Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним. Позов мотивовано тим, що 05 жовтня 2013року між [PERSON] (далі по тексту - позивач) та [PERSON] (далі - відповідач) було укладено в простій письмовій формі, договір купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS] . Зміст договору купівлі-продажу було викладено у розписці, яка підписана сторонами та особами, які були присутні при вчинені даного правочину. На виконання умов вказаного договору, сплативши грошові кошти у сумі дві тисячі доларів США, відповідач передав йому у власність вищевказаний житловий будинок, який належить йому на праві приватної власності. Крім того, на виконання умов договору відповідачем були передані ключі та правовстановлюючі документи на будинок, зокрема свідоцтво на право особистої власності на житловий будинок та технічний паспорт. У вищевказаному житловому будинку позивач зареєстрований та постійно проживає з 2012 року по теперішній час. Постійно здійснює поточні ремонти та сплачує комунальні платежі. З 01.01.2019 року є абонентом ТОВ «Кіровоградська обласна ЕК», тобто побутовим споживачем електричної енергії. 31 серпня 2023 року на ім`я позивача виготовлено технічний паспорт на вищевказаний житловий будинок. Відтак, протягом 12 років позивач користується та володіє у повному обсязі переданим житловим будинком відповідно до договору купівлі - продажу від 05.10.2013. Разом з тим, позбавлений права розпорядження даним майном через неможливість оформлення права власності у зв`язку з ухиленням відповідача від нотаріального посвідчення укладеного договору купівлі - продажу. На усні звернення позивача до відповідача щодо необхідності нотаріального посвідчення договору, постійно отримую відмову. Така поведінка відповідача позбавляє можливості оформити право власності на житловий будинок. Враховуючи те, що сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору купівлі-продажу житлового будинку та відбулося повне його виконання, а також беручи до уваги, що відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору, вважає за необхідне визнати дійсним укладений договір. Просить суд: визнати такою, що відбулася і дійсною угоду купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями розташованого, по [ADDRESS] , укладений 05 жовтня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] . Визнати право власності на житловий будинок [ADDRESS] загальною площею 73,0 кв.м. житловою площею 35,9 кв.м., позначений на план-схемі під літ.А1-1 з господарськими будівлями а 2-ганок навіс, Б - комора, В вбиральня, Л-літній душ, Д- свинарник, Е-свинарник, Є-комора, під Є-погріб, №1-7 споруди (колодязь, вигрібна яма, огорожі, хвіртка) за [PERSON] [INFO] . Ухвалою судді Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 18.12.2024 року відкрито провадження у справі. Ухвалою Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 07.02.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні позивач та представник позивача, адвокат Савченко С.М. позов підтримали з підстав зазначених у ньому. Відповідач в судове засідання не з`явився, відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, про дату, час і місце слухання справи повідомлений належним чином, що підтверджується роздруківкою з офіційного веб-сайту Судової влади України про оголошення виклику відповідача до суду. Відзив на позовну заяву відповідач не надіслав. Зважаючи на те, що відповідач був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, заяв про причини неявки чи про відкладення, відзиву не подав, тому суд на підставі п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України розглянув справу за його відсутності та згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України ухвалив заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. В судовому засіданні свідок [PERSON] вказала, що в жовтні 2013 року в с. Бугове, Гайворонського району Кіровоградської області була свідком укладання угоди між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] .. Позивач передав [PERSON] грошові кошти в сумі 2000 доларів США, а відповідач передав [PERSON] ключі та документи на будинок. Свідок посвідчила своїм підписом розписку яка була написана [PERSON] 02.10.2013 року. В судовому засіданні свідок [PERSON] вказала, що в жовтні 2013 року в [ADDRESS] була свідком, того як позивач [PERSON] передав кошти відповідачу [PERSON] в сумі 2000 доларів США, а відповідач передав [PERSON] ключі та документи на будинок. Свідок посвідчила своїм підписом розписку яка була написана [PERSON] 02.10.2013 року. Суд, заслухавши пояснення позивача та представника позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, згідно якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, суд вважає, що справу слід вирішити в межах наявних письмових доказів, які містяться у матеріалах справи та на підставі пояснень представника позивача. Слід зазначити, що дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.76, ч.1,2ст.77, ч.2 ст.78, ч.1 ст.95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 6 ст. 81, ч. 1 ст.89 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно копії Свідоцтва № [NUMBER] на право особистої власності на житловий будинок, оригінал оглянуто в судовому засіданні житловий будинок розташований в [ADDRESS] дійсно належить [PERSON] . Свідоцтво видано на підставі рішення виконкому Гайворонської районної ради №364 від 22.09.1993 року (а.с.10). Згідно копії рішення Казавчинської сільської ради від 11.02.2016 року №33 «Про перейменування вулиць в селі Казавчин та селі Бугове» - вулиця Горького перейменована на вулиця Івана Курченка (а.с.21). Згідно копії Розписки від 05.10.2013 року, оригінал якої суд оглянув в судовому засіданні [PERSON] продав будинок за адресою [ADDRESS] [PERSON] за ціною 2000 (дві тисячі) доларів. Зобов`язується по приїзду в наступний раз дати довіреність на переоформлення будинку. [PERSON] , його дружина та діти, а також його рідні претензій до будинку не мають. Власник будинку з сьогоднішньоо дня 05.10.2013 р. [PERSON] . Свідком угоди є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9). Згідно копії Довідки про реєстрацію місця проживання від 21.07.2021 року №11 виданою Хащуватським старостинським округом Гайворонської міської [PERSON] , [INFO] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 21.07.2021 року (а.с.7). Згідно копії Довідки №131 від 17.06.2024 року виданою Хащуватським старостинським округом Гайворонської міської [PERSON] , [INFO] дійсно проживає у [ADDRESS] із 2012 року по теперішній час (а.с.8). У відповідності до ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно ст. 656 Цивільного кодексу України, предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. Предметом договору купівлі-продажу можуть бути майнові права. До договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає із змісту або характеру цих прав. Відповідно до ч. 1 ст. 334 Цивільного кодексу України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. В силу ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Судом встановлено, що згідно копії Свідоцтва № [NUMBER] на право особистої власності на житловий будинок, оригінал оглянуто в судовому засіданні житловий будинок розташований в [ADDRESS] дійсно належить [PERSON] . Свідоцтво видано на підставі рішення виконкому Гайворонської районної ради №364 від 22.09.1993 року (а.с.10). 05.10.2013 року [PERSON] та [PERSON] уклали угоду щодо купівлі-продажу вищевказаного житлового будинку, на підтвердження чого [PERSON] передав [PERSON] обумовлену суму грошових коштів - 2000,00 доларів США, отримавши від нього технічний паспорт, свідоцтво на право особистої власності на житловий будинок та ключі від будинку, про що [PERSON] надав розписку (а. с. 9). Судом встановлено, що договір купівлі-продажу від 05.10.2013 року між [PERSON] та [PERSON] в нотаріальному порядку не посвідчувався. Виходячи з вищевикладеного, [PERSON] позбавлений можливості належним чином оформити договір купівлі-продажу будинку і тому змушений звернутися до суду з даним позовом про визнання договору купівлі-продажу дійсним. Із наявної письмової розписки [PERSON] від 05 жовтня 2013 року слідує, що він та [PERSON] домовилися щодо істотних умов договору купівлі-продажу житлового будинку розташованого: [ADDRESS] та відбулося їх повне виконання. Покупець (позивач) сплатив продавцю (відповідачу [PERSON] ) кошти в повному обсязі та отримав від нього технічний паспорт, свідоцтво на право особистої власності на житловий будинок та ключі від будинку. За таких обставин між сторонами фактично було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку. Відповідно до ст. 657 Цивільного кодексу України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. В ч.ч. 2, 4 ст. 639 Цивільного кодексу України, зазначено, що якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Правові наслідки недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення договору визначені в ст. 220 Цивільного кодексу України, згідно вимог якої такий договір є нікчемним. Згідно ч. 2 вказаної статті Цивільного кодексу України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Оскільки продавець [PERSON] ухиляється від підписання та посвідчення договору купівлі-продажу від 05 жовтня 2013 року, відповідно до ст. 220 Цивільного кодексу України суд може визнати такий договір дійсним. У пункті 5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснено судам, що вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК). Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. У постанові Верховного Суду України від 06 вересня 2017 року у справі № 754/2339/16-ц зроблено висновок, що «однією з умов застосування частини другої статті 220 ЦК України та визнання правочину дійсним в судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин». Позивачем доведено існування таких обставин, а також те, що можливість посвідчити правочин нотаріально на сьогодні втрачена. Згідно ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За таких обставин, враховуючи, що між позивачем та відповідачем [PERSON] 05.10.2013 року фактично було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку розташованого: [ADDRESS] і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, шляхом прийняття виконання, а саме продавець (відповідач [PERSON] ) отримав грошові кошти за продаж майна, а покупець (позивач [PERSON] ), в свою чергу, повністю розрахувався за нерухоме майно та прийняв його, але нотаріальне посвідчення договору не відбулось в зв`язку з ухиленням продавця від такого посвідчення, суд вважає, що позов необхідно задовольнити

Outcome: approved