Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . На обґрунтування позову покликається на те, що 24 вересня 2009 він та [PERSON] уклали шлюб та стали проживати за адресою: [ADDRESS] . За час спільного подружнього життя у них народилася донька [PERSON] , [INFO] . Спочатку вони жили добре, однак орієнтовно через півроку, у них почались конфлікти, відповідачка періодично не ночувала вдома, залишала доньку на чужих людей, вела аморальний спосіб життя. У серпні 2011 року відповідачка завела їх доньку у дитячий садок та зникла. Лише згодом він дізнався, що вона виїхала за межі України. Якийсь час він ще сподівався, що відповідачка повернеться та вони проживатимуть однією сім`єю. Однак з часом зрозумів, що [PERSON] не повернеться, а вони з донькою залишились удвох. Тоді він подав до Яворівського районного суду Львівської області позовну заяву про розірвання шлюбу та 10 січня 2012 року, шлюб між ними було розірвано. У зв`язку зі зникненням дружини він також звертався до Яворівського РВ ГУ МВС України у Львівській області. З часу народження [PERSON] , [PERSON] не приділяла належної уваги доньці, не проявляла турботи та не здійснювала опіки, яку мала б здійснювати мама. Коли [PERSON] виповнилось два роки і два місяці відповідачка покинула сім`ю, з донькою взагалі не спілкувалась та не цікавилась дитиною. Враховуючи, що [PERSON] не брала жодної участі у вихованні [PERSON] , не піклувалась про доньку, не цікавилась фізичним, розумовим та психічним станом дитини, її розвитком та загалом життям, у січні 2012 року він звернувся до Яворівської районної державної адміністрації Львівської області щодо надання висновку про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно малолітньої доньки [PERSON] 27 січня 2012 року Яворівська районна державна адміністрація Львівської області, як орган опіки та піклування, надала висновок №18 про позбавлення материнських прав [PERSON] відносно малолітньої дочки [PERSON] 16 лютого 2012 він звернувся з позовною заявою до Яворівського районного суду Львівської області про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON] . Під час розгляду справи в суді він дізнався, що 19 квітня 2012 року Яворівська районна державна адміністрація Львівської області, як орган опіки та піклування, не маючи на це жодних підстав, без обґрунтованих та належних доказів, не обстеживши та не вивчивши умов проживання дитини, ґрунтуючись лише на словах [PERSON] , копії сторінки закордонного паспорта та двох копій документів про начебто переказ коштів, з яких не можна зробити жодних висновків, скасувала висновок №18 від 27 січня 2012 року комісії з питань захисту прав дитини. У судові засідання [PERSON] не з`являлась. 21 грудня 2012 року Яворівський районний суд Львівської області ухвалив заочне рішення про позбавлення [PERSON] материнських прав відносно дитини - [PERSON] . 24 лютого 2014 року [PERSON] звернулася з заявою до Яворівської районної державної адміністрації Львівської області про визначення порядку участі у вихованні дочки - [PERSON] . У заяві відповідачка вказала, що нібито дуже прагне спілкуватись з донькою, а він у цьому перешкоджає. 01 квітня 2014 року Яворівська районна державна адміністрація Львівської області, не зважаючи на існування рішення Яворівського районного суду Львівської області від 21 грудня 2012 року про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON] , надала розпорядження №122/6-14 «Про встановлення порядку побачень з малолітньою дитиною». 22 травня 2014 року Яворівська районна державна адміністрація Львівської області надала розпорядження №181/6-14 «Про визнання таким, що втратило чинність, розпорядження голови Яворівської районної державної адміністрації від 01 квітня 2014 р. №122/6-14». 17 червня 2014 року відповідачка звернулася до Яворівського районного суду Львівської області з заявою про перегляд заочного рішення. 03 листопада 2014 року Яворівська районна державна адміністрація Львівської області надала висновок №3038/16 щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітньої дитини [PERSON] , у якому зазначила, що на даний час позбавлення батьківських прав є недоцільним та передчасним. 02 грудня 2014 року Яворівський районний суд Львівської області ухвалив рішення про відмову у задоволенні мого позову про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] . Він не оскаржував зазначеного рішення суду, оскільки сподівався, що відповідачка й справді почне належним чином виконувати батьківські обов`язки, почне цікавитись життям доньки, її здоров`ям, проводитиме з [PERSON] час, цікавитиметься навчанням, дозвіллям дитини, надіявся, що у дитини з`явиться мама. Проте, на жаль, цього не сталось. За весь час з серпня 2011 року і до сьогодні, тобто, майже за 13 (тринадцять) років відповідачка в сукупності бачилась з дитиною кілька разів, кілька разів розмовляла з донькою по телефону і два тижні за цей період часу [PERSON] жила з мамою. І навіть за цей дуже незначний період часу [PERSON] , не зважаючи, на природнє та щире бажання дитини бачитись та спілкуватись з нею, змогла вкотре образити дитину та відштовхнути від себе. 07 лютого 2022 року він звернувся до Яворівського районного суду Львівської області з заявою про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] , на його користь аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] та 16 лютого 2022 року Яворівський районний суд Львівської області видав судовий наказ у справі №944/528/22. Проте, цей судовий наказ він так і не подав у виконавчу службу на виконання. З серпня 2011 року фактично він самостійно здійснював догляд за донькою, а також йому допомагала його мама. Станом на сьогодні вони з донькою зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Оскільки з серпня 2023 року він проходить військову службу за призовом під час мобілізації, то [PERSON] проживає з бабусею - [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , Де проживає відповідач з серпня 2011 року, йому невідомо. До доньки відповідачка не приходить, не телефонує, емоційний контакт між мамою та донькою втрачений. Він ніколи не заперечував та не перешкоджав відповідачці бачитись з донькою, брати участь у вихованні [PERSON] . [PERSON] протягом останніх тринадцяти років взагалі не бере участі у вихованні [PERSON] , не піклується про її фізичний, духовний, моральний та інтелектуальний розвиток, не цікавиться розвитком доньки, її здоров`ям, успіхами, матеріально не утримує. Відповідачка з серпня 2011 року не підтримує будь-яких стосунків з донькою, не відвідує [PERSON] у школі, на гуртках. Між мамою та донькою не існує жодного емоційного зв`язку. Таким чином [PERSON] самоусунулася від виховання доньки, самостійно ухиляється від виконання батьківських обов`язків з дня народженні до сьогодні. Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 01 липня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 12 серпня 2024 року замінено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Яворівську районну державну адміністрацію Львівської області на Виконавчий комітет Новояворівської міської ради Яворівського району Львівської області, як орган опіки та піклування. Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 18 грудня 2024 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. Учасники справи у судове засідання не прибули, про дату час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Представник позивача адвокат Левик С.А. подала заяву про розгляд справи у її відсутності та відсутності її довірителя, позовні вимоги про позбавлення батьківських прав підтримує та просить їх задовольнити, щодо ухвалення заочного рішення сторона позивача не заперечує. Відповідач [PERSON] про розгляд справи повідомлялася належним чином, а саме шляхом направлення судових повісток за адресою місця її реєстрації, а також шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Про причини неявки суд не повідомила, своїх заперечень та відзиву на позов не подала. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Виконавчого комітету Новояворівської міської ради Львівської області подав заяву про розгляд справи за відсутності представника третьої особи, що задоволення позовних вимог не заперечує. Зважаючи на викладене вище, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи. Відповідно до ч. 11 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Відповідно до ч. 1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце проведення судового засідання, однак у таке без поважних причин не з`явився, не повідомив причини неявки, не подав відзиву, а також представник позивача не заперечує проти заочного вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про можливість вирішення справи на підставі наявних у ній доказів з постановленням заочного рішення. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України у зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи. Частиною 4 ст. 268 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. У ч. 5 ст. 268 Цивільного процесуального кодексу України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 26 лютого 2025 року, є дата складення повного судового рішення 06 березня 2025 року. Оцінивши доводи позивача, третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, зважаючи на таке. Як встановив суд, [PERSON] народилася [INFO] , в графі батьки вказано: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 24 червня 2009 року Новояворівською міською радою Яворівського району Львівської області. Рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 10 січня 2012 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Також судом встановлено, що заочним рішенням Яворівського районного суду від 21 грудня 2012 року [PERSON] , було позбавлено материнських прав відносно дитини - [PERSON] , [INFO] . Дане заочне рішення було переглянуте та рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 02 грудня 2014 року в позові [PERSON] до [PERSON] , третя особа - орган опіки та піклування при Яворівській районній державній адміністрації Львівської області про позбавлення батьківських прав, було відмовлено. Підставою відмов в позові було те, що суд встановив, що відповідач не ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Сторони після розлучення не можуть поділити дитини між собою. Позивач не надає можливості спілкуватися матері з дитиною, що не може відповідати інтересам дитини, яка, як переконаний суд, прагне бути з своєю рідною мамою. Дане рішення не оскаржувалось та набрало законної сили. Як встановив суд, [PERSON] проходить військову службу за призовом під час мобілізації у військовій частині [NUMBER] Державної прикордонної служби України, що підтверджується довідкою Військової частини [NUMBER] №12/2804 від 05 вересня 2023 року. [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Реєстру територіальної громади №2024/003395308 від 05 квітня 2024 року. Водночас, відповідно до акту обстеження проживання в житловому будинку [ADDRESS] , в даному будинку зареєстровані [PERSON] та [PERSON] , але з ними разом фактично проживає без реєстрації внучка [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована по [ADDRESS] . Відповідно до інформації, наданої лікарем-педіатром КНП «Новояворівська лікарня імені Юрія Липи» НМР [PERSON] від 23 лютого 2024 року, з однорічного віку [PERSON] , батько [PERSON] , звертався за медичною допомогою. Звертання відбувалося як з приводу захворювання, так і профілактичних оглядів. Медичні призначення виконувалися ретельно, в інтересах здоров`я дитини. Профілактичні обстеження та огляди проходили у визначені терміни. З матір`ю, [PERSON] , не знайома і під час оглядів, як удома, так і в медичному закладі, не спілкувалася. Часто з дитиною були присутні дідусь і бабуся зі сторони батька. Відповідно до письмової інформації, наданої директором Новояворівського закладу дошкільної освіти №7 НМР, за період перебування доньки в дитячому садку, батько [PERSON] приводив та забирав [PERSON] з садка, цікавився її успіхами, досягненнями, відвідував батьківські збори, дитячі свята, розваги, оплачував кошти за відвідування [PERSON] закладу. Мати [PERSON] за період перебування доньки в дитячому садку не приводила, не забирала [PERSON] з садка, не цікавилася її успіхами, досягненнями, не відвідувала батьківські збори, дитячі свята, розваги, не оплачувала кошти за відвідування [PERSON] закладу Згідно з характеристикою, наданою директором Новояворівської початкової школи від 26 лютого 2024 року, батько [PERSON] , [PERSON] , за період навчання доньки у школі приводив та забирав [PERSON] з школи, цікавився її успіхами, досягненнями, відвідував батьківські збори, брав активну участь у житті класу, організовував правильне проведення вільного часу, забезпечував високий рівень навчання дитини. Вихованням дівчинки займався тато. Допомагав виконувати домашнє завдання. Дитина завжди чиста та охайна. Батько завжди піклувався про свою дитину. Мати [PERSON] , [PERSON] , не брала активну участь у житті класу, не допомагала в організації позакласних заходів. З класним керівником на зв`язок не виходила, не відвідувала батьківських зборів, не відвідувала навчальних екскурсій, не цікавилась життям дитини. Із дитиною не спілкувалась, з сім`єю не проживала. У вихованні [PERSON] участь не брала. Відповідно до характеристики, наданої Новояворівським закладом загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів №1 [PERSON] навчається у Новояворівській ЗОШ І-ІІІ ступенів №1 школі з п`ятого класу. За роки навчання зарекомендувала себе як старанна і дисциплінована учениця. Володіє навчальним матеріалом на високому та достатньому рівні навчальних досягнень. Має хорошу пам`ять. Гарно і швидко запам`ятовує навчальний матеріал. Учениця має добрий загальний розвиток. Виявляє логічне мислення. Має здібності до вивчення предметів гуманітарного циклу. На уроках уважна, але не завжди активна. Старанно виконує домашні завдання та допомагає однокласникам. Характеризується організованістю, пунктуальністю, дотриманням правил, працелюбністю, доброзичливістю. Охайна. Дисциплінована. Скромна. Життєрадісна. Вихована, проста, привітна. У характері виявляється глибоке почуття гуманізму. З поваго. Ставиться до товаришів та старших за себе. Стабільна у своїх інтересах. Має вузьке коло друзів, хоча комунікабельна. Контактна з навколишніми людьми. Батько [PERSON] за період перебування доньки в навчальному закладі бере активну участь у шкільному житті дитини, спілкується з педагогами, які навчають доньку, цікавиться шкільним життям дитини, відвідує батьківські збори та бере активну участь у вирішенні класних та позакласних питань. Мати [PERSON] контакту зі школою, де вчиться дитина, не підтримує, із вчителями не спілкується та не цікавиться досягненнями доньки (оригінал характеристики надається). Як вбачається з довідки лікаря-стоматолога [PERSON] , від 29 лютого 2024 року, [PERSON] , [INFO] , спостерігається у стоматологічній клініці з серпня 2018 року. Батько [PERSON] , [PERSON] , стежить за стоматологічним здоров`ям своєї доньки. Стоматолог підтверджує своєчасні звернення як за консультативно-лікувальною допомогою, так і з метою профілактичних оглядів ротової порожнини в [PERSON]. Зауважень щодо недотримання лікарських рекомендацій та призначень з боку батька та дитини за роки ведення стоматологічного спостереження немає. Під час візитів [PERSON] до стоматолога присутнім був батько або бабуся з боку батька. [PERSON] за час спостереження дитини у нашій клініці я не бачила жодного разу, стоматологічним здоров`ям доньки мама не цікавилась, оплату послуг не здійснювала. Оплату послуг за надані стоматологічні послуги [PERSON] , [INFO], здійснює батько дитини [PERSON] . Згідно з інформацією, наданою викладачем по класу бандури Новояворівської дитячої школи мистецтв [PERSON] від 22 лютого 2024 року, у період з 2018 року і до сьогодні батько [PERSON] приводив та забирав [PERSON] з занять, цікавився навчанням [PERSON] , її досягненнями та успіхами, відвідував батьківські збори, супроводжував дитину під час виступів та концертів, оплачував навчання доньки. Мати [PERSON] у період з 2018 року і до сьогодні не приводила та не забирала доньку з занять, не цікавилася навчанням [PERSON] , її досягненнями та успіхами, не відвідувала батьківські збори, не супроводжувала дитину під час виступів та концертів, не оплачувала навчання доньки. Відповідно до інформації, наданої викладачем по класу фортепіано Новояворівської дитячої школи мистецтв, [PERSON] , від 26 лютого 2024 року у період з 2016 року і до сьогодні батько [PERSON] приводив та забирав [PERSON] з занять, цікавився навчанням [PERSON] , її досягненнями та успіхами, відвідував батьківські збори, супроводжував дитину під час виступів та концертів, оплачував навчання доньки. Мати [PERSON] у період з 2018 року і до сьогодні не приводила та не забирала доньку з занять, не цікавилася навчанням [PERSON] , її досягненнями та успіхами, не відвідувала батьківські збори, не супроводжувала дитину під час виступів та концертів, не оплачувала навчання доньки. Згідно з інформацією, наданою співробітником Храму Преподобної Параскви та Св. Муч . Назарія о. [PERSON] від 24 лютого 2024 року, [PERSON] бере активну участь у житті парафіяльної спільноти, веде практикуюче християнське життя. Дівчинка належить до « Фанного Братства », тримає у храмі хоругви (фани) під час Святої Літургії , бере участь у святкових виступах та концертах. [PERSON] долучається до різних просвітницьких ініціатив, які відбуваються у межах парафії. Участь у Святій Літургії та у концертах [PERSON] бере разом з батьком, [PERSON] , та бабусею зі сторони батька. Як вбачається до інформації за результатами консультації практичного психолога КНП ЛОР «Західноукраїнський спеціалізований дитячий медичний центр» [PERSON] , від 26 квітня 2024 року, за результатами бесіди та тестування, рідна мати не піклується про дитину належним чином, довгий час з дівчинкою не контактує, не цікавиться нею, протягом життя стосунки між нею та дитиною були нестабільні, переважно на відстані. В дівчинки не сформувалося стабільної емоційної прив`язаності до матері. Мати не задовільняє потребу дитини в материнській любові та турботі. Дівчинка прагне, щоб ця потреба була задоволена іншою людиною, яку вона хоче бачити на місці своєї матері поруч з батьком. Відповідно до письмових пояснень [PERSON] від 06 квітня 2024 року, мама ніколи не приділяла їй уваги, не бавилась з нею, нікуди не ходила. Вони не їздили разом на відпочинок. Донька не мала і не має з мамою близьких стосунків. [PERSON] не цікавилась життям [PERSON] , здоров`ям дитини. Коли їй було два роки мами пішла від них. Після того [PERSON] з`явилась у їх житті, коли їй було шість років. Тоді мама приходила кілька разів до них додому, вона була у першому класі і вчилась писати. Бабуся вчила писати, а мама сиділа збоку і дивилась. Час від часу ставила якісь запитання. Таким було спілкування мами з дитиною. Мама навіть не бавилась з донькою. Наступного разу вона побачила маму на своєму дні народженні, коли їй було 8 або 9 років. Це був один-єдиний раз, коли вона пам`ятає, що мама була у неї на дні народженні. Останній раз вона бачила маму, коли була у шостому класі, їй було 11 років. Спершу дитина дуже зраділа, коли мама приїхала, дуже хотіла з нею спілкуватись. Вона разом з нею ходила на озеро і навіть два тижні жила у мами. Але потім мама дуже на неї насварила за те, що вона взяла її телефон, ображала її, кричала. Після того випадку вона більше з мамою не спілкувалась. Мама телефонувала ще кілька разів до неї чи до бабусі, але тільки для того, щоб накричати та образити її. Зараз вона вже і не хоче бачитись з мамою і навіть не знає, про що з нею могла б говорити. Роками мама не цікавилась її життям. У мами та нею немає жодних стосунків. Відповідно до письмових свідчень [PERSON] , від 05 квітня 2024 року, її син [PERSON] з народження здійснюю опіку та турботу щодо [PERSON] . Він турбується про доньку, стан її здоров`я, при потребі відвідує з донькою лікарів, виконує усі рекомендації лікарів, дбає про профілактику захворювань у доньки. Він багато часу та уваги приділяю доньці, дбає про її розвиток. Коли [PERSON] ходила у дитячий садочок, він заводив та забирав доньку з садка. Він, як батько піклуєтьсь про фізичний і духовний розвиток доньки, її навчанням, підготовкою до самостійного життя, забезпечую медичний догляд, лікування дитини, надає дитині доступ до культурних та інших духовних цінностей, сприяє засвоєнню [PERSON] загальновизнаних норм моралі, постійно виявляю інтерес до внутрішнього світу доньки, створюю всі умови для отримання дитиною освіти. Мама [PERSON] , [PERSON] , уже більше дванадцяти років не бере жодної участі у житті доньки та її вихованні, не цікавиться життям, розвитком дитини, не дбає про доньку. Мама навіть не вітає доньку з днем народженням чи на інші свята. Мама покинула сім`ю, коли [PERSON] було два роки і два місяці. [PERSON] завела доньку у дитячий садочок, залишила там і більше не повернулась. Після цього мама бачилася з донькою кілька разів, коли [PERSON] було 6 років, один раз, коли [PERSON] було 8 років та кілька разів, коли [PERSON] було 11 років. Остання зустріч мами з дитиною завершилась сваркою, після чого мама і донька більше не спілкувались. [PERSON] , на жаль, не отримала від матері того материнського тепла та ласки, яку мала б отримати донька від мами. З 2020 року [PERSON] вона не бачила. Відповідно до письмових свідчень [PERSON] від 08 квітня 2024 року, вона знає [PERSON] з 2011 року, коли батько з [PERSON] переселились на [ADDRESS] до його мами. Вона часто заходить до родини [PERSON] , оскільки вони живуть поруч і товаришують. Вона завжди приходить до [PERSON] на день народження. Протягом усього цього часу, з 2011 року і до 2024 року, вихованням [PERSON] займаюсь батько і бабуся [PERSON] . [PERSON] бачила лише кілька разів, коли [PERSON] була ще менша. [PERSON] дуже вихована і скромна дівчинка. Грає на піаніно і на бандурі. Виступає в церкві на концертах, тримає фани під час Богослужінь . Тато і бабуся приділяють дитині дуже багато уваги, люблять, турбуються та дбають про [PERSON] . На її думку, станом на сьогодні [PERSON] огорнута любов`ю, увагою, турботою батька та бабусі [PERSON] . У розмовах [PERSON] не згадує про маму, не розповідає нічого про неї. Як їй відомо, [PERSON] не підтримує з мамою зв`язку, між ними немає емоційного контакту. Відповідно до письмових свідчень [PERSON] , від 06 квітня 2024 року, він хресним татом [PERSON] . [PERSON] , з народження займаюся вихованням доньки, дбає про дитину. Він не один раз з [PERSON] та [PERSON] їздили рибалити, на відпочинок, до Львова в « Аквапарк ». [PERSON] , мама [PERSON] , ніколи не їздила з ними. Коли [PERSON] було два роки [PERSON] пішла з дому і практично в житті [PERSON] більше не з`являлась. Ті кілька разів, що вона бачила [PERSON] він не можу назвати вихованням дитини чи турботою про доньку. На днях народженнях він також ні разу не бачив мами [PERSON] . [PERSON] добра та щира, добре вчиться в школі, слухає тата і бабусю, відповідальна. [PERSON] має багато друзів серед однолітків. Нормами ст. 19 Сімейного кодексу України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно з висновком Виконавчого комітету Новояворівської міської ради Яворівського району Львівської області, як органу опіки та піклування, затвердженого рішенням Виконавчого комітету Новояворівської міської ради Львівської області від 30 жовтня 2024 року №800, виконавчий комітет вважає, за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Також у висновку вказано про те, що дитина [PERSON] проживає з батьком в [ADDRESS] . [PERSON] на засідання комісії з питань захисту дитини не з`явилась, за номером телефоном наданим [PERSON] (дитиною) не було можливим зв`язатись, [PERSON] повідомлено, що матір проживає закордоном. На засіданні комісії була присутня [PERSON] , зі слів якої, вона з матір`ю не спілкується, не знає де саме її матір знаходиться, мати не цікавиться її життям і не підтримує її. [PERSON] не забезпечує свою дитину. Труліч [PERSON] наголосила, що вона завжди проживає з батьком, батько її виховує, забезпечує її. [PERSON] зазначила, що підтримує позов про позбавлення батьківських прав її матір поданий нею та батьком до суду. Відповідно до ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5 ст. 157 цього Кодексу. Згідно із ч. 4 ст. 155 Сімейного кодексу України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України. Зокрема, п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей; ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. 11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати, зокрема, два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним. У рішенні по справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (параграф 100). Суд зазначає, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 Сімейного кодексу України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Як позивач стверджує та описано вище, відповідач [PERSON] свідомо самоусунулася від виконання батьківських обов`язків щодо своєї неповнолітньої доньки [PERSON] , не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не займається її вихованням, не цікавиться навчанням, не спілкується з нею, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, морально та матеріально не підтримує. В свою чергу, жодних належних та допустимих доказів на спростування вказаних вище обставин, відповідач суду не надала. Крім того, суд вважає, що з врахуванням наведених вище обставин, на даний час відсутні підстави та передумови вважати, що можливо змінити у кращу сторону поведінку відповідачки як матері неповнолітньої [PERSON] , а також встановлені судом обставини свідчать про наявність вини у діях відповідачки щодо виникнення такої ситуації, а саме наявності факту свідомо та тривалого нехтування нею виконання батьківських обов`язків щодо своєї дитини. З огляду на наведене, суд визнає поведінку [PERSON] ухилянням від виконання батьківських обов`язків по вихованню своєї дитини [PERSON] , що згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України є підставою для позбавлення батьківських прав. Також, враховуючи зазначене вище, суд не вбачає підстав для попередження відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини, а лише вважає за доцільне, роз`яснити останній положення ст. 169 Сімейного кодексу України, а саме що мати, батько, які були позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття. Згідно з вимогами п. 1 ч. 2 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача За подання позовної заяви [PERSON] сплатив судовий збір в розмірі 1211 гривень 20 копійок, що підтверджується платіжною інструкцією №0.0.3643718648.1 від 14 травня 2024 року. Судовий збір сплачено в розмірі, встановленому статтею 4 Закону України «Про судовий збір». Зважаючи на наведене вище, слід стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] сплачений ним судовий збір за подання позовної у розмірі 1211 грн 20 коп.

Outcome: approved