Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-03 00:00:00

Представник позивача за довіреністю Діордієв Р.С., в інтересах позивача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у якій просить суд стягнути із [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО»: - суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 18 631 грн 82 коп.; - судові витрати з оплати судового збору в розмірі 3 028 грн 00 коп. Заявлені позовні вимоги обґрунтовано тим, що між ПАТ «Страхова компанія «ВУСО» і ТОВ «ЗАВОД СТЕКЛО» було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 220324341 від 11 квітня 2024 року. Згідно з умовами даного Договору страховик прийняв під страховий захист цивільно-правову відповідальність водія транспортного засобу «ГАЗ 3302-206», д.н.з. [NUMBER] . 01 липня 2024 року в м. Черкаси сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю транспортного засобу «Volkswagen Passat», д.н.з. [NUMBER] , та транспортного засобу «ГАЗ 3302-206» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Внаслідок указаної дорожньо-транспортної пригоди зазначені вище транспортні засоби отримали механічні ушкодження. Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 19 вересня 2024 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить суму 850 грн 00 коп. До Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» звернулась потерпіла сторона, власник транспортного засобу «Volkswagen Passat», д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] із заявою про виплату страхового відшкодування від 05 липня 2024 року. Відповідно до ремонтної калькуляції № 2378071 від 10 липня 2024року та розрахунку суми страхового відшкодування, вартість матеріального збитку завданого власникові транспортного засобу «Volkswagen Passat», д.н.з. [NUMBER] , в результаті його пошкодження при ДТП, складає 18 631 грн 82 коп. Відповідно до умов Полісу № 220324341 ліміт відповідальності страховика за завдану шкоду майну становить 160 000 грн 00 коп., франшиза - 0,00 грн. У відповідності до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», на підставі Заяви про страхове відшкодування від 05 липня 2024 року, ПрАТ «СК «ВУСО» було здійснено виплату страхового відшкодування в межах ліміту відповідальності за договором № 220324341 від 11 квітня 2024 року у розмірі 18 631 грн 82 коп., що підтверджується страховим актом № 2378071-1 від 12 липня 2024 року та платіжною інструкцією № 41503 від 12 липня 2024 року. З огляду на вищевикладене, представник позивача просить суд стягнути з відповідача на користь позивача суму завданої матеріальної шкоди в розмірі 18 631 грн 82 коп. Ухвалою судді Черкаського районного суду Черкаської області Морозова В.В. від 22 листопада 2024 року відкрито провадження у справі; вирішено проводити її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у ній матеріалами; запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення йому даної ухвали подати відзив на позовну заяву, а також всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову; встановлено позивачу триденний строк з дня отримання відзиву на позовну заяву для подачі до суду відповіді на відзив, а відповідачу триденний строк для подачі заперечення щодо наведених позивачем у відповіді на відзив пояснень, міркувань та аргументів. Одночасно сторонам було роз`яснено, що відповідно до частини п`ятої статті 279 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) за клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, та зазначено строки подання такого клопотання. Сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення розгляду справи. Зокрема, відповідача було повідомлено про вказаний позов шляхом направлення копії позовної заяви разом з додатками та ухвалою суду за місцем його реєстрації, проте конверт повернувся до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Факт неотримання відповідачем у справі кореспонденції, яка направлена судом з дотриманням вимог процесуального закону за належною адресою, суд вважає таким, що зумовлений не об`єктивними причинами, а є наслідком суб`єктивної поведінки відповідача. Також, слід зазначити, що Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Відповідно до постанови КЦС ВС від 10 травня 2023 року № 755/17944/18 (61-185св23) довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «адресат відсутній\~за вказаною\~адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду, зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від будь-якої зі сторін до суду не надійшло, а відтак, відповідно до вимог частини п`ятої статті 279 ЦПК України, суд вважає можливим розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Правом на подачу відзиву на позовну заяву у встановлений законом строк відповідач не скористався. Згідно з частиною восьмою статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. З клопотаннями про відкладення розгляду справи учасники справи не звертались. За таких обставин, суд ухвалює рішення у заочному порядку відповідно до вимог статті 280 ЦПК України за наявними у справі доказами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. За приписами статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи виникає спір. Доказування у цивільній справі, як і судове рішення, не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, повно, всебічно та безпосередньо з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд дійшов наступних висновків. Судом установлено, що [PERSON] 01 липня 2024 року о 02 годині 30 хвилин в м. Черкаси по вул. Смілянська, 99, керуючи автомобілем марки «ГАЗ 3302-206», д.н.з. « [NUMBER] , (власник ТОВ «Ваші Вікна»), не був уважним, та під час руху заднім ходом здійснив наїзд на припаркований автомобіль марки «Volkswagen Passat», д.н.з. [NUMBER] , ( власник [PERSON] ) під керуванням водія [PERSON] , чим порушив п. 10.9, 2.3б Правил дорожнього руху України. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Він же, 01 липня 2024 року о 02 годині 30 хвилин в м. Черкаси по вул. Смілянська, 99, керуючи автомобілем марки «ГАЗ 3302-206», д.н.з. « [NUMBER] , (власник - ТОВ «Ваші Вікна»), скоїв дорожньо-транспортну пригоду, після чого місце пригоди, до якої був причетний, залишив. Вказаними діями порушив п. 2.10. а Правил дорожнього руху України. Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 19 вересня 2024 року [PERSON] визнано винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн 00 коп. Також постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 19 вересня 2024 року [PERSON] визнано винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 200 (двохсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 3 400 грн 00 коп. Відповідно до частини шостої статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відтак, вина [PERSON] у вчинені дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню. З урахуванням наведеного, суд констатує, що у результаті ДТП, у вчиненні якої визнано винуватим [PERSON] , було пошкоджено автомобіль марки «Volkswagen Passat», д.н.з. [NUMBER] , власником якого (як на момент дорожньо-транспортної пригоди, так і на даний час) відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] є [PERSON] . На момент адміністративного правопорушення цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] , який є водієм юридичної особи ТОВ «ЗАВОД СТЕКО». Цивільно-правова відповідальність ТОВ «ЗАВОД СТЕКО», застрахована у Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 220324341 від 11 квітня 2024 року. Відтак, власником автомобіля марки «ГАЗ 3302-206», д.н.з. [NUMBER] , є ТОВ «ЗАВОД СТЕКО». Таким чином, власник пошкодженого автомобіля марки «Volkswagen Passat», д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] повідомив Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО» про дорожньо-транспортну пригоду та в подальшому 05 липня 2024 року звернувся до ПАТ «СК «ВУСО» з заявою про виплату страхового відшкодування. 09 липня 2024 року оцінювачем (спеціалістом ПрАТ «СК «ВУСО») [PERSON] складено Протокол огляду КТЗ. Відповідно до копії Розрахунку суми страхового відшкодування та Страхового акту № 2378071-1 від 12 липня 2024 року за Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 220324341, затвердженого заступником голови правління ПрАТ «СК «ВУСО» М.В. Пластомак, сума страхового\~відшкодування складає 18 631 грн 82 коп., а її одержувачем є [PERSON] . Копією платіжної інструкції в національній валюті № 41503 від 12 липня 2024 року підтверджується, що ПрАТ «СК «ВУСО», було здійснено виплату страхового відшкодування на користь [PERSON] за Договором № полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 220324341 від 11 квітня 2024 року в сумі 18 631 грн 82 коп. Відтак, позивач відшкодував завдані збитки внаслідок ДТП у розмірі 18 631 грн 82 коп. Слід зазначити, що страхування це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»). Згідно з вимогами статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції станом на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди), обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Загальне положення про цивільно-правову відповідальність за заподіяння позадоговірної шкоди встановлено у статті 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За змістом статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Тлумачення частини другої статті 1187 ЦК України свідчить про те, що особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Таким чином за загальним правилом обов`язок відшкодувати майнову шкоду покладається на особу, яка цю шкоду завдала, тобто на безпосереднього заподіювача. Зазначене правило підлягає застосуванню також у випадку відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки. Згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до п. 22.1 ст. 22, ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Згідно з п. 38.1, підпунктів а), б), в) п. 38.1.1 ст. 38вказаного Закону України, страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: а) якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; б) якщо він керував транспортним засобом без права на керування транспортним засобом відповідної категорії; в) якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив\~місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно вимог ст. 993 ЦК України до страховика, який здійснив страхову виплату (відшкодування) за договором страхування майна, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхову виплату (відшкодування), має до особи, відповідальної за завдані збитки. За вказаних обставин, враховуючи, що відповідач у справі [PERSON] самовільно залишив місце пригоди, суд дійшов висновку, що ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» отримало право вимоги до особи, відповідальної за відшкодування заподіяних збитків. Виходячи із вищевикладеного, враховуючи те, що вина відповідача [PERSON] у вчиненні зазначеної вище ДТП встановлена постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 19 вересня 2024 року, яка набрала законної сили 01 жовтня 2024 року, та водій транспортного засобу залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, то у ПрАТ «СК «ВУСО» виникло право подати регресний позов на фактично виплачену суму, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення із [PERSON] на користь ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» суми сплаченого страхового відшкодування в розмірі 18 631 грн 82 коп. є доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з повним задоволенням позову, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у сумі 3 028 грн 00 коп. Враховуючи наведене та

Outcome: approved