Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-11 00:00:00

І. Позиції учасників справи Аргументи позивачки 10 грудня 2024 року до суду через підсистему «Електронний суд» ЄСІКС надійшла позовна заява [PERSON] , яка діє в інтересах [PERSON] , [INFO] , подана адвокатом Бровченком І.В. до Київської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. Позов обґрунтований тим, що: - [INFO] померла [PERSON] ; - до складу спадщини увійшла 1/2 частка у праві власності на квартиру [ADDRESS] (далі - частка квартири); - за життя [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого належну їй 1/2 частку квартири [ADDRESS] заповіла [PERSON] , [INFO] , дочці [PERSON] ; - спадщину після [PERSON] малолітня [PERSON] прийняла; - оскільки правовстановлюючі документи на частку квартири втрачені, оформити право на спадщину у позасудовому порядку малолітня [PERSON] не може. У судове засідання позивачка та її представник не з`явилися. 12 березня 2025 року, до початку розгляду справи по суті, представник позивачки, адвокат Бровченко І.В., подав заяву про розгляд справи без його участі та участі позивачки. Позов підтримав у повному обсязі, просив його задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечив. Позиція відповідача Представник Київської міської ради у судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином шляхом доставки судової повістки до електронного кабінету (а.с. 89). Відзив на позовну заяву Київська міська рада не подала. 07 січня 2025 року та 07 лютого 2025 року представники Київської міської ради (Домбровська В.О. та Горбачова І.В.) подали клопотання про надсилання на адресу Київської міської ради позовної заяви з додатками. Суд акцентує, що відповідно до положень ч. 1 ст. 177 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб. У разі подання до суду позовної заяви та документів, що додаються до неї, в електронній формі через електронний кабінет позивач зобов`язаний додати до позовної заяви доказ надсилання іншим учасникам справи копій поданих до суду документів з урахуванням положень ст. 43 цього Кодексу. Відповідно до ч. 7 ст. 43 ЦПК України, у разі подання до суду в електронній формі заяви по суті справи, зустрічного позову, заяви про збільшення або зменшення позовних вимог, заяви про зміну предмета або підстав позову, заяви про залучення третьої особи, апеляційної скарги, касаційної скарги та документів, що до них додаються, учасник справи зобов`язаний надати доказ надсилання таких матеріалів іншим учасникам справи. Такі документи в електронній формі направляються з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, шляхом надсилання до електронного кабінету іншого учасника справи, а у разі відсутності в іншого учасника справи електронного кабінету чи відсутності відомостей про наявність в іншого учасника справи електронного кабінету - у паперовій формі листом з описом вкладення. З огляду на те, що позовна заява подана через підсистему «Електронний суд» ЄСІКС обов`язок надсилання позовної заяви з додатками покладається на позивача. Зазначений обов`язок представник позивача виконав належним чином, що підтверджується квитанцією № 2231514 про доставку документів до зареєстрованого електронного кабінету користувача ЄСІКС (дата і час доставки: 10.12.2024 12:54) (а.с. 39-40). З огляду на викладене, вимоги представниць Київської міської ради про направлення судом позовної заяви з додатками на адресу відповідача не ґрунтуються на процесуальному законі. ІІ. Процесуальні дії суду 23 грудня 2024 року суд постановив ухвалу про відкриття провадження у справі, у якій визначив проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження, розпочав підготовче провадження у справі, призначив підготовче засідання на 03 лютого 2025 року. У позовній заяві представник позивача заявив клопотання про витребування копії спадкової справи до майна [PERSON] , яка померла [INFO] , у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Халік В.В. Зазначене клопотання суд задовольнив, про що зазначив в ухвалі про відкриття провадження у справі від 23 грудня 2024 року. 03 лютого 2025 року суд постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження і призначення справи до судового розгляду по суті на 12 березня 2025 року. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на те, що відповідач відзив на позовну заяву не подав, у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, з урахуванням того, що позивачка проти ухвалення заочного рішення не заперечила, суд без оформлення окремого документа ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. ІІІ. Обставини, які встановив суд [PERSON] є матір`ю малолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції 03.05.2014, актовий запис № 4165 (а.с. 25, 63). [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Київським міським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 26.05.2021, актовий запис № 12985 (а.с. 13, 59). Відповідно до заповіту, посвідченого Чмируком О.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, 10.04.2018 за р. № 961, [PERSON] , [INFO] , належну їй 1/2 частину квартири під [ADDRESS] заповіла [PERSON] , [INFO] (а.с. 17, 84). Відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло, виданого Ленінградською районною державною адміністрацією міста Києва 29.06.1993 квартира [ADDRESS] належить [PERSON] та [PERSON] в рівних частках кожному. Право власності на квартиру зареєстроване в місті Києві міським бюро технічної інвентаризації 20.07.1993 за № 1799 (а.с. 18, 83). Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 15.10.2024 № 399327658 [PERSON] належить 1/2 частка у праві власності на квартиру [ADDRESS] на підставі договору дарування частки квартири, посвідченого Васильченко Л.О., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, 13.02.2018 за р. № 194 (а.с. 19). 02 жовтня 2021 року [PERSON] від імені малолітньої [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Халік В.В. із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] (а.с. 58). Спадкова справа після смерті [PERSON] зареєстрована у Спадковому реєстрі 02.10.2021 за № 68407773, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 66690213, номер справи у нотаріуса 16/2021 (а.с. 16, 76). Згідно з витягом з Реєстру територіальної громади міста Києва № 70948243 від 02.10.2021 за адресою: [ADDRESS] станом на 26.05.2021 була зареєстрована: [PERSON] , [INFO] (а.с. 67). Згідно з листом Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації № 107-6094 від 22.10.2021 видати спадкоємцям дублікат свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS] немає законодавчо визначених підстав (а.с. 21, 80). Згідно з листом Броварського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області від 08.08.2024 в ході проведення перевірки знайти документи на квартиру [ADDRESS] не вдалось можливим (а.с. 20). 08 серпня 2024 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Халік В.В. відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 частку у праві власності на квартиру [ADDRESS] через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на квартиру. Наведене підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 32/02-31 від 08.08.2024 (а.с. 24, 85). ІV. Мотиви суду Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України). Аналогічна за змістом норма наведена у частині першій статті 4 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 154 Сімейного кодексу України батьки мають право звертатися до суду, органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій за захистом прав та інтересів дитини, а також непрацездатних сина, дочки як їх законні представники без спеціальних на те повноважень. Права, свободи та інтереси малолітніх осіб віком до чотирнадцяти років, а також недієздатних фізичних осіб захищають у суді відповідно їхні батьки, усиновлювачі, опікуни чи інші особи, визначені законом (частина перша статті 59 ЦПК України). Одним зі способів захисту цивільних прав, згідно із п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, є визнання права. Відповідно до ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно із ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу (частина четверта статті 1268 ЦК України) Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно із ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Відповідно до підпункту 4.12. пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Згідно з п.п. 4.16, 4.19 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Згідно із ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. За змістом приписів ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Право власності повинне спиратися на певний титул (правовстановлюючий документ), для того, щоб бути доведеним перед іншими особами. Частина 1 статті 321 ЦК України передбачає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За змістом приписів ст. 16 ЦК України захист цивільних прав шляхом визнання права власності здійснює суд. Одним зі способів захисту цивільних прав, згідно із п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, є визнання права. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Суб`єктом вимог про визнання права власності може будь-яка особа, яка вважає себе власником певного майна, однак не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів у третіх осіб або претензіями третіх осіб чи необхідністю отримати правовстановлюючі документи. Позов про визнання права власності на майно подається власником тоді, коли в інших осіб виникають сумніви щодо належності йому цього майна, коли створюється неможливість реалізації позивачем свого права власності через наявність таких сумнівів чи внаслідок втрати правовстановлюючих документів. Позивачем у позові про визнання права власності може бути будь-який учасник цивільних відносин, який вважає себе власником певного майна, однак не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб. Відповідачем у позові про визнання права власності виступає будь-яка особа, яка сумнівається в належності майна позивачеві, або не визнає за ним права здійснювати правомочності володіння, користування і розпорядження таким майном, або має власний інтерес у межах існуючих правовідносин. У справах про визнання права власності в порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у разі їх відсутності - територіальна громада за місцезнаходженням нерухомого майна, що входить до складу спадщини. Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Судувід 14 грудня 2021 року у справі № 344/16879/15-ц Відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. V. Оцінка і висновки суду У справі, що розглядається: - спадкоємицею, яка прийняла спадщину після смерті [PERSON] , є малолітня [PERSON] ; - до складу спадщини входить 1/2 частка квартири [ADDRESS] ; - відповідно до приписів частини п`ятої статті 1268 ЦК України ця частка квартири належить [PERSON] з часу відкриття спадщини; - законний представник [PERSON] не може оформити право на спадщину і зареєструвати право власності на частку квартири, оскільки правовстановлюючий документ втрачений, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії; - законодавець у статті 392 ЦК України визначив безумовною підставою звернення до суду з позовом про визнання права власності втрату документа, який засвідчує право власності. З огляду на викладене, право власності [PERSON] підлягає судовому захисту шляхом його визнання. З огляду на викладене, суд задовольняє позов повністю. VІ. Розподіл судових витрат Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно із ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Позивачка при поданні позову сплатила судовий збір у сумі 5 805,00 гривень, що підтверджується квитанцією АТ «ТАСКОМБАНК» № 2716-3190-8571-7848 від 10.12.2024 (а.с. 10). Доказів понесення інших судових витрат сторони не надали. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки сторони не заявляли вимоги щодо відшкодування судових витрат, суд не вирішує питання їх розподілу. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved