов якого АТ «Укрсиббанк» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» приймає належні АТ «Укрсиббанк» Права Вимоги до Боржників, вказаних у Реєстрі боржників. Згідно пункту 4.1 Договору факторингу, право власності на права вимоги вважається таким, що перейшло від клієнта фактору та право вимагати від боржників виконання всіх зобов`язань в межах відступлених прав вимог у фактора виникає з моменту підписання акту приймання-передачі права вимоги. Сторони домовились, що сума фінансування, що надається фактором клієнту під відступлення права вимоги складає 3.5 % від суми прав вимоги визначеної в реєстрі боржників (п. 3.1 Договору факторингу). ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» на виконання умов п. 3.1 договору факторингу в рахунок плати за право грошової вимоги перераховано на рахунок АТ «Укрсиббанк» суму фінансування, що підтверджується платіжною інструкцією № 1246 від 16.04.2024 року. Відповідно до витягу Реєстру боржників до договору факторингу № 267 від 16.04.2024 року ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за договором про надання споживчого кредиту № 97989637000 від 10.08.2021 року, укладеним між АТ «Укрсиббанк» та [PERSON] в сумі 47829.00 грн., яка складається з 19022.60 грн. - заборгованості за тілом кредиту, 0.00 грн. заборгованості за відсотками, 28806.40 грн. заборгованості за комісією. За правилами статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). На підставі статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно із статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Позивач зазначає, що всупереч умовам укладеного договору, не зважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній платежі для погашення кредитної заборгованості не здійснював ні на рахунок позивача, ні на рахунок попереднього кредитора. Вищенаведеним доказам, суд надав належну оцінку, позивачем доведено факт отримання [PERSON] кредитних коштів та наявності у нього заборгованості. Розмір відсоткової ставки був визначений при укладенні договору та погоджений відповідачем, також попередньо обумовлювався в заяві - анкеті та паспорті споживчого кредиту. Оскільки фактично отримані та використані відповідачем кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, суд дійшов до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором про надання споживчого кредиту. Крім того, пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до частини 1 статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Як передбачено частиною 1 статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Статтею 1078 ЦК України визначено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Як передбачено частиною 1 статті 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Грошова вимога, право якої відступається, є дійсною, якщо клієнт має право відступити право грошової вимоги і в момент відступлення цієї вимоги йому не були відомі обставини, внаслідок яких боржник має право не виконувати вимогу. Клієнт не відповідає за невиконання або неналежне виконання боржником грошової вимоги, право якої відступається і яка пред`явлена до виконання фактором, якщо інше не встановлено договором факторингу. Таким чином, право вимоги за договором про надання споживчого кредиту № 97989637000 від 10.08.2021 року, який укладено [PERSON] із первісним кредитором, перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал». Враховуючи вищевикладене, оскільки відповідач належним чином не виконував взяті на себе зобов`язання за договором про надання споживчого кредиту щодо повернення кредиту та відсотків за його користування, внаслідок чого утворилась заборгованість у загальній сумі 47829.00 грн., суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача вказану загальну суму заборгованості. При цьому суд зазначає, що судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін. У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі. Положеннями ст. 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідач доказів щодо часткового чи повного погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту суду не надав, не спростував документально нарахований позивачем розмір заборгованості та складений позивачем розрахунок, та суд приймає його як належний та допустимий доказ, при цьому, умови договору про надання споживчого кредиту не виконав належним способом у встановлений договором строк. Враховуючи факт невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу позовних вимог знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд ухвалює рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Згідно з частинами першою та другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При поданні позовної заяви позивачем сплачений судовий збір в сумі 2422 грн. 40 коп, що документально підтверджено платіжною інструкцією № 5686 від 13 вересня 2024 року. Оскільки позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» підлягають задоволенню, то відповідно до пункту 1 частини 2 статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 2422 грн. 40 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved