Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-11 00:00:00

Позивач Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ) звернулося в суд з позовом до [PERSON] , у якому просить стягнути з відповідача на користь позивача відшкодування шкоди в порядку регресу, пов`язаних з регламентною виплатою у розмірі 18926,00 грн. В обґрунтування заявлених вимог вказано, що позивач є спеціальним суб`єктом у сфері страхування, а саме організацією, яка за рахунок коштів централізованого страхового резервного фонду відшкодовує потерпілим шкоду у разі її заподіяння власником транспортного засобу, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. 09.01.2023 близько 17 год 20 хв. в населеному пункті м. Тернопіль, по вул. Микулинецька, 116, відповідач, керуючи транспортним засобом марки «HYUNDAI SONATA», д.н.з. [NUMBER] , скоїв наїзд на пішохода [PERSON] (далі-потерпілий). Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) потерпілий отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості. Після ДТП, 19.01.2023 потерпілий, під час проходження стаціонарного лікування в Комунальному некомерційному підприємстві «Тернопільська обласна клінічна лікарня» Тернопільської обласної ради помер внаслідок захворювання гострої форми хронічної ішемічної хвороби серця. На момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Своїми діями відповідач порушив вимоги п. 1.5 ч. 1, 1.10, 2.3 (б, д), 12.3, 12.4 Правил дорожнього руху України, що призвело до настання ДТП і спричинення потерпілому середньої тяжкості тілесних ушкоджень. За фактом даної ДТП було відкрито кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, відомості про яке 10.01.2023 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12023211040000113. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16.11.2023 у справі № 607/9852/23 відповідача було звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України у зв`язку із дійовим каяттям, а кримінальне провадження стосовно нього закрито. При цьому, відповідач має нести цивільну відповідальність за смерть, завдану потерпілому незалежно від того, чи були його дії протиправними. Оскільки, на момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, з метою відшкодування збитків та на виконання вимог ст. 35, ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» 25.05.2023 представник [PERSON] (особи, яка має право на відшкодування шкоди), на підставі Довіреності від 19.05.2023, звернувся до позивача із відповідною заявою про страхове відшкодування. За результатами звернення представника особи, яка має право на відшкодування шкоди та розгляду його заяви, позивачем було відкрито регресну справу № 93018. Позивач виконуючи вимоги ст. 41 Закону, на підставі довідки № 1 від 01.09.2023 і Наказу № 3/15084 від 01.09.2023 про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, прийняв рішення про відшкодування шкоди потерпілому в загальному розмірі 18 926,00 грн. Розрахунок та виплата страхового відшкодування проводилося на основі документів, що підтверджують витрати на поховання, а також наказів про відшкодування шкоди, відповідно до яких МСТБУ здійснило регламентну виплату. Позивачем були повністю відшкодовані витрати на поховання [PERSON] . Загальний розмір витрат МТСБУ, які підлягають відшкодуванню позивачу складає 18 926,00 грн. Враховуючи наведене, а також в зв`язку із невідшкодуванням збитків відповідачем в добровільному порядку, позивач звернувся до суду із даним позовом. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06.01.2025 справу передано за підсудністю на розгляд Теребовлянському районному суду Тернопільської області. Ухвалою Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 30.01.2025 прийнято до свого провадження дану справу та постановлено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження. Призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 19.02.2025, яке надалі було відкадено на 12.03.2025. 18.02.2025 до суду від відповідача надійшов відзив на позов, у якому останній зазначив, що він 09.01.2023 близько 17 год 20 хв. керував автомобілем «HYUNDAI SONATA», д.н.з. [NUMBER] та рухаючись вул. Микулинецька в м. Тернопіль, порушив правила безпеки дорожнього руху, унаслідок чого вчинив наїзд на пішохода [PERSON] , який пересікав проїзну частину, спричинивши йому середньої тяжкості тілесні ушкодження. [INFO] [PERSON] помер в лікувальному закладі внаслідок захворювання - гострої форми хронічної ішемічної хвороби серця, у вигляді повторного інфаркту міокарду в ділянці задньої стінки лівого шлуночка серця, що було встановлено при розтині його трупа та підтверджується висновком експерта №36 від 21.01.2023. Оскільки смерть [PERSON] настала унаслідок хронічного захворювання і не була прямим наслідком дорожньо-транспортної пригоди, органом досудового розслідування йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, складено та скеровано до суду обвинувальний акт. 16.11.2023 Тернопільським міськрайонний судом його звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 45 КК України. МТСБУ відшкодовано дружині потерпілого [PERSON] - [PERSON] витрати на поховання у розмірі 9 626,00 грн та 9 300,00 грн на загальну суму 18 926,00 грн, тобто на суму яка є предметом позову. Разом з тим, як було встановлено в ході досудового розслідування проведеного у кримінальному провадженні № 12023211040000113 та надалі констатовано судом, смерть потерпілого [PERSON] не перебуває у причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди. Враховуючи вказане, відповідач вважає, що позивачем здійснено страхове відшкодування витрат на поховання потерпілого з порушенням вимог ч.1 ст.27 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", оскільки його смерть не є прямим наслідком дорожньо-транспортної пригоди, а тому заявлений до відповідача позов є необгрунтованим та безпідставним. Відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак подав заяву, у якій просив справу розглядати за відсутності сторони позивача та позовні вимоги задовольнити в повному обсязі з підстав, наведених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак подав заяву, у якій просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позову. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, з урахуванням частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 09.01.2023 о 17 год 35 хв. по вул. Микулинецька, в м.Тернопіль за участі водія [PERSON] та пішохода [PERSON] відбулась дорожньо-транспортна пригода. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпілий отримав тілесні ушкодження. За цим фактом було відкрито кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, відомості про яке 10.01.2023 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12023211040000113. Із ухвали Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16.11.2023 у справі № 607/9852/23 у кримінальному провадженні № 12023211040000113 слідує, що судом встановлено, що 09.01.2023 о 17 год. 35 хв., водій [PERSON] керуючи технічно справним автомобілем «HYUNDAI SONATA» реєстраційний номер [NUMBER] , без пасажирів та вантажу, рухався по вул. Микулинецькій, м. Тернополя, у напрямку від смт.Велика Березовиця до вул. Князя Острозького, м.Тернополя. При цьому, водієм [PERSON] було порушено вимоги пунктів: 1.5 ч.1, 1.10, (в частині визначення понять: «дорожні умови», «дорожня обстановка», «небезпека для руху», і виконання їх вимог), 2.3 (б, д), 12.3, 12.4 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року із змінами та доповненнями, а також вимог, які наведені у абзацах 1, 2 частини 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» (№3353-ХІІ від 30 червня 1993 року), із змінами та доповненнями. Внаслідок порушення вказаних пунктів Правил дорожнього руху, водій [PERSON] не забезпечив безпеку дорожнього руху та шляхом перевищення дозволеної швидкості руху і несвоєчасного застосування екстреного гальмування, позбавив себе технічної можливості зупинити керований ним автомобіль перед пішохідним переходом та в процесі руху, виїхавши на пішохідний перехід, скоїв наїзд передньою частиною автомобіля «HYUNDAI SONATA» р.н. [NUMBER] на пішохода [PERSON] , який в момент наїзду нерухомо стояв в межах лівої смуги руху транспортного потоку вул. Микулинецької, у напрямку вул. Князя Острозького. У результаті наїзду транспортним засобом пішохід [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді: саден та ран лівої половини тім`яної ділянки з підлеглим крововиливом у м`які тканини голови, закритої травми тазу у вигляді переломів лівих лобкової, клубової та сідничної кісток з крововиливами в калитку та під шкірні покриви основи статевого члена, закритої травми лівої гомілки у вигляді перелому нижньої третини малогомілкової кістки та крайових переломів дистального кінця великогомілкової кістки, із садном на лівому коліні, синців на лівій задньо-боковій поверхні нижньої третини грудей, з поширенням на задньо-бокові поверхні живота, тазової ділянки, лівого стегна до його середньої третини та проекції лівого гомілково-ступневого суглобу, які за ознакою тривалого (більш як 21 добу) розладу здоров`я, належать до тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Після дорожньо-транспортної пригоди, 19.01.2023 [PERSON] , під час проходження стаціонарного лікування в Комунальному некомерційному підприємстві «Тернопільська обласна клінічна лікарня» Тернопільської обласної ради помер внаслідок захворювання гострої форми хронічної ішемічної хвороби серця, у вигляді повторного інфаркту міокарду в ділянці задньої стінки лівого шлуночка серця, а, спричинені [PERSON] , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, тілесні ушкодження, у причинно- наслідковому зв`язку із настанням його смерті не перебувають. Порушення водієм [PERSON] Правил дорожнього руху перебуває у прямому причинному зв`язку із настанням даної дорожньо-транспортної пригоди та спричинення потерпілому [PERSON] середньої тяжкості тілесних ушкоджень. Вказані в ухвалі суду висновки щодо отриманих тілесних ушкоджень [PERSON] зроблені на підставі проведеної в рамках кримінального провадження №12023211040000113 судово-медичної експертизи трупа [PERSON] . Так, із висновку експерта №36 (експертиза розпочата 21.01.2023, закінчена 14.03.2023) слідує, що смерть громадянина [PERSON] настала внаслідок захворювання - гострої форми хронічної ішемічної хвороби серця, у вигляді повторного інфаркту міокарду в ділянці задньої стінки лівого шлуночка серця, що було встановлено при розтині його трупа та підтверджується мікроскопічним дослідженням. Виявлений при судово-медичній експертизі трупа [PERSON] комплекс тілесних ушкоджень, не був небезпечним для життя в момент заподіяння та не викликав загрозливих для життя явищ. Тому, спричинені [PERSON] тілесні ушкодження (травма голови, закриті травми лівої половини тазу та лівої гомілки), у причинно-наслідковому зв`язку із настанням його смерті не перебувають і, за ознакою тривалого (більш як 21 добу) розладу здоров`я, належать до тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16.11.2023 у справі № 607/9852/23 [PERSON] було звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України у зв`язку із дійовим каяттям, на підставі ст.45 КК України, а кримінальне провадження стосовно нього закрито. Зі змісту ухвали слідує, що в судовому засіданні [PERSON] пояснив, що він визнає вину, щиро розкаюється у вчиненому і повністю відшкодував потерпілому [PERSON] завдані йому збитки. Зі змісту заяви потерпілого [PERSON] від 07.08.2023 вбачається, що потерпілий жодних претензій до обвинуваченого [PERSON] не має, обвинувачений відшкодував йому завдані збитки та вони примирились. На підтвердження відшкодування потерпілим шкоди відповідач додав до відзиву ряд чеків АТ КБ "Приватбанк" про перерахування [PERSON] та [PERSON] коштів на компенсацію моральної шкоди та витрат на лікування [PERSON] . [PERSON] на підставі довіреності через директора ТОВ "Центр Автовиплат Поліс", 25.05.2023 подала Моторному (транспортну) страховому бюро України заяву про виплату страхового відшкодування з приводу того, що 09.01.2023 по вул. Микулинецька у м.Тернополі, водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки «HYUNDAI SONATA», д.н.з. [NUMBER] , здійснив наїзд на пішохода [PERSON] . Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід [PERSON] отримав тілесні ушкодження, в результаті яких [INFO] помер у лікарні. [PERSON] , як дружина померлого, просила здійснити виплату страхового відшкодування: 18926 грн - витрати на поховання, 241200 грн - відшкодування на утримання. До позову додано копії фіскального чеку від 21.01.2023, квитанції до прибуткового касового ордера №33 від 21.01.2023 та видаткової накладної № РН-0000017 від 21.01.2023, на підставі яких, а також довідки №1 від 01.09.2023 про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих та наказу №3/15084 від 01.09.2023 Моторне (транспортне) страхове бюро України виплатило ТОВ "Центр Автовиплат Поліс" як представнику Українець Т.С. 18926, 00 грн шкоду заподіяну в результаті ДТП (витрати на поховання [PERSON] ). Позивач звертався до відповідача листом від 01.09.2023, у якому Моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ) інформувало [PERSON] про розгляд звернення щодо дорожньо-транспортної пригоди (ДТП), яка мала місце 09.01.2023 (справа № 93018) та пропонувало у добровільному порядку компенсувати МТСБУ витрати у розмірі 18926,00 грн. До спірних правовідносин суд застосовує наступні правові норми. Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із частинами другою, п`ятою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (стаття 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Згідно із пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до пункту 23.1 статті 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, зокрема, шкода, пов`язана із смертю потерпілого. Статтею 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено порядок здійснення та розміри страхових виплат за шкоду, пов`язану зі смертю потерпілого. Пунктом 27.1 статті 27 Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. Пунктом 41.1 статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. У позовній заяві вказано та не заперечується сторонами, що на момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. У даному випадку, за наслідками розгляду кримінального провадження №12023211040000113 від 09.01.2023 про обвинувачення [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України було встановлено, що за наслідками ДТП за участі відповідача, яке мало місце 09.01.2023 [PERSON] було спричинено середньої тяжкості тілесні ушкодження. Смерть [PERSON] настала внаслідок захворювання - гострої форми хронічної ішемічної хвороби серця, у вигляді повторного інфаркту міокарду в ділянці задньої стінки лівого шлуночка серця, а спричинені [PERSON] тілесні ушкодження (травма голови, закриті травми лівої половини тазу та лівої гомілки), у причинно-наслідковому зв`язку із настанням його смерті не перебувають. Відповідно до вимог статей 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. За пиписами статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з частиною першою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З матеріалів справи судом встановлено, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] були спричиненні тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, які не перебувають у прямому причинному зв`язку із настанням його смерті. Тобто, судом встановлено відсутність прямого\~причинно-наслідкового\~зв`язку між зазначеною дорожньо-транспортною пригодою та смертю [PERSON] , що згідно положень пункту 27.1 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виключає виплату страхового відшкодування та відповідно відшкодування шкоди в порядку регресу. Належних доказів на спростування висновку судово-медичної експертизи, висновків суду за наслідками розгляду кримінального провадження щодо відсутності причинного зв`язку між заподіяними відповідачем в результаті ДТП [PERSON] тілесними ушкодженнями та його смертю позивачем не надано. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що в задоволенні даного позову слід відмовити.

Outcome: dismissed