Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-05 00:00:00

В грудні 2024 року позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування та визнання права власності в порядку набуття, посилаючись на те, що [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина на 1/4 частку домоволодіння, яке розташовано по [ADDRESS] . Спадщину після його смерті як спадкоємець по заповіту на 1/6 частку спадкового майна прийняла позивач [PERSON] та обов`язкову частку на 1/12 частину домоволодіння прийняла його непрацездатна дружина [PERSON] .. [INFO] [PERSON] померла, після смерті якої відкрилася спадщина на 1/3 частку вказаного домоволодіння, яку позивач [PERSON] прийняла своєчасно як спадкоємець по закону 5 черги. Однак, оскільки спадкодавці не отримали при житті правовстановлюючих документів на домоволодіння, вони не можуть оформити на себе право власності на спадкове майно. Просили суд визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частку домоволодіння в порядку спадкування після смерті [PERSON] та визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності в порядку набуття на 1/4 частку домоволодіння, як члену колишнього колгоспного двору, що збереглося по теперішній час. Представник позивачів в судове засідання не з`явився, направивши до суду заяву, в якій позов підтримав та просив розглянути справу у його відсутності. Представник відповідача Новоселицької міської ради Чернівецької області звернувся до суду із заявою, в якій позов визнав та просив розглянути справу у його відсутності. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши матеріали справи та враховуючи, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить встановленим обставинам по справі та не порушує права та інтереси інших осіб, дійшов висновку про розгляд справи у підготовчому судовому засіданні та задоволення заявлених позовних вимог в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до виписки з по господарської книги Малинівського старостинського округу № 10 Новоселицької міської ради Чернівецької області № 196 від 20 серпня 2024 року станом на 1990-1991 роки домоволодіння, яке розташовано по [ADDRESS] відносилося до дворів колгоспного типу, в якому були зареєстровані та проживали голова домогосподарства [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , в силу чого виходячи з положень ст. 123 ЦК УРСР в редакції 1963 року кожен з них мав рівні долі у колгоспному дворі, тобто по 1/4 частці домоволодіння. Житловий будинок вказаного домоволодіння побудований в 1960 року на відведеній для вказаної мети земельній ділянці та зареєстрований в Малинівській сільській раді в погосподарській книзі із наданням відповідної адресної частини, що підтверджується технічним паспортом домоволодіння. Дані обставини у своїй сукупності свідчать про те, що житловий будинок та господарські споруди побудовані відповідно до діючого на час їх будівництва законодавства, належним чином були зареєстровані органом місцевого самоврядування і належали зареєстрованим та проживаючим в ньому станом на 1990-1991 роках особам на праві спільної сумісної власності. [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина на 1/4 частку вказаного домоволодіння. За змістом ст. 524 ЦК УРСР в редакції 1963 року, чинного на час відкриття спадщини, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. У відповідності до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР при успадкуванні по закону спадкоємцями першої черги є в рівних долях діти, подружжя та батьки померлого. Статтею 530 ЦК УРСР передбачено, що при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). Відповідно до ст. 535 ЦК УРСР неповнолітні або непрацездатні діти спадкодавця (в тому числі усиновлені), а також непрацездатні дружина, батьки (усиновителі) і утриманці померлого успадковують, незалежно від змісту заповіту, не менше двох третин частки, яка належала б кожному з них при спадкоємстві за законом (обов`язкова частка). При визначенні розміру обов`язкової частки враховується і вартість спадкового майна, що складається з предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку. Зі змісту ст. 548 ЦК УРСР вбачається, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно п. 1 ч.1 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Частиною другою даної статті передбачено, що зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Спадщину після смерті [PERSON] своєчасно прийняла як спадкоємець по заповіту позивач [PERSON] , оскільки вступила в управління та володіння спадковим майном, що підтверджується довідкою Малинівського старостинського округу № 10 Новоселицької міської ради № 198 від 20 вересня 2024 року. Також, обов`язкову долю у спадщині прийняла непрацездатна дружина [PERSON] , оскільки на час відкриття спадщини була пенсійного віку, яка постійно проживала разом із спадкодавцем, чим вступила в управління та володіння спадковим майном, що підтверджується довідкою Малинівського старостинського округу № 10 Новоселицької міської ради № 197 від 20 вересня 2024 року. При спадкоємстві за законом кожен із спадкоємців успадкував б після смерті [PERSON] по 1/8 частки домоволодіння, тим самим обов`язкова доля [PERSON] у спадщині становить дві третини від 1/8 частки, що складає 1/12 частку домоволодіння, оскільки у померлого також була донька [PERSON] .. В той же час, [PERSON] успадкувала за заповітом 1/6 частку домоволодіння, тобто 1/4 частка - 1/12 частки отриманої [PERSON] .. [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина на 1/3 частки домоволодіння, а саме 1/12 частку, яку вона успадкувала після смерті свого чоловіка [PERSON] та на 1/4 частину - її власну частку, яку вона набула в майні колишнього колгоспного двору. Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно ст. 1265 ЦК України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Частиною першою статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Позивач [PERSON] спадщину після смерті [PERSON] прийняла своєчасно як спадкоємець 5 черги по закону, оскільки на момент відкриття спадщини була зареєстрована та постійно проживала разом із спадкодавцем, що підтверджується довідкою Малинівського старостинського округу № 10 Новоселицької міської ради Чернівецького району № 199 від 20 вересня 2024 року. Однак, у зв`язку із смертю спадкодавців та відсутністю за ними правовстановлюючих документів на домоволодіння, нотаріальна контора відмовила позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину на домоволодіння. Враховуючи, що позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] та спадкоємцем за законом 5 черги після смерті [PERSON] , спадщину прийняла своєчасно, інших спадкоємців не має, то право власності на домоволодіння слід визнати за нею в порядку спадкування. Окрім цього, позивачам не визначена частка в майні колишнього колгоспного двору, що збереглося на теперішній час та унеможливлює отримання нею свідоцтва про право власності на дане нерухоме майно та має значення для визначення частки спадкодавця у спільному сумісному майні. При вирішенні даної позовної вимоги суд виходить з того, що згідно п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» за № 20 від 22 грудня 1995 року частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. Визнання права та зміна правовідношення є встановленими ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів. За змістом ст. 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. За вказаних обставин, суд приходить до висновку про визначення за позивачами по 1/4 частки у вказаному домоволодінні, як їх частку в майні колишнього колгоспного двору. Вимоги щодо визнання за позивачами права власності на вказані частки в порядку набуття є безпідставними, оскільки їх право не порушено та ніким не оспорюється, а має бути зареєстровано ними відповідно до чинного законодавства. На підставі ст.ст. 120, 123, 524, 529, 535, 548, 549 ЦК УРСР, ст.ст. 1218, 1223, 1265, 1268, 1269, 1270 ЦК України, суд

Outcome: approved