Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-13 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] , треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування Мукачівської міської ради, Служба у справах дітей Управління з питань захисту прав дітей Кропивницької міської ради, Орган опіки та піклування Кропивницької міської ради про позбавлення батьківських прав та призначення опікуна. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] та [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Мукачівської міської ради про відібрання малолітньої дитини та передачі її матері. Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 25.07.2023 року справу №303/6630/23 провадження №2/303/1016/23 за позовом представника позивача [PERSON] - [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Мукачівської міської ради про відібрання малолітньої дитини та передачі її матері об`єднано в одне провадження зі справою №303/4272/23 провадження 2/303/664/23 за позовом представника позивача [PERSON] - [PERSON] до [PERSON] , треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування Мукачівської міської ради, Служба у справах дітей Управління з питань захисту прав дітей Кропивницької міської ради, Орган опіки та піклування Кропивницької міської ради про позбавлення батьківських прав та призначення опікуна. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] позов мотивує тим, що [PERSON] є рідним братом [PERSON] .. У свою чергу, брат позивача [PERSON] , 28.08.2020 року зареєстрував шлюб із [PERSON] у Лівобережному районному у місті Маріуполі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), актовий запис №303, після чого остання змінила прізвище на [PERSON] . Від даного шлюбу у [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON] , [INFO] . Брат позивача [PERSON] перебував на дійсній військовій службі за контрактом в окремому загоні спеціального призначення « [INFO] » військової частини № [NUMBER] Національної гвардії України з 24.04.2019 року. Однак, [PERSON] помер [INFO] , причиною смерті стало вогнепальне поранення несумісне з життям внаслідок ворожого обстрілу під час виконання бойового завдання. У свою чергу, дружина покійного брата [PERSON] , тобто відповідач, з моменту вторгнення російської федерації на територію України, 24.02.2022 року приїхала з дитиною в м.Мукачево до родини свого чоловіка, прожила у них декілька днів, тобто за адресою [ADDRESS] , після чого без будь-яких попереджень чи пояснень, залишила дитину і зникла у невідомому напрямку. Із того часу і по теперішній час вона більше не появлялася, не давала про себе жодних звісток, де вона находиться, взагалі дитину залишила напризволяще і її місце перебування невідоме. Таким чином, відповідач [PERSON] , тобто матір дитини, самоусунулася від виконання батьківських обов`язків, не піклується про дитину, не приймає жодної участі у житті дитини, не переймається її долею та потребами, не виявляє бажання спілкуватися з нею, повністю не приймає участі у вихованні, а також не надає будь-яку матеріальну допомогу на утримання дитини. Отже, вважає, що вищезазначені підстави, як кожну окремо, так і в сукупності, можна розцінювати, як свідоме нехтування нею своїх материнських обов`язків, а також є підстави для позбавлення її батьківських прав. Разом з тим, дитина [PERSON] , [INFO] залишається без батька, який помер під час бойових дій внаслідок російської агресії і залишається без матері, яка не виконує своїх батьківських обов`язків, а тому позивач, тобто брат померлого батька дитини, має намір бути її опікуном. Так, позивач [PERSON] , має такий склад сім`ї: [PERSON] , [INFO] - дружина, [PERSON] , [INFO] - дочка, [PERSON] , [INFO] - племінник, [PERSON] , [INFO] - мати. Що стосується призначення позивача [PERSON] опікуном то слід зазначити, що як, вбачається із довідки сімейного лікаря [PERSON] від 10.05.2023 року, [PERSON] знаходиться на обліку у зазначеного сімейного лікаря, відповідно до підписаної декларації про вибір лікаря з листопада 2022 року, підписати декларацію про перехід дитини під нагляд лікаря не було можливим, тому що мама [PERSON] не виходила на зв`язок. Дитина отримала всі щеплення відповідно до графіку щеплення. Остання вакцинація 09.05.2023 року в присутності [PERSON] та бабусі, так як дитина дуже дратівлива, плаксива і боїться оточуючих, заспокоюється на руках у [PERSON] . У відповідності до ст.8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії. Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою. У відповідності до ч.7 ст.7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Пунктами 1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої ВРУ 27.02.1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. За правилами ст.9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року держави - учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст.141 С України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. У відповідності до ст.150 СК України передбачений обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини. Згідно ч.2 та ч.4 ст.155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ст.15 ЗУ «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У відповідності до ст.164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстокого поводження з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тлумачення п.2 ч.1 ст.164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У відповідності до ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст.55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Згідно ч.2, 3 та 4 ст.63 ЦК України опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільної дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. При призначенні опікуна для малолітньої особи та при призначенні піклувальника для неповнолітньої особи враховується бажання підопічного. Відповідно до ч.1 та ч.3 ст.243 СК України опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом, у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. Згідно ч.1 та ч.2 ст.244 СК України опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. При призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] просив суд позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно дитини [PERSON] , [INFO] та встановити опіку над малолітньою дитиною [PERSON] , [INFO] та призначити його опікуном [PERSON] , [INFO] . Представник позивача [PERSON] - [PERSON] позов мотивує тим, що 28.08.2020 року [PERSON] , уклала шлюб з [PERSON] .. Даний факт підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 28.08.2020 року. Від шлюбу у них народився син, [PERSON] , [INFO] . Вказаний факт підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 15.06.2021 року. До початку повномасштабного вторгнення Російської Федерації та територію України вона разом з чоловіком та сином [PERSON] , були зареєстровані та постійно проживали в [ADDRESS] . Даний факт підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи від 30.09.2020 року №14-13.01-2293 та довідкою про реєстрацію місця проживання особи від 17.06.2021 року №13-13.01-1073. Її чоловік , [PERSON] , був військовослужбовцем та проходив військову службу за контрактом в м.Маріуполі. Перед вторгненням РФ до України та в зв`язку з наявною загрозою початку війни, вона порадившись з чоловіком, вирішила виїхати разом з сином [PERSON] до родичів чоловіка в м.Мукачево Закарпатської області. В зв`язку з тим, що сину [PERSON] було лише сім з половиною місяців від народження, до них в м.Маріуполь приїхала її свекруха (мати чоловіка) [PERSON] для того, щоб допомогти їй з переїздом. Як наслідок, 23.02.2022 року, вона разом з сином [PERSON] та [PERSON] , виїхали з м.Маріуполя до м.Мукачево. Прибувши до м.Мукачево, вона разом з Ростиславом посилилися в квартирі відповідачів, за адресою: [ADDRESS] . Через деякий час, вона з сином стала на облік, як внутрішньо переміщена особа, за вищезазначеною адресою. Даний факт, підтверджується Довідкою від 30.03.2022 року №2101-5001046662 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. 20.03.2022 року її чоловік, [PERSON] , загинув на території ПАК «МК «Азовсталь», в м.Маріуполі, під час виконання бойового завдання. Даний факт встановлений рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 07.06.2022 року у справі №303/3291/22. На підставі вказаного рішення суду 09.07.2022 року було видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . В квартирі відповідачів за адресою: [ADDRESS] , вона разом з малолітнім сином [PERSON] , проживала з лютого 2022 року по кінець вересня 2022 року. За час проживання в квартирі відповідачів вона неодноразово піддавалася домашньому насильству, як з боку свекра - [PERSON] так і з боку свекрухи - [PERSON] , яке виражалося в нецензурній лайці на її адресу, погрозах фізичної розправи, приниження її, як людини. За вказаними фактами домашнього насильства вона неодноразово зверталася з відповідними заявами до поліції. Як наслідок, її свекра - [PERSON] , Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.173-2 КУпАП. Так, постановою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 08.08.2022 року, за наслідками розгляду справа №303/5288, її свекра [PERSON] визнано винним у скоєнні, відносно неї, адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Даний факт підтверджується постановою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 08.08.2022 року у справі №303/5288/22. Не витримавши такого нелюдського ставлення до себе з боку відповідача та їхніх родичів, з якими вона та її малолітній син [PERSON] вимушені були проживати, вона вимушена була в кінці вересня 2022 року забрати сина та переїхати до м.Харкова. Однак, знаходячись деякий час в м.Харкові, не маючи грошей для існування та не маючи можливості працювати, так як [PERSON] було лише 1 рік та 4 місяці і не було можливості оформити його до дитячого садочка, вона фактично опинилася в тяжкому, скрутному життєвому становищі. Як наслідок, не маючи іншого вибору, вона вимушена була звернутися до [PERSON] , як до бабусі її сина [PERSON] , з проханням тимчасово забрати жити до себе [PERSON] , на період поки вона придбає собі житло, влаштується та буде мати змогу утримувати сина, на що [PERSON] погодилася. З жовтня 2022 року, її син [PERSON] проживав разом з її свекрухою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Свідоцтво про народження [PERSON] , його РНОКПП, Довідка про реєстрацію його місця проживання та інші документи залишилися у неї. Вона постійно переказувала [PERSON] грошові кошти на продукти харчування та утримання її сина. 27.12.2022 року, вона зареєструвала шлюб з [PERSON] .. Даний факт підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 06.06.2023 року. 28.03.2023 року, вона перебуваючи у шлюбі з [PERSON] та за їх з ним спільні грошові кошти, придбала у власність квартиру [ADDRESS] , в якій проживає на даний час. Вказана квартира трикімнатна, загальною площею 69,6 кв.м., житловою площею 40,8 кв.м. Даний факт підтверджується Договором купівлі-продажу від 28.03.2023 року, посвідчений приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Ваврентович В.І. та зареєстрованим в реєстрі за №211. Після цього, відповідно до досягнутої раніше домовленості між нею та [PERSON] , вона зателефонувала до останньої та повідомила їй про своє бажання приїхати та забрати сина [PERSON] до м.Кропивницького, для подальшого спільного проживання з ним, у вказаній вище власній квартирі. Однак, [PERSON] категорично відмовилася передавати їй її малолітнього сина та повідомила, що в м.Мукачево вони вже не проживають. При цьому повідомити їй нову адресу проживання [PERSON] також категорично відмовилась. Більше того, [PERSON] почала погрожувати їй фізичною розправою, в разі якщо вона приїде та буде шукати [PERSON] . В зв`язку з тим, що [PERSON] тримає її малолітнього сина у себе не на підставі закону та без відповідного рішення суду, і місце її знаходження їй не було відоме, вона 09.06.2023 року звернулася до Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області із заявою про те, що [PERSON] відмовляється повертати їй сина. Листом від 13.06.2023 року за №3155/ш23 т.в.о. начальника Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області повідомив її про те, що під час проведеної перевірки відбулася телефонна розмова з [PERSON] під час якої стало відомо, що її малолітній син [PERSON] проживає разом з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, на даний час встановлено, що обидва відповідача - [PERSON] та [PERSON] тримають її малолітнього сина [PERSON] у себе не на підставі закону та без відповідного рішення суду, що є порушенням діючого законодавства України. Відповідно до ст.3 СК України сім`я є первинним та основним осередком суспільства, дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Згідно ст.163 СК України визначено, що батьки мають переважне право перед іншими особами на те, щоб малолітня дитина проживала з ними. Батьки мають право вимагати відібрання малолітньої дитини від будь-якої особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду. Суд може відмовити у відібранні малолітньої дитини і переданні її батькам або одному з них, якщо буде встановлено, що це суперечить її інтересам. Відповідно до ст.ст.11, 12 ЗУ «Про охорону дитинства» сім`я є природнім середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних мов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї, сприяє розвитку системи послуг з підтримки сімей з дітьми та мережі дитячих закладів. У відповідності до ч.1 ст.14 ЗУ «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Представник [PERSON] - [PERSON] просив суд відібрати малолітнього [PERSON] , [INFO] , уродженця м.Маріуполя, РНОКПП [NUMBER] у [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] та [PERSON] , [INFO] та передати дитину його матері [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] . Позивач [PERSON] в судовому засіданні первісний позов підтримав та просив суд задоволити його з підстав наведених в позові, а позов представника [PERSON] - [PERSON] не визнав та просив суд відмовити в його задоволенні, пояснивши суду, що позов є безпідставним та необгрунтованим. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні первісний позов також підтримав та просив суд задоволити його з підстав наведених в позові, а позов представника [PERSON] - [PERSON] не визнав та просив суд відмовити в його задоволенні, пояснивши суду, що позов є безпідставним та необгрунтованим. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні в режимі відеоконференції первісний позов не визнала та просила суд відмовити в його задоволенні, пояснивши суду, що позов є безпідставним та необгрунтованим, а свій позов поданий представником [PERSON] підтримала та просила суд задоволити його з підстав наведених в позові. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні в режимі відеоконференції первісний позов також не визнала та просила суд відмовити в його задоволенні, пояснивши суду, що позов є безпідставним та необгрунтованим, а позов [PERSON] поданого представником [PERSON] підтримала та просила суд задоволити його з підстав наведених в позові. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Орган опіки та піклування виконавчого комітету Мукачівської міської ради в судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причину неявки суд не повідомив. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Служби у справах дітей Управління з питань захисту прав дітей Кропивницької міської ради в судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причину неявки суд не повідомив. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Орган опіки та піклування Кропивницької міської ради в судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причину неявки суд не повідомив. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала суду, що вона є матір`ю позивача [PERSON] та [PERSON] , який помер [INFO] внаслідок вогнепального поранення несумісного з життям внаслідок ворожого обстрілу під час виконання бойового завдання при захисті Батьківщини від повномасштабного російського вторгнення. [PERSON] перебував у шлюбі із [PERSON] , з якою вони мали дитину [PERSON] , [INFO] . Після смерті сина, невістка [PERSON] , проживала в м.Мукачево, але через деякий час поїхала з Ростиславом до міста Харкова. Через деякий час невістка [PERSON] зателефонувала їй і сказала, щоб вона взяла від неї дитину тобто [PERSON] , якого вона привезе до м.Києва. Дані обставини невістка [PERSON] пояснила тим, що вона має намір створити іншу сім`ю і займатися дитиною не має можливості. Через деякий час в м.Києві її невістка [PERSON] зустрілися з нею, і під час зустрічі невістка передала їй дитину, а саме [PERSON] , який був у занедбаному стані, він був наляканий, що свідчило про те, що невістка дитиною повністю не займалася. З того часу і по теперішній час невістка дитиною не цікавилася, жодного разу не намагалася приїхати до дитини, хоча мала фінансові можливості, оскільки отримала грошову допомогу за померлим чоловіком у розмірі 7 500 000 гривень. Також показала, що її внук [PERSON] називає її мамою. [PERSON] звернулася до суду із позовом про повернення їй дитини тільки після того, як її син [PERSON] звернувся до суду із позовом про позбавлення її батьківських прав. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала суду, що вона є двоюрідною сестрою [PERSON] . Їй відомо, що 04.10.2022 року [PERSON] передала сина бабусі, тобто [PERSON] . У свою чергу також показала, що [PERSON] після смерті чоловіка не піклувалася про дитину, кричала на неї, залишала її одну в кімнаті. Натомість, бабуся [PERSON] та її син [PERSON] , піклувалися та піклуються про дитину, забезпечують її всім необхідним. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав суду, що він є двоюрідним братом [PERSON] і перебуває у нормальних відносинах із сторонами. Наскільки йому відомо, що в кінці 2022 року [PERSON] передала свого сина [PERSON] родині її покійного чоловіка. Також повідомив, що [PERSON] не хоче втратити пенсію, яка оформлена на [PERSON] після смерті її чоловіка [PERSON] . Про те, чи [PERSON] фінансово допомагала сину перераховуючи кошти бабусі [PERSON] йому нічого не відомо. Заслухавши пояснення учасників судового засідання, свідків, вивчивши заяви, дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено та підтверджується належними у справі доказами, що згідно Довідки від 10.05.2023 року ФОП [PERSON] , встановлено, що [PERSON] , [INFO] знаходиться на обліку у сімейного лікаря [PERSON] відповідно підписаної декларації про вибір лікаря з листопада 2022 року. Також встановлено, що вперше на огляд дитину привела мама 03.03.2022 року разом з тіткою [PERSON] .. В подальшому на огляди та профілактичні щеплення з дитиною приходила бабуся [PERSON] .. Дитина отримала всі щеплення відповідно графіку щеплень. Остання вакцинація була 09.05.2023 року в присутності [PERSON] та бабусі так як дитина дуже дратівлива, плаксива і боїться оточуючих, заспокоюється на руках у [PERSON] (т.1 а.с. 6). У відповідності до Довідки №Б-1281/0/109-23 від 24.04.2023 року виданої Доробратівським старостинським округом Мукачівської міської ради Мукачівського району встановлено, що [PERSON] , [INFO] проживає за адресою [ADDRESS] та має такий склад сім`ї: [PERSON] , [INFO] - дружина, [PERSON] , [INFO] - дочка, [PERSON] , [INFO] - племінник, [PERSON] , [INFO] - мати (т.1 а.с. 7). Згідно копії паспорта громадянина України [NUMBER] виданого 22.08.2016 року органом 2111, [PERSON] , народився [INFO] (т.1 а.с. 9). У відповідності до копії паспорта громадянина України [NUMBER] виданого 23.09.2020 року органом 1438, [PERSON] , народилася [INFO] (т.1 а.с.10). Згідно копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] виданого Мукачівським МВ ГУДМС України в Закарпатській області від 21.01.2014 року, [PERSON] , народився [INFO] (т.1 а.с. 11). У відповідності до повторного Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого відділом ДРАЦС у місті Мукачеві Мукачівського району Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) від 24.09.2022 року, актовий запис №840 від 09.07.2022 року, встановлено, що [PERSON] помер [INFO] (т.1 а.с. 12). Згідно Свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 09.10.1997 року, встановлено, що [PERSON] , народився [INFO] , батьками його є [PERSON] та [PERSON] (т.1 а.с. 13). Відповідно до Довідки №40/57/9/2-877 від 28.04.2022 року командира військової частини № [NUMBER] [PERSON] , було засвідчено факт смерті старшого солдата [PERSON] (т.1 а.с. 14). У відповідності до Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 28.08.2020 року, актовий запис №303 від 28.08.2020 року, встановлено, що зареєстровано шлюб між громадянами [PERSON] та [PERSON] (т.1 а.с. 18). Згідно Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 19.05.2022 року, актовий запис №283 від 19.05.2022 року, встановлено, що зареєстровано шлюб між громадянами [PERSON] та [PERSON] (т.1 а.с. 19). У відповідності до повторного Свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 20.04.2023 року, актовий запис №382 від 15.06.2021 року, встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , батьками його є [PERSON] та [PERSON] (т.1 а.с. 20). У відповідності до Довідки про реєстрацію місця проживання особи №14-13.01-2293 від 30.09.2020 року, встановлено, що зареєстроване місце проживання [PERSON] , [ADDRESS] (т.1 а.с. 68). Відповідно до Довідки про реєстрацію місця проживання особи №13-13.01-1073 від 17.06.2021 року, встановлено, що зареєстроване місце проживання [PERSON] , [ADDRESS] (т.1 а.с. 72). Відповідно до Довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 30.03.2022 року №2101-5001046662, встановлено, що фактичне місце проживання/перебування [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (т.1 а.с. 73). У відповідності до паспорта громадянина України виданого Мукачівським МВ УМВС України в Закарпатській області від 14.11.2001 року, [PERSON] , народилася [INFO] (т.1 а.с. 74-79). У відповідності до повторного Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 06.06.2023 року, актовий запис №630 від 27.12.2022 року, встановлено, що зареєстровано шлюб між громадянами [PERSON] та [PERSON] (т.1 а.с. 87). У відповідності Договору купівлі-продажу від 28.03.2023 року, [PERSON] з однієї сторони, як продавець та [PERSON] , з другої сторони, як покупець, уклали договір відповідно до якого покупець [PERSON] придбала у власність квартиру [ADDRESS] (т.1 а.с. 88-93). Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав №327224517 виданого 28.03.2023 року встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] (т.1 а.с. 94). У відповідності до листа №3155/ш-23 від 13.06.2023 року т.в.о. начальника управління Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградської області Д.Кравченко, встановлено, що [PERSON] зверталася до Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області із заявою про те, що [PERSON] відмовляється повертати їй сина. Відповідно до даного листа зазначається, що [PERSON] було повідомлено про те, що під час проведеної перевірки відбулася телефонна розмова з [PERSON] , під час якої стало відомо, що її малолітній син [PERSON] перебуває у нормальному фізичному та психічному стані та проживає разом з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (т.1 а.с. 95). Постановою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.01.2023 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та застосовано відносно нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20 (двадцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 340 (триста сорок) гривень (Т.1, а.с. 101, 102). Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.07.2021 року кримінальне провадження стосовно [PERSON] , [INFO] , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, закрито на підставі п.7 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення в кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення (т.1, а.с. 103-105). Постановою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.10.2021 року визнано [PERSON] винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 17000 (сімнадцять тисяч) гривень (т.1, а.с. 106, 107). Із роздруківки АТ КБ «ПриватБанк» від 21.07.2023 року №SD0UJOPAIVOE12R6, вбачається, що починаючи з 08.10.2022 року по 21.04.2023 року з рахунку [NUMBER] та [NUMBER] були здійснені перекази на картку ПриватБанку через додаток Приват24, одержувач [PERSON] на загальну суму 412 194,49 гривень (т.1, а.с. 157, 158). Із Довідки АТ КБ «ПриватБанк» від 24.07.2023 року слідує, що картка з номером рахунку [NUMBER] та [NUMBER] належать [PERSON] (т.1, а.с. 159, 160). Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.12.2020 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (т.1, а.с. 203, 204). Із акту обстеження умов проживання від 26.05.2023 року складений Мукачівською міською територіальною громадою вбачається, що за адресою: [ADDRESS] , проживають [PERSON] - власник, [PERSON] - дружина власника, [PERSON] - дочка власника, [PERSON] - мати власника, [PERSON] - племінник власника. Сім`я дружелюбна, трудолюбива, всі члени сім`ї зацікавлені, щоб дитина проживала із ними (т.2, а.с. 17). Із заяви [PERSON] слідує, що вона 09.06.2023 року звернулася із заявою до Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області про те, що [PERSON] відмовляється повертати їй сина [PERSON] (т.2, а.с. 50). Із Листа Управління соціального захисту населення Мукачівської міської ради №219/01-07/7424 від 19.01.2024 року вбачається, що рішенням виконавчого комітету Мукачівської міської ради «Про надання матеріальної допомоги» №446 від 11.10.2022 року, [PERSON] надано матеріальну допомогу у розмірі 100 тис. грн., як члену сім`ї загиблого, яка здійснила поховання. Крім цього, рішенням виконавчого комітету Мукачівської міської ради «Про надання матеріальної допомоги» №128 від 07.04.2023 року, [PERSON] надано матеріальну допомогу у розмірі 200 тис. грн., на [PERSON] , як дитині, чиї батьки загинули під час безпосередньої участі у бойових діях, забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі агресору (т.2, а.с. 75). Згідно листа Головного управління Національної гвардії України від 30.12.2022 року №27/11/3-10183/11, комісією Головного управління Національної гвардії України прийнято рішення про виплату членам сім`ї, батькам загиблого під час захисту Батьківщини у період дії воєнного стану [PERSON] (військова частина [NUMBER] ) одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 в наступних розмірах: дружині - [PERSON] (1/4 частини) 3 750 000 грн., синові - [PERSON] (1/4) 3 750 000 грн., батькові - [PERSON] (1/4 частини) 3 750 000 грн., матері - [PERSON] (1/4) 3 750 000 грн. (т.2, а.с. 142-154). Відповідно до Висновку виконавчого комітету Кропивницької міської ради затвердженого рішенням виконавчого комітету Кропивницької міської ради від 13.08.2024 року №810, [PERSON] підтвердила, що добровільно передала сина бабусі [PERSON] та спілкувалась з дитиною за допомогою відеозв`язку, з червня 2023 року знала про місцеперебування сина [PERSON] , однак не приїздила до нього. Орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дитини [PERSON] (т.2, а.с. 183-185, 196-199). 17.09.2024 року між [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] був укладений Договір купівлі-продажу квартири, згідно якого [PERSON] придбав у власність трикімнатну квартиру [ADDRESS] (т.2, а.с. 232, 233). Згідно Свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 02.04.2024 року батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] і [PERSON] (т.3, а.с. 3). Із Висновку Органу опіки та піклування виконавчого комітету Мукачівської міської ради №249/01-36/42-25 від 10.02.2025 року вбачається, що останні, враховуючи заперечення [PERSON] щодо позбавлення її батьківських прав, перебування її у другому шлюбі, наявність у її власності 3-кімнатної квартири в м.Кропивницькому з належними умовами та місцем для проживання обох дітей, народження та утримання нею другої дитини, участь в утриманні сина [PERSON] залишеного на вихованні бабусі, шляхом періодичних грошових переказів та намагання повернути сина (наявність її звернення до Мукачівського РУПГУНП в Закарпатській області та Мукачівського міськрайонного суду щодо повернення сина), не можуть однозначно визначитись у питаннях можливості повернення [PERSON] на виховання [PERSON] , або доцільності позбавлення її батьківських прав, тому вважає доцільним під час прийняття рішення враховувати висновок Органу опіки та піклування виконавчого комітету Кропивницької міської ради (т. 3, а.с. 70). Дані правовідносини регулюються нормами Сімейного кодексу України. Згідно п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Суд також приймає до уваги прецедентну практику Європейського суду з прав людини. Так, у справі Хант проти України (рішення від 7 грудня 2006 року) суд зауважив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі Olsson v. Sweden (N 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, N 250, ст. 35-36, п. 90), і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі Johansen v. Norway від 7 серпня 1996 року, п. 78). Відповідно до ч.2 ст.27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка є частиною національного законодавства України, батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] на протязі тривалого часу, починаючи з жовтня місяця 2022 року і по теперішній час, не піклується про свого сина, не цікавиться його життям, не приймає участі в його вихованні та утриманні. Між мамою та сином відсутні спілкування та жодні взаємні почуття. Відповідач [PERSON] не скористалася можливістю наладити відносини із сином, в тому числі і під час судового розгляду справи в суді, не виправилася та не здійснила дій щодо належного виконання батьківських обов`язків. Наведене свідчить про те, що [PERSON] , самоусунулася від виховання сина, не може бути позитивним прикладом для наслідування, благотворно впливати на формування особистостей та характеру дитини, дати їй належний розвиток. Зазначені обставини підтверджуються дослідженими судом письмовими доказами, в тому числі і Висновком Органу опіки та піклування виконавчого комітету Кропивницької міської ради, а також поясненнями свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] .. Стаття 19 СК України передбачає, що Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком Органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. При вирішенні спору суд бере до уваги Висновок №5375/19 від 26.07.2024 року Органу опіки та піклування виконавчого комітету Кропивницької міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав громадянки [PERSON] ( [PERSON] ) відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , яким встановлено, що [PERSON] добровільно передала сина бабусі [PERSON] , знала про місце його перебування, однак не приїздила до нього, тобто свідомо ухилилася від виконання своїх батьківських обов`язків та утримання малолітнього сина. В судовому засіданні також було встановлено, що відповідач [PERSON] отримала грошову допомогу після смерті чоловіка [PERSON] в розмірі 3 750 000 гривень, а також на сина [PERSON] в розмірі 3 750 000 гривень. Також нею було отримано матеріальну допомогу від Управління соціального захисту населення Мукачівської міської ради у розмірі 200 000 гривень, на [PERSON] , як дитині, чиї батьки загинули під час безпосередньої участі у бойових діях, забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі агресору. Даний факт спростовує доводи відповідача [PERSON] про те, що вона передала сина у зв`язку з тим, що у неї не було грошей та не було можливості працювати, тобто що вона опинилася в тяжкому, скрутному життєвому становищі. Стаття 171 СК України передбачає, що дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Таким чином, враховуючи вищезазначене, суд вважає, що за встановлених у судовому засіданні обставин, наявні підстави для позбавлення [PERSON] батьківських прав, оскільки вона ухиляється від виконання обов`язків по вихованню малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , а отже в цій частині позов підлягає до задоволення. Що стосується іншої позовної вимоги про встановлення опіки та призначити опікуном позивача [PERSON] суд вважає, що в задоволенні даної позовної вимоги слід відмовити виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст.58 ЦК України опіка встановлюється над малолітніми особами, які позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Згідно зі ст.243 СК України опіка, піклування встановлюється на дітьми, які залишились без батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Відповідно до ч.2 ст.244 СК України при призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини. Згідно з ч.4 ст.167 СК України, якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. Відповідно до ч.3 ст.60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Порядок встановлення опіки визначається Правилами опіки та піклування, які затверджені Наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства освіти України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 року N34/166/131/88. Пунктом 2.2 Правил встановлено, що опіка (піклування) над неповнолітніми дітьми встановлюється, якщо батьки: померли; невідомі; визнані в судовому порядку безвісно відсутніми або померлими. Опіку (піклування) може бути встановлено і при житті батьків неповнолітніх дітей у випадках, коли батьки: судом позбавлені батьківських прав або прийнято рішення про відібрання дитини і передачу її під опіку незалежно від того, позбавлені вони батьківських прав чи ні, оскільки перебування з ними небезпечне для життя дитини. Опіка (піклування) встановлюється за місцем проживання особи, яка підлягає опіці (піклуванню), або за місцем проживання опікуна (піклувальника). Рішення про встановлення опіки (піклування) повинно бути прийняте не пізніше як у місячний термін з моменту, коли відповідному органові опіки та піклування стане відомо про потребу встановлення опіки чи піклування (п. 2.4 Правил). Відповідно до п.3.1. Правил для безпосереднього здійснення опіки та піклування органами опіки та піклування призначається опікун чи піклувальник. При призначенні опікуна (піклувальника) беруться до уваги його можливості виконувати опікунські обов`язки, стосунки між ним та підопічним. Опікун чи піклувальник призначається лише за його згодою і, як правило, з числа родичів чи близьких підопічному осіб. Переважне право серед кількох осіб, які бажають стати опікунами чи піклувальниками над однією і тією ж дитиною, надається: родичам дитини незалежно від місця їх проживання; особам, у сім`ї яких проживає дитина на час, коли стосовно неї виникли підстави щодо встановлення опіки чи піклування. При цьому за умови досягнення нею відповідного віку (10 років) враховуються побажання самої дитини. Призначеному опікуну або піклувальнику видається посвідчення установленого зразка (додаток 3). Таким чином, суд вважає, що для призначення судом опікуна повинна існувати сукупність двох обставин, а саме: дитина повинна бути позбавлена батьківського піклування та наявне подання органу опіки та піклування про призначення конкретної особи опікуном. Орган опіки та піклування при підготовці подання перевіряє чи відповідає кандидат в опікуни вимогам закону, можливості виконувати опікунські обов`язки та стосунки з дитиною. Орган опіки та піклування може призначити опікуна своїм рішенням із видачею посвідчення. Враховуючи те, що дитина не позбавлена батьківського піклування та до матеріалів справи не додано подання органу опіки та піклування про призначення позивача опікуном, суд не має можливості задовольнити вимоги в цій частині. Однак, це не позбавляє позивача права звернутись до органу опіки та піклування про призначення його опікуном з видачею відповідного посвідчення. Що стосується позову представника позивача [PERSON] - [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Мукачівської міської ради про відібрання малолітньої дитини та передачі її матері, суд вважає, що у його задоволенні слід відмовити, оскільки він безпосередньо залежить від задоволення позовних вимог позивача [PERSON] , тобто задоволення одного позову повністю виключає задоволення іншого, і навпаки. Разом з тим, суд вважає зазначити наступне. Згідно з ч.2, 8, 9 ст.7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім?ї разом з батьками або в сім?ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ст.11 ЗУ «Про охорону дитинства»). Згідно із ч.1 ст.152 СК України право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом. Дитина, яка розлучена з одним із батьків чи обома батьками, має право регулярно підтримувати особисті стосунки й прямі контакти з обома батьками, крім випадків, коли це суперечить найвищим інтересам дитини. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Отже, обов`язки щодо забезпечення розвитку дитини покладаються на обох батьків, кожен з батьків зобов`язаний приймати участь у вихованні дитини не епізодично, а постійно, характер таких зустрічей не повинен носити формальний характер, а між батьками та дитиною повинен існувати систематичний психоемоційний контакт, при цьому слід дотримуватися розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини. Згідно з ч.3 ст.9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини. Відповідно до ст.15 ЗУ «Про охорону дитинства» батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право на спілкування з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Таким чином, законодавством України закріплено обов`язок того із батьків, який проживає окремо, брати участь у вихованні дитини. У іншого з батьків виникає зустрічний обов`язок не чинити цьому перешкоди. Статтею 157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Аналіз зазначених норм права дає підстави дійти висновку, що рівність прав батьків витікає з прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, і у першу чергу повинні бути забезпечені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків. Звертаючись до суду із позовом представник позивача [PERSON] - [PERSON] зазначає те, що [PERSON] та [PERSON] не віддають їй сина і тримають його не на підставі закону та без відповідного рішення суду, однак належних, допустимих та достатніх доказів даним фактам не надав. Крім цього, такий факт і не знайшов своє місце під час розгляду справи судом. При вирішення цього спору слід враховувати, як факт ухилення матері від виконання своїх батьківських обов`язків щодо способів участі у вихованні дитини, так і інші обставини, а саме інтереси дитини, її вік, стан здоров`я, прихильність до кожного із членів родини. Також, суд враховує положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини в тім, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. При цьому суд зазначає, що найбільш змістовий підхід для реалізації принципу «якнайкращих інтересів дитини» було вироблено Комітетом ООН з прав дитини на підставі Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року. У світлі цих міркувань Комітет вважає, що стосовно ситуації, яка розглядається доречними і такими, що підлягають врахуванню при оцінці та визначенні найкращих інтересів дитини є такі елементи: погляди дитини; індивідуальність дитини; збереження сімейного оточення і підтримання відносин; піклування, захист і безпеку дитини; вразливе положення; право дитини на здоров`я; право дитини на освіту. Також Європейський Суд у своїй прецедентній практиці виробив дві умови, які необхідно враховувати при визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (наприклад див. пункт 100 згадуваного вище рішення у справі «Мамчур проти України»). Таким чином, оцінка найкращих інтересів дитини повинна здійснюватися з врахуванням усіх вищенаведених елементів з оцінкою значимості кожного з них у порівнянні з іншими. Отже, із вищевикладеного, суд робить висновок, що рівність прав батьків витікає з прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, і у першу чергу повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків. Під час розгляду справи суд бере до уваги, як Висновок №5375/19 від 26.07.2024 року Органу опіки та піклування виконавчого комітету Кропивницької міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав громадянки [PERSON] ( [PERSON] ) відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , так і Висновок Органу опіки та піклування виконавчого комітету Мукачівської міської ради №249/01-36/42-25 від 10.02.2025 року, яким останні вважають доцільним під час прийняття рішення враховувати саме висновок Органу опіки та піклування виконавчого комітету Кропивницької міської ради. В рішенні Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78). Враховуючи вищевикладене, а також те, що при вирішенні питання щодо відібрання та передачі малолітньої дитини [PERSON] від [PERSON] та [PERSON] до матері [PERSON] для проживання разом із нею, тобто зміни місця проживання дитини, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, безпека дитини та забезпечення її розвитку у безпечному спокійному та стійкому середовищі, то суд вважає, що на даний час, тобто під час дії воєнного стану, під час збройної агресії російської федерації проти України та під час наближення бойових дій до місця, де проживає [PERSON] передача дитини матері від бабусі [PERSON] , яку дитина називає мамою, може стати інтенсивною психологічною травмою для дитини, оскільки у внутрішньому психологічному сприйнятті дитини це насильницька втрата найближчої та найзначимішої людини, втрата захищеності та опори. Крім того, суд враховує малолітній вік дитини, те, що дитина проживає в сім`ї в належних умовах, що відповідає інтересам дитини, її фізичному, духовному, інтелектуальному, культурному, соціальному розвитку. Також, суд враховує те, що з огляду на події, які відбуваються зараз в Україні, перебування дитини з бабусею забезпечує в першу чергу безпеку дитини та розвиток її у безпечному спокійному середовищі.

Outcome: partial