Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-03 00:00:00

Позивач [PERSON] , в інтересах якого діє представник - адвокат Іжук Богдан Володимирович, звернувся в суд з позовом до відповідача Товстенської селищної ради про визнання права на завершення приватизації земельної ділянки в порядку спадкування за заповітом. Позовні вимоги уточнив та в обґрунтування доводів зазначив, що [INFO] помер [PERSON] , який був батьком позивача. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається, зокрема із земельної ділянки для ведення особистого підсобного господарства, яка згідно рішення Лисівської сільської ради народних депутатів Заліщицького району Тернопільської області від 16.06.1998 «Про передачу безоплатно у приватну власність земельних ділянок» [PERSON] безоплатно передано у приватну власність земельні ділянки загальною площею 0,53 га., в т.ч.: для обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд 0,25 га, для ведення особистого підсобного господарства 0,28 га., а саме: земельна ділянка № [NUMBER] площею 0,05 га, земельна ділянка № [NUMBER] площею 0,16 га, земельна ділянка № [NUMBER] площею 0,07 га. Спадкоємцем після смерті [PERSON] за заповітом є позивач, який подав до органу нотаріату заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Однак оформити спадкові права на вказане вище нерухоме майно позивач не має можливості через відсутність правовстановлюючого документа про належність цього майна спадкодавцю. За таких підстав позивач просить визнати за ним, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , право на завершення приватизації на земельні ділянки для ведення особистого підсобного господарства 0,28 га., а саме: земельна ділянка № [NUMBER] площею 0,05 га, земельна ділянка № [NUMBER] площею 0,16 га, земельна ділянка № [NUMBER] площею 0,07 га. Ухвалою судді Заліщицького районного суду Тернопільської області від 15.07.2024 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. 02.09.2024 року до\~Заліщицького районного суду Тернопільської області Державним нотаріальним архівом Тернопільської області надано копію спадкової справи № 139/2012 до майна померлого [PERSON] , який помер [INFO] . Представник відповідача Товстенської селищної ради 01.08.2024 подав відзив на позовну заяву в якій вказав, під час дії воєнного стану в Україні, відповідно до\~Закону України №2145-ІХ від 24.03.2022 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану»\~та підпункту 5 пункту 27\~Розділу Х Земельного кодексу України\~безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється. Право на безоплатне отримання земельної ділянки під час дії воєнного стану мають тільки громадяни, яким на праві приватної власності належать об`єкти нерухомого майна, у тому числі індивідуальні житлові будинки, гаражі, садові будинки та інші будівлі, право власності на які оформлено згідно діючого законодавства. Крім того, подав заяву про розгляд справи без його участі. 22.01.2025 року ухвалою суду закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав та мотивів наведених в уточненій позовній заяві та поясненнях наданих в судовому засіданні. Представник відповідача Товстенської селищної ради в судове засідання не з`явився. Щодо уточнених позовних вимог позиції суду не висловив. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав. Суд встановив, що рішенням Лисівської сільської ради народних депутатів Заліщицького району Тернопільської області від 16.06.1998 «Про передачу безоплатно у приватну власність земельних ділянок» [PERSON] безоплатно передано у приватну власність земельні ділянки загальною площею 0,53 га. в т.ч.: для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд 0,25 га; для ведення особистого підсобного господарства 0,28 га. Відповідно до відповіді Лисівського старостинського округу Товстенської селищної ради №144 від 16.12.2024 року вбачається, що згідно сесії №19 від 16.06.1998 року та даних земельно кадастрової книги №2 [PERSON] передано в приватну власність земельні ділянки площею 0,53 га, в т.ч. для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд 0,25 га; для ведення особистого підсобного господарства 0,28 га., а саме: земельна ділянка № [NUMBER] площею 0,05 га; земельна ділянка № [NUMBER] площею 0,16 га та земельна ділянка № [NUMBER] площею 0,07 га. Згідно відповіді Головного управління Держегеокадастру у Тернопільській області від 25.04.2024 №29-19-0.63-1859/2-24 не вбачається, що [PERSON] видавався державний акт на право власності на земельну ділянку на підставі рішення Лисівської сільської ради Заліщицького району від 16.06.1998 ро не вбачається. Відповідно до відповіді №03-12/1179 від 17.05.2024, яка надана представнику позивача адвокату Іжук Б.В. на звернення щодо передачі у власність [PERSON] як спадкоємцю після смерті [PERSON] , земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства на території с.Лисівці, Товстенською селищною радою повідомлено, що право на безоплатне отримання земельної ділянки у власність під час дії воєнного стану мають тільки громадяни України, яким на праві приватної власності належать об`єкти нерухомого майна, у тому числі індивідуальні житлові будинки, гаражі, садові будинки та інші будівлі, право власності на які оформлено згідно діючого законодавства. Частиною 1 ст. 116 Земельного кодексу України (далі за текстом\~ЗК України) встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, або державних органів приватизації, або центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів, в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (ст. 125 ЗК України). Відповідно до ст. 126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Так само ч. 1 ст. 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. При цьому згідно з ч. 4 ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. При цьому системний аналіз положень ЗК України свідчить про те, що набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК України не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу X «Перехідні положення» ЗК України. Разом з тим, якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування, до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.03.2019 у справі № 350/67/15-ц та постановах Верховного Суду від 13.06.2018 у справі № 128/1911/15-ц, від 30.06.2020 у справі № 623/633/17, від 25.03.2020 у справі № 158/1672/17, від 29.08.2019 у справі № 554/1195/17, від 04.11.2020 у справі № 545/1631/19, від 24.12.2021 у справі № 343/1341/20, що свідчить про сталість судової практики у вирішенні питання права на завершення приватизації земельної ділянки. Таким чином у випадку, якщо спадкодавець за життя із дотриманням вимог законодавства розпочав процедуру приватизації земельної ділянки, проте не отримав на неї право власності у зв`язку зі смертю, спадкоємці у порядку спадкування набувають право на завершення приватизації. У разі відмови компетентного органу спадкоємцям належним та ефективним способом захисту їх прав у судовому порядку є звернення із позовом про визнання права на завершення приватизації. Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 23.11.2022 у справі № 752/1229/21, право на завершення процедури приватизації земельної ділянки, яку спадкодавець розпочав за життя у встановленому порядку та не завершив у зв`язку зі смертю, входить до складу спадщини. З урахуванням викладених обставин суд доходить висновку, що право на завершення процедури приватизації земельних ділянок для ведення особистого підсобного господарства 0,28 га., а саме: земельна ділянка № [NUMBER] площею 0,05 га, земельна ділянка № [NUMBER] площею 0,16 га, земельна ділянка № [NUMBER] площею 0,07 га яку [PERSON] розпочав за життя у встановленому порядку та не завершив у зв`язку зі смертю, входить до складу спадщини після його смерті. Так, згідно з ч. 1, 2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Так, суд встановив, що відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 24.04.2012, [PERSON] помер [INFO] . Після його смерті відкрилась спадщина, у тому числі на право на завершення процедури приватизації права власності на земельні ділянки для ведення особистого підсобного господарства площею 0,28 га., а саме: земельна ділянка № [NUMBER] площею 0,05 га; земельна ділянка № [NUMBER] площею 0,16 га та земельна ділянка № [NUMBER] площею 0,07 га. дозвіл на отримання у приватну власність яких спадкодавець отримав за життя відповідно до рішення Лисівської сільської ради Заліщицького району №19 від 16.06.1998 року «Про передачу безоплатно у приватну власність земельних ділянок жителям села Лисівці». Як вбачається із інформації по спадковій справі №139/2012, спадкоємцем після смерті останнього, за заповітом є син спадкодавця [PERSON] , що підтверджується заповітом від 20.08.2008, посвідчений Лисівською сільською радою Заліщицького району Тернопільської області та зареєстрованим у реєстрі за №338. Відповідно до довідки №212 від 12.05.2012 року виданою Виконавчим комітетом Лисівської сільської ради Заліщицького району на момент смерті [PERSON] разом з ним проживав та був зареєстрованим, в тому числі і син [PERSON] та який відповідно до заяви від 03.10.2012 року звернувся до нотаріуса про прийняття спадщини за заповітом. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Таким чином [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON] відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки на день відкриття спадщини постійно проживав із спадкодавцем, що підтверджується довідкою №212 від 12.05.2012 року виданою Виконавчим комітетом Лисівської сільської ради Заліщицького району. Разом з тим листом в.о. державного нотаріуса Заліщицької районної державної нотаріальної контори, державний нотаріус Борщівської державної нотаріальної контори Дідик І. від 09.03.2024 №174/01-16 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] на земельну ділянку площею 0,53 га, що знаходиться на території Лисівської сільської ради, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів про право власності на майно, що підлягає державній реєстрації. З урахуванням викладених обставин суд доходить переконання, що уточнений позов підлягає задоволенню шляхом визнання за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , право на завершення процедури приватизації та реєстрації на ім`я [PERSON] права власності на земельні ділянки для ведення особистого підсобного господарства площею 0,28 га., а саме: земельна ділянка № [NUMBER] площею 0,05 га; земельна ділянка № [NUMBER] площею 0,16 га та земельна ділянка № [NUMBER] площею 0,07 га. дозвіл на отримання у приватну власність яких спадкодавець отримав за життя відповідно до рішення Лисівської сільської ради Заліщицького району №19 від 16.06.1998 року «Про передачу безоплатно у приватну власність земельних ділянок жителям села Лисівці». За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Outcome: approved