Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-11 00:00:00

ОПИСОВА ЧАСТИНА І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ 1. 25 листопада 2024 року до суду для розгляду надійшла вказана позовна заява [PERSON] за змістом якої [INFO] померла його мати [PERSON] , яка на день смерті була зареєстрована по [ADDRESS] . Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно - п`ять земельних ділянок із кадастровими номерами 6823081200:02:002:0094 - площею 0,1200 га, 6823081200:02:002:0096 - площею 0,1150 га, 6823081200:02:002:0098 - площею 0,0350 га, 6823081200:02:001:0156 - площею 0,0270 га, 6823081200:02:001:0157 - площею 0,2130 га, які розташовані в с. Русанівці Меджибізької територіальної громади Хмельницького району Хмельницької області. Вказане спадкове майно на підставі рішення Голосківської сільської ради народних депутатів Летичівського району Хмельницької області №70 від 23 грудня 1993 року належало чоловіку спадкодавиці [PERSON] - [PERSON] , який помер [INFO] , проте він не оформив та не зареєстрував своє право власності на вказане майно відповідно до вимог чинного законодавства. [PERSON] шляхом вступу в фактичне управління та володіння спадковим майном прийняла спадщину після смерті чоловіка [PERSON] , але не оформила своїх спадкових прав. За життя [PERSON] заповіту не залишала, тому позивач [PERSON] в силу ч. 2 ст. 1223, ч. 1 ст. 1261 ЦК України є спадкоємцем першої черги майна померлої за законом, оскільки є її сином. Інших спадкоємців та спадкоємців, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині після смерті матері позивача [PERSON] не має, оскільки [PERSON] (син спадкодавиці, брат позивача) спадщину після смерті матері не приймав і на спадкове майно не претендує та не заперечує щодо оформлення за позивачем спадкового майна, [PERSON] (дочка спадкодавиці, сестра позивача) є громадянкою російської федерації і на спадкове майно після матері [PERSON] не претендує та у зв`язку із збройною агресією росії проти України позбавлена права на спадкування. На замовлення позивача [PERSON] було виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості). Для оформлення спадщини після смерті матері [PERSON] позивач [PERSON] звернувся до державного нотаріуса і за його заявою було відкрито спадкову справу, але у вчиненні нотаріальних дій щодо оформлення вказаних п`яти земельних ділянок позивачу було відмовлено, оскільки відсутні правовстановлюючі документи, рекомендовано звернутися до суду. У зв`язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на земельні ділянки, позивач [PERSON] не може скористатись своїми правами, як спадкоємець, щодо володіння, користування та розпорядження майном, тому просить суд визнати за ним право власності на спадкове майно. ІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ 2. 25 листопада 2024 року до суду надійшла вказана позовна заява. 3. 19 грудня 2024 року до суду надійшли відомості про місце реєстрації відповідача. 4. 19 грудня 2024 року ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження, призначено розгляд у порядку загального позовного провадження. 5. Судові засідання призначалися на: 16 і 31 січня 2025 року, 13 і 27 лютого 2025 року, 12 березня 2025 року. 6. 16 січня 2025 року ухвалою суду задоволено клопотання представника позивача [PERSON] - адвоката Стецькової-Бондар Л.Ф. про заміну неналежного відповідача. Замінено неналежного відповідача Летичівську селищну раду Хмельницького району Хмельницької області на належного відповідача Меджибізьку селищну раду Хмельницького району Хмельницької області. 7. 24 січня 2025 року та 04 лютого 2025 року до суду надійшли копії спадкових справ після [PERSON] , яка померла [INFO] , та [PERSON] , який помер [INFO] . 8. 13 лютого 2025 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. ІІІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ УЧАСНИКІВ СПРАВИ 9. 12 березня 2025 року до суду надійшла заява представника позивача [PERSON] - адвоката Стецькової-Бондар Л.Ф. про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують і просять їх задовольнити, не заперечують проти ухвалення заочного рішення у справі. 10. Відповідач [PERSON] до суду не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена неодноразово належним чином згідно з вимогами ст.ст. 128, 130, 131 ЦПК України, причин неприбуття не повідомила, не заявила про розгляд справи у її відсутність, не подала ні відзив на позовну заяву, ні докази на підтвердження чи спростування позиції позивача, яка викладена у позовній заяві. 11. 16 січня 2025 року до суду надійшла заява відповідача [PERSON] про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги [PERSON] визнає і не заперечує щодо їх задоволення та оформлення ним спадщини після смерті [INFO] матері [PERSON] , яка прийняла, але не оформила своїх спадкових прав після [PERSON] , який помер [INFO] . Він спадщини після матері [PERSON] не приймав та приймати не буде. 12. 13 лютого 2025 року до суду надійшла заява представника Меджибізької селищної ради Хмельницького району Хмельницької області Герасімової М.В. про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги [PERSON] підтримують. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА ІV. ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА 13. Як зазначено у ч. 2 ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. 14. Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1). Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (п. 1 ч. 2). У ч. 1 ст. 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. За приписами ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. В силу ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У ч. 1 ст. 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. В силу ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1). Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5). Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину (ч. 1). Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3). Згідно ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності (ч. 1). Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності (ч. 3). Відповідно до Прикінцевих та перехідних положень ЦК України Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності (п. 4). Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом (п. 5). 15. У постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року роз`яснено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року (абз. 2 п. 1). У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного Кодексу Української РСР (ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом (абз. 3 п. 1). Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження (абз. 2, 3 п. 23). 16. Згідно з ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. За змістом ч. 1 ст. 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. За змістом ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. За змістом ч. 1 ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Законодавець у ЦК УРСР передбачив, що для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини (ч. 1). Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини (ч. 2). За змістом ст. 553 ЦК УРСР спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини (ч. 1). Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу) (ч. 2). Як зазначено у ч. 1 ст. 554 ЦК УРСР в разі неприйняття спадщини спадкоємцем за законом або за заповітом або позбавлення спадкоємця права спадкування (статті 528 і 534 цього Кодексу) його частка переходить до спадкоємців за законом і розподіляється між ними в рівних частках. 17. У п. 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, що затверджена наказом Міністерства юстиції України від 14 червня 1994 року № 18/5 і зареєстрована в Міністерстві юстиції України 07 липня 1994 року за № 152/361, вказано, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто таким, які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном чи подали заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини (ст. 549 ЦК УРСР). Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном (абз. 1). Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанції про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім`я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього (абз. 2). 18. У абз. 2 п. 1 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України передбачено: установити, що рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). 19. Згідно з абз. 1 п. 2 розділу VІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Державний земельний кадастр» земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. V. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ 20. [INFO] в с. Русанівці Летичівського району Хмельницької області народився [PERSON] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] 21. [INFO] у віці 73 роки в с. Русанівці Летичівського району Хмельницької області помер [PERSON] 22 . [INFO] у віці 87 років у с. Русанівці Летичівського району Хмельницької області померла [PERSON] , [INFO] . 23. 08 серпня 2017 року державним нотаріусом Летичівської державної нотаріальної контори сформовано Витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №93975675 згідно якого [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, серія та номер 1-554, виданий 08 серпня 2017 року державним нотаріусом Босмановою С.Ц., є власником житлового будинку загальною площею 64,8 кв.м., що розташований по [ADDRESS] . Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 08 серпня 2017 року, яке видане державним нотаріусом Летичівської державної нотаріальної контори, на підставі ст. 1261 ЦК України та договору про поділ спадкового майна, спадкоємцем на зазначене у цьому свідоцтві майно [PERSON] , яка померла [INFO] , є її син [PERSON] , [INFO] . 24. 12 лютого 2024 року архівним відділом Хмельницької районної державної адміністрації [PERSON] видано архівний витяг з рішення виконавчого комітету Голосківської сільської ради народних депутатів Летичівського району Хмельницької області від 23 грудня 1993 року №70 «Про передачу земельних ділянок громадянам у приватну власність та в користування» за змістом якого вирішено передати безплатно у приватну власність земельні ділянки громадянам, зокрема, [PERSON] , жителю [ADDRESS] , всього землі - 0,51 га, в томі числі, 0,12 га - для обслуговування жилого будинку і господарських будівель і споруд, 0,39 га - для ведення особистого підсобного господарства. 25. 05 березня 2024 року Меджибізька селищна рада Хмельницького району Хмельницької області видала довідку згідно якої на день смерті [PERSON] , [INFO] (помер [INFO] ), був зареєстрований та проживав у будинку [ADDRESS] . На день смерті за вказаною адресою були зареєстровані та проживали - дружина [PERSON] , [INFO] . 26. 05 березня 2024 року Меджибізька селищна рада Хмельницького району Хмельницької області видала довідку згідно якої на день смерті [PERSON] , [INFO] (померла [INFO] ), була зареєстрована одна у будинку [ADDRESS] . 27. 02 квітня 2024 року державним нотаріусом Летичівської державної нотаріальної контори Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) [PERSON] видана довідка про те, що він є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , яка була єдиним спадкоємцем після [PERSON] , який помер [INFO] . 28. 31 травня 2024 року, 03, 19, 24 червня 2024 року сформовано Витяги з Державного земельного кадастру про земельні ділянки №НВ-5100752142024, №НВ-3200704712024, №НВ-3200704772024, №НВ-6800412622024, №НВ-5600694152024 згідно яких: земельна ділянка з кадастровим номером 6823081200:02:001:0156, площею 0,0270 га, вид цільового призначення земельної ділянки - 01.03 Для ведення особистого селянського господарства, місце розташування: Хмельницька область, Хмельницький район, с. Русанівці, відомості про власника - відсутні; земельна ділянка з кадастровим номером 6823081200:02:001:0157, площею 0,2130 га, вид цільового призначення земельної ділянки - 01.03 Для ведення особистого селянського господарства, місце розташування: Хмельницька область, Хмельницький район, с. Русанівці, відомості про власника - відсутні; земельна ділянка з кадастровим номером 6823081200:02:002:0096, площею 0,1150 га, вид цільового призначення земельної ділянки - 01.03 Для ведення особистого селянського господарства, місце розташування: Хмельницька область, Хмельницький район, с. Русанівці, відомості про власника - відсутні; земельна ділянка з кадастровим номером 6823081200:02:002:0094, площею 0,1200 га, вид цільового призначення земельної ділянки - 02.01 Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), місце розташування: [ADDRESS] , відомості про власника - відсутні; земельна ділянка з кадастровим номером 6823081200:02:002:0098, площею 0,0350 га, вид цільового призначення земельної ділянки - 01.03 Для ведення особистого селянського господарства, місце розташування: Хмельницька область, Хмельницький район, с. Русанівці, відомості про власника - відсутні. 29. 08 липня 2024 року Меджибізькою селищною радою Хмельницького району Хмельницької області надано виписку з погосподарських книг відносно домогосподарства, розташованого по [ADDRESS] , за період 1955-2020 роки за змістом якої у різний період у будинку проживали: голова сім`ї - [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , його дружина - [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , їх дочка [PERSON] , серпень 1959 року народження, їх син - [PERSON] , [INFO] , їх син [PERSON] , [INFO] . 30. 03 жовтня 2024 року державним нотаріусом Летичівської державної нотаріальної контори Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) повідомлено листом [PERSON] про те, що він не може оформити спадщину після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , яка прийняла, але не оформила своїх спадкових прав після свого чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] , на земельні ділянки за кадастровими номерами 6823081200:02:002:0094, 6823081200:02:002:0096, 6823081200:02:002:0098, 6823081200:02:001:0156, 6823081200:02:001:0157, оскільки відсутні правовстановлюючі документи. Рекомендовано звернутись до суду щодо визнання права власності на спадкове майно. VІ. МОТИВИ, З ЯКИХ ВИХОДИТЬ СУД 31. [INFO] помер батько позивача [PERSON] - [PERSON] , який на підставі рішення виконавчого комітету Голосківської сільської ради народних депутатів Летичівського району Хмельницької області від 23 грудня 1993 року №70 був власником земельної ділянки площею 0,51 га, в томі числі, 0,12 га - для обслуговування жилого будинку і господарських будівель і споруд, 0,39 га - для ведення особистого підсобного господарства, проте за життя він не оформив та не зареєстрував своє право власності на вказане майно відповідно до вимог чинного законодавства. Після смерті чоловіка [PERSON] шляхом вступу в фактичне управління та володіння спадковим майном на підставі ст.ст. 529, 549 ЦК УРСР прийняла спадщину його дружина [PERSON] (мати позивача), що підтверджується також й спадковою справою, оскільки їй 22 січня 1998 року видане свідоцтво про право на спадщину за законом (на земельну частку (пай) в розмірі 3,54 в умовних кадастрових гектарах), однак і вона за життя належним чином не оформила та не зареєструвала своє право власності на спадкове майно - на земельну ділянку площею 0,51 га, яка належала чоловікові. Після смерті матері [PERSON] як позивач [PERSON] , так і відповідач [PERSON] звернулись до державного нотаріуса із заявами про прийняття спадщини. Позивач [PERSON] з братом [PERSON] уклали нотаріально посвідчений договір про поділ спадщини від 08 серпня 2017 року. Хоча на замовлення позивача [PERSON] у 2023-2024 роках й було виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) й п`яти земельним ділянкам були присвоєні кадастрові номери (загальна їх площа - 0,51 га, що відповідає площі земельної ділянки - 0,51 га, яка передана батькові позивача [PERSON] згідно рішення від 23 грудня 1993 року), однак 03 жовтня 2024 року державним нотаріусом позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальних дій щодо їх оформлення, адже відсутні правовстановлюючі документи, рекомендовано звернутися до суду для визнання права власності на це майно. При цьому, вказані п`ять земельних ділянок розташовані в с. Русанівці Хмельницького району Хмельницької області (одна - за місцем розташування будинку). 32. Відповідач [PERSON] (брат позивача), а також представник відповідача - Меджибізької селищної ради позовні вимоги визнали, що свідчить про відсутність між ними спору. 33. У матеріалах спадкової справи після [PERSON] відсутні відомості, що її донька [PERSON] зверталась до державного нотаріуса з приводу оформлення спадкового майна. 34. Зважаючи на сукупність наведених обставин, суд приходить до висновку, що права позивача підлягають захисту шляхом визнання за ним права власності на спадкове майно, адже він у нотаріальному порядку не може оформити за собою право власності на це майно. VІI. ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ 35. У відповідності до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України позивач належними і допустимими доказами довів правомірність своїх вимог, тому позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. VІІІ. ЩОДО СУДОВИХ ВИТРАТ 36. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У заяві представник позивача зазначила, що судові витрати позивач залишає за собою. Враховуючи засаду (принцип) диспозитивності цивільного судочинства (ст. 13 ЦПК України), суд вважає, що судові витрати необхідно залишити за позивачем.

Outcome: approved