Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-09 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та відповідача Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про встановлення факту проживання однією сім`єю та зміну черговості спадкування за законом. У позові зазначено, що [INFO] від тяжкої онкологічної хвороби померла його цивільна дружина [PERSON] . З [PERSON] вони проживали однією сім`єю, як чоловік та дружина, близько 20 років. У них не було спільних дітей. Під час спільного проживання з [PERSON] вони придбали необхідне майно, зокрема меблі, холодильник, телевізор, мобільні телефони та інше, а також зробили косметичний ремонт у будинку, де разом проживали за адресою: [ADDRESS] . Протягом трьох років хвороби [PERSON] доглядав саме позивач, а також здійснив її поховання та влаштування поминальних обідів. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно, зокрема на житловий будинок, розташований за адресою [ADDRESS] . Однак, нотаріусом було роз`яснено, що [PERSON] потрібно звернутися до суду для встановлення факту сумісного проживання з померлою сім`єю не менше як 5 років до часу відкриття спадщини. Крім того, стало відомо, що 18.01.2022 із заявою про прийняття спадщини до Березнегуватської державної нотаріальної контори звернулася [PERSON] , яка є племінницею [PERSON] та бажає вступити в спадкові права. Однак позивач і [PERSON] не підтримували родинних зв`язків і майже не спілкувалися за життя [PERSON] . Тому, з метою оформлення спадщини, [PERSON] необхідно змінити черговість прийняття спадщини та встановити факт спільного проживання з [PERSON] , що й спонукало його звернутися до суду з відповідним позовом. Представник позивача та позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили задовольнити. [PERSON] в судовому засіданні надав пояснення, що з [PERSON] вони проживали однією сім`єю, як чоловік і дружина, близько 20 років. У них не було спільних дітей. Він раніше не був одружений, а з [PERSON] не реєстрував шлюб, оскільки у них не було дітей, але разом жили, як чоловік із жінкою. [PERSON] працювала на підробітках та виїжджала за кордон на заробітки. Кошти вона надсилала йому на будівництво будинку, в якому вони разом проживали. Після повернення з-за кордону вона перебувала на обліку в центрі зайнятості. Усі витрати на лікування та поховання [PERSON] покривав позивач. Вони робили ремонти в сараї та в будинку, купували меблі та організовували спільний відпочинок, хоча на відпочинок не їздили, економлячи кошти. Коли [PERSON] захворіла і хворіла близько трьох років до своєї смерті, позивач надавав їй усю необхідну допомогу. Він виконував хатню роботу, сплачував комунальні витрати, купував ліки та відвідував її в лікарні, ніс усі витрати на лікування та поховання. Під час лікування про спадщину з [PERSON] не говорили, оскільки не думали, що вона так швидко помре. Для лікування вони мали спільні кошти. Також для лікування йому надали значну суму з місця роботи - 40 000 гривень. В цей час позивач працював електромонтером сонячних батарей. Позивач наймав для [PERSON] сиділку, а також у неї були подруги, які допомагали доглядати за нею. [PERSON] дійсно їздила до відповідачки [PERSON] , щоб отримати групу інвалідності, і неодноразово з [PERSON] їздила до онкологічної лікарні. У будинку його прописав батько [PERSON] . Відповідачка приїздила рідко і майже нічого не допомагала; до та після операції взагалі не приїжджала. Поховання було за рахунок позивача. Відповідачка також допомагала лише прибрати кімнату, де покійна лежала. Питання з будинком виникло після смерті [PERSON] та його з будинку почали виганяти. Представник позивача свої доводи обґрунтувала аналогічні змісту позовної заяви та поданої до суду відповіді на відзив. Також представником позивача надано відповідь на відзив, у якій зазначено, що [PERSON] та [PERSON] проживали у фактичних шлюбних відносинах, мали стосунки подружжя, спільний бюджет, харчувалися разом і проводили спільний відпочинок. [PERSON] та [PERSON] спільно покривали витрати на харчування і ремонтували будинок [PERSON] . Вони також купували меблі та організовували спільний відпочинок. Коли [PERSON] захворіла і хворіла близько трьох років до своєї смерті, позивач надавав їй всю необхідну допомогу, виконував хатню роботу, сплачував комунальні витрати, купував ліки та відвідував її в лікарні, ніс усі витрати на лікування та поховання. Відповідачка [PERSON] проживала більш ніж за 200 км від смт Березнегувате, тому не брала участі у наданні допомоги [PERSON] . Інші родичі, окрім цивільного чоловіка [PERSON] , у [PERSON] не було, що не підтверджується її відзивом. Відповідачка не надала жодних доказів надання допомоги. З документів, наданих відповідачкою, видно, що з травня 2018 року по жовтень 2022 року [PERSON] отримала допомогу по безробіттю на загальну суму 33 622,48 грн, що становить лише 708,00 грн на місяць. Цієї суми недостатньо для проживання, особливо у разі необхідності лікування та купівлі дорогих ліків. Відповідачка безпідставно стверджує, що [PERSON] не перебувала у безпорадному стані і самостійно забезпечувала собі умови життя. Проте ці твердження спростовуються Довідкою до акту огляду медико-соціальної експертної комісії (серія 12ААВ №444163), доданою до позову, в якій зазначено, що [PERSON] мала І групу інвалідності і потребувала постійного стороннього догляду. Позивач [PERSON] , як цивільний чоловік [PERSON] , постійно здійснював цей догляд. З усіх медичних документів випливає, що під час звернення до Миколаївської лікарні швидкої допомоги вона скаржилася на головний біль, нудоту, запаморочення і слабкість у лівих кінцівках. Через свій стан вона не працювала з 2018 року, а після операції отримала І групу інвалідності. Таким чином, з наданих до позову документів підтверджено, що протягом чотирьох років до смерті [PERSON] не мала роботи, хворіла та потребувала стороннього догляду, який їй надавав повністю лише позивач, який завжди був поряд. Представник відповідача та відповідачка в судовому засіданні надали пояснення аналогічні змісту поданого до суду відзиву на позовну заяву. Щодо позовних вимог заперечували, просили в задоволенні позовних вимог відмовити. У відзиві, поданому до суду, відповідачка зазначила, що [INFO] померла її рідна тітка [PERSON] , яка була рідною сестрою її матері. Мати відповідачки померла [INFO] , коли їй було 12 років. Після смерті тітки була відкрита спадщина на житловий будинок з надвірними та господарськими будівлями, розташованими у [ADDRESS] . Право власності на цей будинок було визнано за тіткою згідно з рішенням суду. Тітка не була у шлюбі з [PERSON] , не мала дітей і не залишила заповіту. Цей будинок належав її покійним дідусю та бабусі. Інших кровних родичів у тітки не було. За життя тітка була активною, працювала за кордоном, а потім отримувала допомогу по безробіттю. З [PERSON] проживала з 2007 року. За 6 років до смерті вона не була задоволена стосунками. Перші ознаки її хвороби проявилися навесні 2020 року, коли вона гостювала у відповідачки. З грудня 2020 по січень 2021 року тітка проходила стаціонарне лікування та перенесла оперативне втручання. У серпні 2021 року їй була встановлена перша група інвалідності, а в жовтні 2021 року вона померла. У період хвороби тітка не перебувала в безпорадному стані. Після виписки з лікарні вона оформлювала інвалідність та отримувала пенсію. У вересні тітка почала почуватися гірше, тому відповідачка приїхала, щоб доглядати за нею, але [INFO] тітка померла. Відповідачка не надала суду доказів наявності спільних коштів, спільного побуту чи взаємних прав та обов`язків. Вона також заявила, що тітка тривалий час хворіла на онкологічну хворобу і була лежачою, і що відповідачка здійснювала догляд за нею. Проте з медичної документації не видно, що [PERSON] тривалий час хворіла на тяжку хворобу і знаходилася у безпорадному стані. Особисті звернення до Пенсійного фонду України та центру зайнятості спростовують тяжкий безпорадний стан. За життя [PERSON] була активною, самостійною та незалежною людиною, мала власне житло і забезпечувала себе. Вона працювала за кордоном, а під час відсутності роботи перебувала на обліку у Березнегуватському відділі Баштанської філії Миколаївського обласного центру зайнятості у статусі безробітної, отримуючи відповідну допомогу. Після отримання інвалідності оформлювала пенсію по інвалідності. [PERSON] хворіла недовго; перші ознаки хвороби проявилися навесні 2020 року. Тітка неодноразово гостювала у відповідачки, доглядала за її дітьми і раптово почала почуватися погано. Проживання чоловіка та жінки за однією адресою не є головною чи обов`язковою ознакою наявності фактичного шлюбу. Відповідаючи на запит адвоката Чуб Т.В. щодо інформації, зазначеної у довідці від 05.11.2021 року № 4055, Березнегуватська селищна рада Баштанського району Миколаївської області повідомила, що до її компетенції не входить встановлення родинних відносин. Громадянин [PERSON] надав підтверджуючі документи про реєстрацію місця проживання за адресою померлої [PERSON] , однак не надав документів, які підтверджують його родинні зв`язки з покійною, тому у документах зазначено "співмешканець", тобто особа, яка зареєстрована та проживає в одному будинку з [PERSON] . У постановах Верховного Суду від 14.02.2018 року у справі № 129/2115/15-ц,провадження № 61-2080св18, від 24.09.2020 року у справі № 534/1318/17 провадження № 61-1821 св19 Верховний Суд зазначив, що покази свідків не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Доказів придбання спільного майна за спільні кошти, проведення косметичного ремонту за спільні кошти, доказів наявності спільних коштів,спільного побуту, спільних взаємних прав та обов`язків, які притаманні поняттю сім`я у розумінні приписів ст. 3 СКУ позивач - не надав, що є підставою для відмови у задоволені позову. При цьому у відзиві відповідачка зазначила, що безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Безпорадний стан повинен бути підтверджений відповідними записами в медичних документах. Таких висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 30.05.2019у справі № 346/1178/78 провадження № 61-48393св18. 3 медичної документації [PERSON] не вбачається, що вона тривалий час хворіла на тяжку хворобу, тривалий час знаходилася у безпорадному стані. Так, відповідно до Виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного)хворого № 8847/1115 [PERSON] знаходилася на стаціонарному лікуванні у період з 28.12.2020 по 19.01.2021. Інвалідність 1 групи була встановлена на початку серпня 2021 року. Вказані медичні документи спростовують доводи позивача про тривалий тяжкий характер хвороби [PERSON] та знаходження її у безпорадному стані. Інших медичних документів, які б свідчили про тяжкий тривалий перебіг хвороби та знаходження у безпорадному стані немає. [INFO] [PERSON] померла. Особисті звернення [PERSON] до пенсійного фонду та центру зайнятості також спростовують тяжкий безпорадний стан її здоров`я. Долучена до позову довідка від 10.01.2022 року ТОВ «Енерго - Сила Груп» не свідчить про наявність у позивача постійного доходу тривалий час, а також не підтверджує, що отриманий позивачем дохід за 2021 рік використовувався на лікування [PERSON] та складав сімейний бюджет. Із довідки вбачається, що за період з січня 2021 року по вересень 2021 року позивач заробив 25 829,80 гривень. Інших документів про наявність додаткового заробітку, про цільове використання коштів позивач не надав. [PERSON] самостійно забезпечувала себе. Працювала за кордоном, отримувала допомогу по безробіттю пенсійну виплату. У судовому засіданні відповідачка зазначила, що позивач лише проживав у будинку тітки як орендар кімнати. Він не здійснював жодних дій щодо утримання будинку та не сплачував за комунальні послуги. У 2021 році [PERSON] повідомила, що [PERSON] проживає в її будинку, оскільки їй його шкода. Позивач не проживав із Какулією 20 років. Спочатку вони жили як сім`я, але згодом вона вирішила розійтися з ним. Приблизно за шість років до смерті, позивач і тітка перестали проживати як сім`я. Лікування [PERSON] сплачувала її тітка та [PERSON] самостійно заощаджувала кошти, бюджету сімейного не було. Також позивач і [PERSON] харчувалися окремо. Інколи сусідка допомагала [PERSON] з господарством. [PERSON] не піднімалася з ліжка за 2 тижні до смерті. Групу інвалідності [PERSON] встановили перед смертю. Поховання Какулії організовувала не [PERSON] , а сусідка [PERSON] . Кошти на поховання були тітчині. У зв`язку з цим відповідачка вважає, що в задоволенні позову потрібно відмовити. Інші процесуальні дії у справі Ухвалою судді Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 20.06.2023 прийнято справу до свого провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалами судді Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 25.08.2023, 31.08.2023, 24.10.2023, 08.11.2023, 23.01.2024, 24.01.2024, 05.02.2024, 15.03.2024, 20.03.2024, 20.05.2024, 27.08.2024 призначено справи до розгляду в режимі відеоконференцзв`язку. Ухвалою судді Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 03.11.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Фактичні обставини, встановлені судом На судовому засіданні свідок [PERSON] надала показання, що проживає за адресою [ADDRESS] , по сусідству з [PERSON] та [PERSON] , які спільно проживають близько 18 років. Вони завжди жили як чоловік і дружина, спали разом до часу захворювання [PERSON] . Мали спільне господарство, працювали разом і святкували різні свята, відвідували гостей, як подружжя. Хоча [PERSON] та [PERSON] не були офіційно зареєстровані, у них були плани на оформлення шлюбу. Разом вони робили ремонти в будинку, купували побутову техніку, зокрема в кредит придбали великий телевізор та холодильник. [PERSON] також самостійно змінював пластикові вікна в будинку. За весь час спільного життя між ними не виникало серйозних претензій, хоч і траплялися сварки, властиві сімейним стосункам. Свідок не може точно зазначити, коли захворіла [PERSON] , але приблизно у 2019 році її сильно турбувала головна біль. Взимку 2020 року вона була прооперована, під час чого за нею доглядав [PERSON] , а також йому допомагали сусіди. Для оплати операції [PERSON] зібрав близько 70 000 гривень. Спочатку [PERSON] могла пересуватися, але згодом стала лежачою. Вона не могла виходити на вулицю, і її доглядав [PERSON] , який одночасно працював. За 2-3 місяці до смерті її стан значно погіршився, і вона потребувала постійної допомоги. Коли [PERSON] був на роботі, сусіди допомагали їй, а згодом усією відповідальністю за догляд переймався він. Відповідачка відвідувала [PERSON] рідко, лише раз на рік, а останній раз приїхала за 10 днів до смерті жінки. [PERSON] самостійно організував поховання [PERSON] , орендував зал для проведення церемонії і займався усіма фінансовими питаннями. Фінансову допомогу на похорони надавали люди та організація, де він працював. На судовому засіданні свідок [PERSON] надав показання, що проживав по сусідству з [PERSON] та [PERSON] . Він знає [PERSON] з кінця 90-х років, коли їх познайомила [PERSON] 2001 році, повернувшись із заробітків з Москви, він з`ясував, що [PERSON] та [PERSON] вже проживають разом як чоловік і дружина. Вони не планували розлучатися та мешкали за адресою [ADDRESS] . [PERSON] і [PERSON] проживали разом до її смерті. У них була спільна спальня, і вони спали разом до хвороби [PERSON] . Вони також робили косметичні ремонти в будинку. Свідок допомагав [PERSON] встановлювати вікна в будинку та разом вони копали траншею для труб. Під час спільного проживання [PERSON] і [PERSON] купували техніку та мали спільне господарство, зокрема розводили курей. Із [PERSON] вони провели воду в будинок і замінили пластикові вікна. Будинок, у якому проживали, належав батькам [PERSON] , якій будинок перейшов в порядку спадкування. Свідок неодноразово відвідував цю сім`ю та підтримував дружні стосунки. Коли у березні 2020 року він повернувся з Польщі , [PERSON] вже була хвора, страждала від постійних головних болів. Після операції її стан погіршився, і вона прожила ще 7-8 місяців. Догляд за нею здійснювали [PERSON] та мати свідка. Коли [PERSON] йшов на роботу, хворою займалася мати свідка, [PERSON] . [PERSON] організував поховання [PERSON] та працював на мийці в Херсоні. З 2019 року він працює охоронником сонячних батарей. Свідок також зазначив, що [PERSON] поїхала до [PERSON] (відповідачки), де їй стало погано. [PERSON] забрав її на своїй машині. Іншого особистого житла у [PERSON] немає. На похоронах [PERSON] були присутні [PERSON] та її чоловік [PERSON] . Поховання відбулося за рахунок коштів [PERSON] та допомоги організації, де він працює. Свідок [PERSON] на судовому засіданні надала показання, що проживала по сусідству з [PERSON] та [PERSON] . Вони разом стали жити однією сім`єю з 1996-1997 років і постійно проживали до часу смерті [PERSON] . Їхня адреса - [ADDRESS] . Протягом всього часу [PERSON] та [PERSON] мешкали разом як чоловік і дружина, були дружніми та любили один одного. У них було спільне господарство: городництво та утримання курей. Вони також разом робили ремонти в будинку та набували майно. Сімейний бюджет був спільним. [PERSON] самостійно займався домашніми справами, а деколи йому допомагав син свідка. [PERSON] не працювала останні три роки до своєї смерті, приблизно з 2019 року. Під час хвороби за нею доглядали [PERSON] та деколи вона сама. [PERSON] 7 січня 2021 року прооперували, причому фінансування взяв на себе [PERSON] . Кошти на операцію також виділили з місця його роботи, і він організував усі необхідні процеси. Операція обійшлася приблизно у 90 000 гривень. Після процедури [PERSON] краще почувалася і протягом двох тижнів трішки ходила, але потім стала лежачою. Ліки купував [PERSON] . Коли він був на роботі, вранці та ввечері вона робила [PERSON] уколи та давала ліки, а після роботи піклувався про неї сам [PERSON] (мив та прибирали в домі, годував і допомагав у всіх інших потребах). Спільних дітей у них не було, і чому вони не одружилися, невідомо. Вони обговорювали можливість розписатися. Про заповіт не говорили і не думали, що таке станеться. [PERSON] та [PERSON] спали окремо через її хворобу. Відносини [PERSON] з [PERSON] були нормальними; [PERSON] приїжджала на похорон. [PERSON] займався організацією поховання, покриваючи витрати з власних коштів та з благодійних внесків людей. Кошти в сумі 25 000 гривень, які лежали під шкатулкою, були передані [PERSON] . Також за життя [PERSON] ніколи не висловлювала скарг на спільне проживання зі [PERSON] . Конфліктів у них не було. Свідок [PERSON] в судовому засіданні надала показання, що знає відповідачку з народження і має з нею гарні відносини. [PERSON] була родичкою [PERSON] . По можливості [PERSON] навідувалася до [PERSON] . Останній раз вона бачила її, коли за два тижні до смерті зателефонувала [PERSON] та повідомила, що її тітка помирає. Через день відповідачка навідалася до [PERSON] . Повторно [PERSON] приїхала вже тоді, коли тітка померла. Будинок, в якому проживали [PERSON] та [PERSON] , належав [PERSON] від бабусі та дідуся. [PERSON] з [PERSON] спільно купували майно: телевізор, холодильник та іншу побутову техніку, але хто саме за це сплачував, свідок не знає. Причини, чому вони не реєстрували шлюб, були в тому, що [PERSON] та [PERSON] говорили, що "печать нічого не значить". Покійна [PERSON] за життя говорила свідкові, що [PERSON] отримував зарплату, і так завжди було. Близько 20 років позивач прожив із [PERSON] : спочатку переїхали в Херсон де проживали близько 5 років, а потім переїхали в смт Березнегувате. Відносини в них були як у чоловіка та дружини. [PERSON] провів до будинку воду, свідок бачила, як він копав траншею, замінив вікна, зробив косметичний ремонт, провів каналізацію і встановив душ. Крім того, вони спільно придбали пральну машину та інше побутове майно. У [PERSON] та [PERSON] були гарні відносини. Свідок зазначила, що до кінця 2019 року [PERSON] перестала працювати через хворобу, тоді як позивач працював у сфері встановлення сонячних батарей. [PERSON] було дуже погано та необхідно було провести операцію. Фінансування операції [PERSON] проводилося за рахунок коштів позивача з роботи, а також за допомогою знайомих. За [PERSON] доглядав [PERSON] і самостійно займався домашнім господарством. Покійна жила на кошти позивача та отримувала вихідну допомогу з центру зайнятості. Приблизно один раз на рік [PERSON] відвідувала [PERSON] . В подальшому після операції [PERSON] стало легше, і вона почала трохи ходити. Її мати допомагала робити уколи кожного дня. На початку вересня 2021 року [PERSON] стала лежачою. На поховання гроші збирали люди і передали їх [PERSON] . Також свідку відомо, що кошти на поховання виділялися з роботи [PERSON] . Під час поховання [PERSON] позивач надав близько 20 000 гривень, а решту коштів зібрали люди, які приносили гроші. Свідок наголосила, що позивач не проживав як квартирант із [PERSON] . Щодо розлучення позивача з покійною нічого не відомо. Свідок [PERSON] в судовому засіданні надав показання, що відповідачка [PERSON] є його колишньою дружиною. Вони перебували у шлюбі з 2016 по 2021 роки, і наразі у них гарні відносини. Тітку [PERSON] він знав; разом із дружиною вони відвідували її близько двох разів на рік, підтримуючи хороші стосунки. [PERSON] також приїздила до них. У кінці 2020 року [PERSON] захворіла, а померла у 2021 році. У неї відмовили ліва рука та нога. В січні 2021 року була проведена операція. Після операції стан [PERSON] покращився, проте згодом їй ставало все гірше. У будинку проживав [PERSON] , який любив випивати пиво і жив із [PERSON] неофіційно. У 2020 році [PERSON] ще не потребувала стороннього догляду. У подальшому догляд за нею здійснювали сусіди [PERSON] та [PERSON] . Поховання [PERSON] організовувала не [PERSON] , а [PERSON] , яка мала картку [PERSON] та купувала їй ліки, оскільки у Какулії була пенсія. У 2016-2017 роках [PERSON] заробляла кошти, працюючи на полях. Будинком, де проживала [PERSON] , вона розпоряджалася сама. Похорони [PERSON] також були за її власний рахунок. Крім пояснень сторін та показань свідків суд в судовому засіданні також дослідив письмові докази. Судом встановлено, що [INFO] в смт Березнегувате Баштанського району Миколаївської області померла [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про її смерть серії [NUMBER] від 11.10.2024, актовий запис № 238, виданим Березнегуватським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Одеса) ( Т.1 а.с.7). Із рішення Березнегуватського районного суду Кіровоградської області від 04.10.2007 за позовом [PERSON] до Березнегуватської селищної ради Миколаївської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом, позов було задоволено. Визнано за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з надвірними і господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS] ( Т.1 а.с.8). Зі свідоцтва про реєстрацію права власності на нерухоме майно виданого Березнегуватською філією Миколаївського міжміського бюро технічної інвентаризації номер витягу 16340874 від 19.10.2007 встановлено, що [PERSON] згідно рішення суду належить будинок на праві приватної власності за адресою [ADDRESS] ( Т.1 а.с.9). З довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12 ААВ № 444163 встановлено, що [PERSON] [INFO] , має першу групу інвалідності та потребує стороннього догляду ( Т.1 а.с.10). Із виписки з медичної карти амбулаторного ( стаціонарного) хворого №8847/1115 та листа лікарських призначень [PERSON] встановлено, що вона мала основний діагноз захворювання меланома. в правій гемісфері головного мозку. Правосторонній геміпарез ( Т.1 а.с.11-13). З квитанцій за 2020-2021 встановлено, що [PERSON] перераховував кошти [PERSON] на загальну суму 3 700 гривень та на загальну суму 3900 гривень ( Т.1 а.с.15, а.с. 21-22). Зі змісту листа листа завідувача Березнегуватською державною нотаріальною конторою від 04.11.2021 №419/01-16 з`ясовано, що [PERSON] було роз`яснено про необхідність звернення до суду для встановлення факту сумісного проживання з померлою [PERSON] ( Т.1 а.с.16). З довідки про доходи від 10.01.2022 №ССУ00000001 виданою ТОВ "Енерго-Сила Груп" встановлено, що [PERSON] з 05.03.2020 працює в даній установі на посаді електромонтера з ремонту та обслуговування електроустаткування 4-го розряду. Його дохід з 01.01.2021 по 31.12.2021 склав 51 386,69 гривень ( Т.1 а.с.17). Із довідки виданої Березнегуватською селищною радою від 05.11.2021 №4055 з`ясовано, що [PERSON] проживала та була зареєстрована за адресою [ADDRESS] з 11.10.1994 по 02.10.2021, на день смерті за вказаною адресою разом з померлою проживали та були зареєстровані [PERSON] з 17.02.2006 ( Т.1 а.с.18). Зі змісту листа ГУ ПФУ в Миколаївській області від 16.05.2023 з`ясовано, що з 25.06.2021 [PERSON] призначена пенсія по інвалідності у розмірі 1769,00 гривень. В результаті перерахунку пенсії з 01.07.2021 розмір пенсії склав 2200,00 гривень. Виплата пенсії по інвалідності здійснювалася з 25.06.2021 по 31.10.2021, припинена з 01.11.2021 у зв`язку зі смертю пенсіонера ( Т.1 а.с.74). Зі змісту листа Миколаївського обласного центру зайнятості Березнегуватський відділ Баштанської філії від 02.06.2023 № 204/02-23 з`ясовано, що [PERSON] було виплачено допомогу по безробіттю на загальну суму 33 622 гривні 46 копійок ( Т.1 а.с.76-77). Зі змісту заяв [PERSON] від 12.03.2020, 23.06.2000, 24.03.2021 встановлено, що [PERSON] просила припинити реєстрацію як безробітної з 12.03.2020, 23.06.2020, 24.03.2021 ( Т.1 а.с.78-80). Зі змісту заяв [PERSON] від 17.03.2020, 12.10.2020, 24.02.2020, 13.12.2018, 06.02.2018 встановлено, що [PERSON] просила призначення (поновлення) виплати допомоги по безробіттю 17.03.2020, 12.10.2020, 24.02.2020, 13.12.2018, 06.02.2018 (Т.1 а.с.81-85). Зі змісту заяв [PERSON] від 12.10.2020, 24.02.2020, 06.02.2018, 13.12.2018, 17.03.2020 встановлено, що [PERSON] , просила надати їй статус безробітної 12.10.2020, 24.02.2020, 06.02.2018, 13.12.2018, 17.03.2020 ( Т.1 а.с.86-90). Зі змісту заяви за призначенням/ перерахунком пенсії від 10.08.2021 встановлено, що [PERSON] просить призначити пенсію по інвалідності ( Т.1 а.с.105-106). Зі змісту заяви [PERSON] від 04.11.2021 встановлено, що він звернувся до Березнегуватської нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом (спадкова справа 187/2021) ( Т.1 а.с.161). З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № інформаційної довідки 67153494 від 04.11.2021 та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № інформаційної довідки 67153501 від 04.11.2021 встановлено, що відкрито спадкову справу ( Т.1 а.с.162). Із витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № витягу 67153541 від 04.11.2021 встановлено, що зареєстровано спадкову справу спадкодавець [PERSON] ( Т.1 а.с.163). Зі змісту заяви заяви [PERSON] від 15.01.2022 встановлено, що вона звернулась до відповідних нотаріальних органів України про прийняття спадщини після смерті тітки [PERSON] ( Т.1 а.с.165). З довідок про доходи, виданих ТОВ "Енерго-Сила Груп" встановлено, що [PERSON] з 05.03.2020 працює в даній установі на посаді електромонтера з ремонту та обслуговування електроустаткування 4-го розряду. Його дохід з 01.01.2021 по 01.09.2021 склав 32086,69 грн, з 05.03.2020 по грудень 2020 склав 49 639,43 грн, з березня 2020 по вересень 2021 склав 81 725,12 грн ( Т.1 а.с.172-173). Крім того, в матеріалах справи наявні спільні фото позивача [PERSON] з [PERSON] з 2000 року по 2022 рік (а.с.173-174). Із переказів [PERSON] на картку [PERSON] встановлено, що здійснювались перерахунки коштів з 2019-2021 ( Т.1 а.с.179-184). Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію розірвання шлюбу № витягу 00045178465 від 24.05.2024 встановлено, 27.06.2013 у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Березнегуватського районного управління юстиції у Миколаївській області встановлено, що [PERSON] розірвала шлюб із [PERSON] ( Т.2 а.с.9). Із свідоцтва про розірвання шлюбу серія [NUMBER] виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Березнегуватського районного управління юстиції Миколаївської області встановлено, що [PERSON] розірвав шлюб із [PERSON] 17.10.2007 року актовий запис № 75 ( Т.2 а.с.14). Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Заслухавши пояснення сторін у справі, допитавши свідків, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов до наступних висновків. Відповідно до положень ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно з частиною 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 42 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи. У справах можуть також брати участь органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Відповідно до ст. 1217 та 1223 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Як встановлено ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Згідно з ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з ч. 2 ст. 293, ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до роз`яснень, даних у п. 1 постанови № 5 Пленуму Верховного суду від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, розглядаються у судовому порядку, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. З урахуванням роз`яснень, які містяться в п. 21 постанови № 7 від 30 травня 2008 року Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про спадкування" при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємця за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 Сімейного кодексу України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. Статтею 3 Сімейного кодексу України встановлено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Статтею 8 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено право кожного на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. При цьому органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Також ст.12 Конвенції встановлено і право на шлюб. Виходячи з аналізу вказаної норми СК України, сім`єю є соціальна група, яка складається з людей, які зазвичай перебувають у шлюбі, їхніх дітей (власних або прийомних) та інших осіб, поєднаних родинними зв`язками з подружжям, кровних родичів, і здійснює свою життєдіяльність на основі спільного економічного, побутового, морально-психологічного укладу, взаємної відповідальності, виховання дітей. За приписами частини другої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що встановлені частиною другою статті 3 СК України виключення, згідно з якими подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно, стосуються офіційно зареєстрованих шлюбів. Зазначений правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду України від 20 лютого 2012 року, справа № 6-97цс11. Позивачу, відповідно до позовних вимог, необхідно встановлення даного факту для оформлення спадщини, отримання права четвертої черги на спадкування та її зміни на другу чергу спадкування за законом. З урахуванням досліджених судом під час розгляду справи доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовна вимога щодо встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , яка померла [INFO] , за період з 17.10.2007 по 02.10.2021, підлягає задоволенню, оскільки це підтверджено письмовими доказами та показаннями свідків у справі. Відповідно до довідки Березнегуватської селищної ради від 05.11.2021 № 4055, було з`ясовано, що [PERSON] проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 11.10.1994 по 02.10.2021. На день смерті за цією адресою разом із нею проживали та були зареєстровані [PERSON] з 17.02.2006. Суд також оглянув спільні фотографії позивача [PERSON] з [PERSON] починаючи з 2000 року. Факт спільного проживання підтверджують сусіди, які були допитані як свідки, а саме: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . У свою чергу, суд не приймає доводи відповідачки [PERSON] та свідка [PERSON] , які були подружжям, стосовно того, що [PERSON] проживав із [PERSON] як квартирант, а також у тому, що догляд за [PERSON] здійснювали сусіди [PERSON] та [PERSON] за кошти покійної, оскільки зазначені свідки надали показання, що [PERSON] та [PERSON] жили спільно як подружжя близько 20 років, і саме [PERSON] утримував [PERSON] (див. зміст наданих показань свідків), а свідки допомагали. Щодо позовних вимог про зміну четвертої черги спадкування на другу чергу спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , суд доходить до таких висновків. Згідно зі статтями 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовим і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга статті 78 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (стаття 80 ЦПК України). Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини не припинилися внаслідок смерті. Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Частинами першою та другою статті 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняттям ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними (частина перша статті 1267 ЦК України). Тлумачення положень статей 1258, 1259 та інших положень книги 6 ЦК України дозволяє стверджувати про необхідність розмежовувати такі правові конструкції як одержання права на спадкування наступною чергою (частина друга статті 1258 ЦК України) та зміну суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом. Одержання права на спадкування наступною чергою стосується першої - п`ятої черг і пов`язується із такими негативними юридичними фактами як: відсутність спадкоємців попередньої черги; усунення спадкоємців попередньої черги від права на спадкування; неприйняття спадкоємцями попередньої черги спадщини; відмова від прийняття спадщини. На зміну суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом в межах певної черги, впливають так юридичні факти як: зміна черговості на підставі договору або рішення суду (стаття 1259 ЦК України); застосування правил про право представлення (стаття 1266 ЦК України); відмова спадкоємця від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за законом (частина друга статті 1274 ЦК України); спадкова трансмісія (стаття 1276 ЦК України); збереження правового зв`язку при усиновленні (частина третя статті 1260 ЦК України). Зміна суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом, стосується першої - п`ятої черги. Відповідно до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали із спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. За змістом частини другої статті 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Підставами для задоволення позову щодо зміни черговості одержання спадкоємцями за законом права на спадкування є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкоємцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами, тощо); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Для задоволення такого позову необхідна наявність всіх п`яти вищезазначених обставин (постанови Верховного Суду від 26 вересня 2019 року у справі № 521/6358/17 (провадження № 61-11757св19),від 27 травня 2020 року у справі № 755/8930/18 (провадження № 61-14692св18) та від 18 червня 2020 року у справі № 565/1046/16-ц (провадження № 61-35423св18), 01.03.2021 у справі № 233/5990/18 (провадження № 61-19232св19). Пунктом 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року роз`яснено, що безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Суд зазначає, що відповідно до показань свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , у зв`язку зі станом здоров`я, [PERSON] не працювала та перебувала на утриманні [PERSON] приблизно з 2019 року, а також була безробітною, що підтверджується листом Миколаївського обласного центру зайнятості Березнегуватського відділу Баштанської філії від 02.06.2023 № 204/02-23. Також суд враховує наявність виписки з епікризу від 28.12.2020 щодо метастазів меланоми у [PERSON] , довідки МСЕК серії 12 ААВ № 444163 про І групу інвалідності, а також квитанцій за 2020-2021 роки, згідно з якими [PERSON] перераховував кошти [PERSON] , що у сукупності підтверджує тривале здійснення опіки [PERSON] над спадкодавцем [PERSON] та її матеріальне забезпечення, оскільки [PERSON] померла [INFO] . Наявність допомоги по безробіттю у [PERSON] на загальну суму 33 622 гривні починаючи з 14.05.2018 по 22.03.2022 роки на переконання суду є не достатнім для власного утримання важко хворої людини. Також свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] вказували, що саме [PERSON] здійснював опіку над [PERSON] оплачував операцію, доглядав за нею та здійснював поховання. Крім того з показань свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] суд з`ясував, що [PERSON] тривалий час надавав іншу допомогу спадкодавцеві [PERSON] , тобто прибирав будинок, готував їжу, робив ремонт будинку, проводив воду до будинку, міняв вікна та інше. При цьому, суд враховує, що поняття «тривалий час» належить до оціночних категорій і саме суд повинен визначитися з його змістом, ураховуючи конкретні обставини справи та виходячи із засад розумності, добросовісності і справедливості. Суд також з`ясував, що у [PERSON] мав місце безпорадний стан, що підтверджується показаннями свідків, випискою з епікризу від 28.12.2020 щодо метастазів меланоми у [PERSON] , а також довідкою МСЕК серії 12 ААВ № 444163 про I групу інвалідності, яка оформляється за наявності такого стану певний період. Суд зазначає, що частина друга статті 1259 Цивільного кодексу України не пов`язує безпорадний стан спадкодавця з тривалістю такого стану. Суд установив, що у покійної [PERSON] безпорадний стан зафіксовано після операції, а відповідний догляд забезпечував безпосередньо [PERSON] , який разом із [PERSON] . У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved