Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-04 00:00:00

АТ «Таскомбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов обґрунтовує тим, що 09.07.2020 між ТОВ ФК «ЦФР», правонаступником якого є АТ «Таскомбанк» і [PERSON] укладено кредитний договір № 4764807898, відповідно до якого відповідачу надано кредит у розмірі 33663,55 грн строком на 48 місяців. Вказує, що відповідачем не виконано умови договору, в результаті чого станом на 11.11.2024 року у неї утворилась заборгованість в сумі 86973,91 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту 33237,66 грн., за річними процентами 40504,96 грн., за щомісячними процентами 33109,23 грн. 13.07.2020 року право вимоги за кредитним договором відступлені АТ «Таскомбанк» на підставі договору факторингу № ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016 р. У зв`язку з чим, просить суд стягнути з відповідача на користь товариства вказану заборгованість та судові витрати у справі. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 січня 2025 року справу прийнято до розгляду та визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Згідно ухвали суду від 10.02.2025 року здійснено перехід від розгляду в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) сторін до розгляду справи в порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав суду заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності, позов підтримує та просить його задовольнити. У разі неявки відповідача не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи. Заяви про розгляд справи за її відсутності та відзив не подала, а тому, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи, у відповідності до ст. 280 ЦПК України. Розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази в справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом з`ясовано, 09.07.2020 між ТОВ ФК «ЦФР», правонаступником якого є АТ «Таскомбанк» і [PERSON] укладено кредитний договір № 4764807898, відповідно до якого відповідачу надано кредит у розмірі 33663,55 грн строком на 48 місяців (а.с. ). Згідно з п. 1.3 позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах, передбачених в паспорті кредиту № 4807898, який є невід`ємною частиною цього договору (а.с. ). Відповідно до ч. 1 ст. 638 Цивільного Кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. ТОВ «ФК «ЦРФ» на виконання умов вказаного кредитного договору було надано відповідачці кредит у сумі 33663,55 грн., що підтверджується відповідною платіжною інструкцією від 09.07.2020 року, витягом з реєстру оплачуваних страхових, а також бухгалтерською довідкою від 09.07.2020 року (а.с. ). Разом з тим, відповідач умови кредитного договору належним чином не виконала, а саме: не здійснила погашення кредиту та відсотків за його використання, в результаті чого станом на 11.11.2024 року їй нарахована заборгованість на загальну суму 86973,91\~грн.,\~з яких:\~заборгованість по\~тілу кредиту\~ 33237,66\~грн.,\~за річними\~процентами \~40504,96\~грн.,\~за щомісячними\~процентами \~33109,23\~грн (а.с. ). Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст.\~514\~ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом встановлено, що 07 жовтня 2016 року між ПАТ «Таскомбанк» та ТОВ «ФК «ЦФР» укладено договір про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016, згідно п.2.1. якого, первісний кредитор ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» передає (відступає) новому кредитору ПАТ «Таскомбанк» свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та договорами забезпечення до них та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти в сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки, встановлені цим договором (а.с. ). Пунктом 2.2. договору сторони погодили, що первісний кредитор має право щоденно передавати (відступати) новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор зобов`язаний набувати такі права вимоги, шляхом підписання відповідних реєстрів прав вимог із зазначенням ціни договору та розміру заборгованостей позичальників. Підписані сторонами відповідні реєстри прав вимог є невід`ємною частиною цього договору. Пунктом 3.4 договору про відступлення права вимоги передбачено, що право вимоги переходить до нового кредитора - з моменту підписання сторонами відповідного реєстру прав вимог та зарахування коштів у розмірі ціни договору на рахунок первісного кредитора. Відповідно до реєстру прав вимоги до договору про відступлення права вимоги № ТАС ЦФР-10-2016 від 13 липня 2020 року, до АТ «Таскомбанк» перейшло право вимоги і за кредитним договором №4764807898 від 09.07.2020 року, укладеного ТОВ «ФК «ЦФР» з [PERSON] (а.с. ) Крім того, відповідач [PERSON] 09.07.2020 року підписала повідомлення про відступлення прав вимог, відповідно до якого ТОВ «ФК «ЦФР» повідомило останню про те, що права вимоги за кредитним договором №4764807898 від 09.07.2020 року, укладеним між нею та ТОВ «ФК«ЦФР» будуть відступлені АТ «Таскомбанк» на підставі договору про відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016року (а.с. ). Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1 ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Частинами 1, 2 ст.1054 ЦК України, передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч.1 ст.1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. А тому, враховуючи, відповідач отримала та використала кредитні кошти і в обумовлені договором строки добровільно їх не повернула, з огляду на положення ч. 2 ст.\~530\~ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, то суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення. Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості за вказаним кредитним договором, відповідачем по справі суду надано не було. Таким чином, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що [PERSON] істотно порушила умови кредитного договору, не повернула суму кредиту, в зв`язку з чим у неї утворилась заборгованість, а тому позов слід задовольнити та стягнути з відповідача на користь АТ «Таскомбанк» заборгованість за кредитним договором. Крім того, відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.\~141\~ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивача сплачений судовий збір в сумі 3028,00 грн.

Outcome: approved