Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-03 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог Позивач, в особі свого представника [PERSON] , звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за несплату аліментів. Позов мотивували тим, що [PERSON] проживала однією сім`єю разом з [PERSON] , під час проживання однією сім`єю у позивача з відповідачем народилась дитина [PERSON] , [INFO] . Також зазначено, що рішенням Рокитнянського районного суду Київської області від 6 липня 2022 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів на утримання сина [PERSON] . На підставі виконавчого листа по цивільній справі № 753/2829/18 від 23 лютого 2018року Кальміуським відділом Державної виконавчої служби у Кальміуському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління юстиції відкрито виконавче провадження №70365465 щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Відповідач від виконання свого обов`язку по утриманню дитини продовжує ухилятись, внаслідок чого у нього виникла заборгованість зі сплати аліментів. Відповідно до довідки-розрахунку заборгованість по аліментам станом на грудень 2024 року заборгованість становить 146361,38 грн. Разом з цим, відповідач продовжує не сплачувати аліменти, а тому наявні підстави для стягнення неустойки (пені) за наступний період прострочення їх сплати з жовтня 2021року до листопада 2024 року. Згідно з розрахунком загальний розмір пені за вказаний період становить 855926,27 грн. Проте, з урахуванням того, що пеня не може перевищувати 100 відсотків заборгованості, стягненню підлягає пеня в розмірі 146361,38 грн. Посилаючись на зазначене, позивач просила стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 146361,38 грн та понесені нею судові витрати. Процесуальні дії у справі та заяви (клопотання) учасників Ухвалою судді Рокитнянського районного суду Київської області від 7 січня 2025року було відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та проведення судового засідання. Представником позивача\~до суду\~надіслано заяву,\~в якій він просить справу розглянути без участі сторони позивача, заявлені позовні вимоги підтримують в повному обсязі, проти ухвалення судом заочного рішення не заперечують. Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву. На адресу місця реєстрації відповідача направлялися копія ухвали про відкриття провадження у справі, копія позовної заяви з доданими до неї документами, які не були відпралені, про що було складено акт, відповідно до якого зазначено, що з 24 лютого 2022року Рокитнянським відділенням поштового зв`язку не приймаються поштові відправлення, на відділення, які не працюють та знаходяться на не підконтрольній Україні території. Також, відповідач про розгляд справи повідомлявся шляхом направлення повідомлення за його номером телефону у додаток "Viber", розміщенням оголошення на веб-сайті «Судова влада» та за останнім відомим місцем проживання. Частиною 8 статті 178\~ЦПК України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За змістом частини 5 статті 268\~ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення Частиною 1\~статті 280 ЦПК України\~передбачено,\~що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних усправі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явивсяв судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи з ухваленням заочного рішення. Суд, на підставі статті 280 ЦПК України, постановив провести заочний розгляд справи. Відповідно до частини 2 статті 247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 26 березня 2021року [PERSON] народився [INFO] , його батьками вказано [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Рокитянського районного суду Київської області від 6 липня 2022 року (справа №375/1271/21) стягнуто з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , на користь [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~РНОКПП [NUMBER] , аліменти на утримання малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі однієї чверті всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з\~дати звернення\~до суду,\~тобто з\~11\~жовтня 2021\~року і до досягнення дитиною повноліття. [PERSON] проживає разом з сином - [PERSON] по [ADDRESS] , що підтверджується довідкою виданою виконкомом Рокитнянської селищної ради від 01.10.2021 №1743. Заступником начальника Кальміуського ВДВС у Кальміуському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) ГладкоскокО.О. відкрито 16.11.2022 виконаче провадження № 70365465 на підставі виконавчого листа № 375/1271/21 виданого 06.08.2022 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі однієї чверті всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з\~дати звернення\~до суду,\~тобто з\~11\~жовтня 2021\~року і до досягнення дитиною повноліття. З листа від 08.08.2024 № 1178 виданого в.о. начальника Кальміуського ВДВС у Кальміуському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Т. Ашумова встановлено, що відповідно до АСВП з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти з 21.10.2021. Також вказано, що з відповідей УПФУ боржник не отримує пенсію, ДФС та УПФУ - боржник не має інших дохлдів, ДФС - боржник відкритих рахунків в банківських установах не має, з даних МВС встановлено, що боржник має транспортний засіб марка: ГАЗ, модель: 2752 ЗНГ, номерний знак [NUMBER] . На підставі статтей 36,56 ЗУ "Про виконавче провадження" держаним виконавцем винесено постанови про арешт та розшук майна боржника. З відповідей АТ СЕНС БАНК, АТ КБ ПРИВАТБАНК, АТ Універсал - у боржника наявний розрахункові рахунки на які накладено арешти, стан рахунку не підтверджено. На підставі статті 71 ЗУ "Про виконавче провадження" держаним виконавцем винесено постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, у праві полювання, у праві керування транпортними засобами та у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії. Державним виконавцем винесено повідомлення про внесення відомостей про боржиника до Єдиного реєстру боржників. Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам на підставі виконавчого листа № 375/1271/21 виданого 06.08.2022 АСПВ № 70365465 виданого в.о. начальника Кальміуського ВДВС у Кальміуському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Т. Ашумова встановлено, що [PERSON] стягнуті аліменти не сплачував та має заборгованість у розмірі 146361,38 грн. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Частиною 1 статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно частини 3 статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина 1 статті 16 ЦК України). Згідно з вимогами п. 1, 2, 3 частини 1 статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно із частиною четвертою статті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 СК України). Відповідно до статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Частиною першою статті 196 СК України встановлено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 3 квітня 2019 року у справі №333/6020/16-ц (провадження №14-616цс18) відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі №6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі №6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі №6-1477цс15 та від16березня 2016 року у справі №6-300цс16, і дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. Якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Відповідно до постанови Верховного Суду від 16 березня 2020 року у справі №316/639/18, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника.» Таким чином, саме на платника аліментів покладається обов`язок довести, що заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банківськими установами, наявністю форс-мажорних обставин тощо. В інших випадках, застосовується презумпція вини платника аліментів у виникненні заборгованості по сплаті аліментів та пеня стягується за весь період прострочення. У постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» також зазначено, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає за наявності вини цієї особи. При цьому підкреслено, що на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у справі №661/905/19 (провадження №61-16670сво19) вказано, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. Тобто відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196СК України. Відповідно до розрахунку, виданого в.о. начальника Кальміуського ВДВС у Кальміуському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Т. Ашумовим, у виконавчому провадженні №32495882, встановлено, що [PERSON] станом на 1 грудня 2024 року стягнуті аліменти не сплачував та має заборгованість у розмірі 146361,38 грн. Загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: -p = (A1 х 1% х Q1) + (A2 х 1% х Q2) + ………. (An х 1% х Qn), де: -p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обрахована позивачем на момент подачі позову; -A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; -Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; -A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; -Q2 - кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; -An - нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; -Qn - кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Згідно проведеного позивачем у позовній заяві розрахунку за період з жовтня 2021року по 25 грудня 2024 року розмір пені за прострочення сплати аліментів за вказаний період становить 855926,27 грн. Звертаючись до суду з відповідним позовом, позивач з урахуванням статті 196 СК України, просить стягнути з відповідача на її користь загальний розмір пені в розмірі 146361,38 грн, що не перевищує 100 відсотків заборгованості за період з жовтня 2021 року року до грудня 2024 року. Заборгованість зі сплати аліментів виникла з вини відповідача, що останнім не спростовано, тому позивач має право на стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Розрахунок заборгованості, який визначений державним виконавцем, відповідачем не оспорювався. Розрахунок пені складений позивачем у позовній заяві відповідає вимогам закону, а тому суд приймає його до уваги при ухваленні рішення. Відповідно до частин першої, шостої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що заборгованість зі сплати аліментів на утримання дитини виникла з вини відповідача, оскільки доказів, що заборгованість зі сплати аліментів утворилась з незалежних від відповідача причин не надано, ним не доведено належними та допустимими доказами відсутність його вини у простроченні сплати аліментів та об`єктивних причин, які перешкоджали йому своєчасно сплачувати аліменти на дитину, а тому є всі підстави для стягнення з відповідача на користь позивача неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів. Також оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що факт заборгованості зі сплати аліментів підтверджується розрахунком заборгованості державного виконавця, що не спростовано стороною відповідача, який не надав доказів неправильності проведеного державним виконавцем розрахунку заборгованості зі сплати аліментів. Щодо розподілу судових витрат Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. При цьому, за змістом п.п. 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», що передбачає пільги щодо сплати судового збору, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Згідно з частиною 6 статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Отже, на підставі статті 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211, 20 грн.

Outcome: approved