Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-09 00:00:00

\~ \~ \~ \~До Краснокутського районного суду Харківської області звернулася [PERSON] з позовною заявою про визнання права на земельну частку (пай) згідно сертифікату серії ХР № 002346 від 14 травня 1996 року на пасовище ділянка №7/2 (контур №13), №7/1 (контур №14) та сіножаті - ділянка №780/1 (контур №16), №780/2 (контур №16), згідно протоколу про розподіл земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) членів АТ «АФ Промінь» в порядку спадкування після померлої матері [PERSON] . В обґрунтування\~позовних вимог\~позивач зазначила,\~що [INFO] померла її мати, [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на майно, до складу якої увійшли земельні ділянки за видами угідь рілля, сіножать і пасовище згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР № 002346. При цьому право власності на земельну ділянку за видом угідь рілля було в свій час [PERSON] реалізоване і отриманий державний акт на право приватної власності на земельну ділянку, а після її смерті позивачем успадковане. Разом з тим, право на земельні ділянки за видами угідь сіножать і пасовище реалізовано померлою [PERSON] не було, державний акт не отримувала, а тому в даний час позивач [PERSON] не має змоги оформити право на вказані земельні ділянки та отримати свідоцтва про право на спадщину в нотаріальній конторі у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно. З даних підстав позивач звернулася до\~суду з\~позовною заявою та клопотанням про поновлення строку для подання позову до суду,\~в якому просить поновити [PERSON] строк позовної давності на звернення до суду з заявою про захист своїх спадкових прав на земельну частку (пай) після смерті [PERSON] . Визнати за [PERSON] право на земельні частки (паї): пасовище ділянка №7/2 (контур №13), №7/1 (контур №14) та сіножаті - ділянка № [NUMBER] (контур №16), №780/2 (контур №16), згідно протоколу про розподіл земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) членів АТ «АФ Промінь» в порядку спадкування після померлої [PERSON] , яка набула це право згідно сертифікату серії ХР №002346 від 14 травня 1996 року. Ухвалою Краснокутського районного суду Харківської області від 31 жовтня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Призначено проведення підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 26 листопада 2024 року витребувано у Краснокутської державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи №59/2007, заведеної до майна померлої [INFO] [PERSON] . Закрито підготовче провадження, призначено судове засідання для розгляду справи по суті. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Представник відповідача - Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області в судове засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд справи без участі представника селищної ради за наявними в матеріалах справи документами, проти задоволення позову не заперечують, при винесенні рішення покладаються на розсуд суду. Суд, перевіривши та дослідивши письмові докази, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Ст. 12 ЦПК України\~передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Із матеріалів справи вбачається, що [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого 14 лютого 2007 року Рябоконівською сільською радою Краснокутського району Харківської області. Після її смерті відкрилася спадщина на майно. При житті [PERSON] набула право на земельну частку (пай) розміром 6,72 в умовних кадастрових гектарах згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) Серії ХР № 002346, виданого на підставі рішення Краснокутської райдержадміністрації від 26 березня 1996 року №230, про що свідчить копія вказаного сертифікату. Згідно відповіді заступника начальника Відділу №2 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 20.11.2024 №1677/336-24 встановлено, що згідно Книг записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі станом на 01.01.2013 рік, на ім`я [PERSON] зареєстровано державний акт на право приватної власності на землю серія ХР №019564 від 12 серпня 2004 року за №150. Земельна ділянка площею 4,7245 га ріллі, кадастровий номер 6323586200:05:001:0221, місце розташування за межами населеного пункту на території Рябоконівської сільської ради, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам (кооперативам, акціонерним товариствам) на праві колективної власності, а також порядок їх обміну регулюється Законом України від 05.06.2003 р. №\~899-IV «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» (далі Закон № 899). Як вбачається\~зі\~ст.1\~вказаного\~Закону\~право на\~земельну\~частку\~(пай)\~мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Відповідно до ст. 3 Закону підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації. Особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості). Земельна частка (пай) виділяється її власнику в натурі (на місцевості), як правило, однією земельною ділянкою. За бажанням власника земельної частки (паю) йому можуть бути виділені в натурі (на місцевості) дві земельні ділянки з різним складом сільськогосподарських угідь (рілля, багаторічні насадження, сінокоси або пасовища). У разі подання заяв про виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) більшістю власників земельних часток (паїв) у межах одного сільськогосподарського підприємства відповідна сільська, селищна, міська рада чи районна державна адміністрація приймає рішення про розробку проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв). Відповідно до ст. 9 Закону № 899 розподіл земельних ділянок у межах одного сільськогосподарського підприємства між власниками земельних часток (паїв), які подали заяви про виділення належних їм земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), проводиться відповідною сільською, селищною, міською радою за місцем розташування земельних ділянок на зборах власників земельних часток (паїв) згідно з проектом землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв). Розподіл земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) у межах одного сільськогосподарського підприємства проводиться за згодою не менш як двох третин власників земельних часток (паїв), а за її відсутності - шляхом жеребкування. Результат розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) у межах одного сільськогосподарського підприємства оформляється відповідним протоколом, що підписується власниками земельних часток (паїв), які взяли участь у їх розподілі. До протоколу про розподіл земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) додаються проект землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв), список осіб, які взяли участь у їх розподілі. Протокол про розподіл земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) затверджується відповідною сільською, селищною, міською радою і є підставою для прийняття рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) та державної реєстрації права власності на земельну ділянку власникам земельних часток (паїв). Матеріали щодо розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) зберігаються у відповідній сільській, селищній, міській раді за місцем проживання більшості власників земельних часток (паїв) та в районному відділі земельних ресурсів. На врегулювання земельного питання з метою забезпечення правильного однакового застосування законодавства при розгляді судами земельних та пов`язаних із земельними відносинами майнових спорів Пленумом ВСУ винесено Постанову «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» №7 від 16.04.2004 року, де п.24 зазначено, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акту про право власності на землю. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі землі у колективну власність, не може позбавити її права на земельну частку. Згідно з ч. 1 ст.\~1218\~ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до\~ст.\~1223\~ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняттям спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину (ч.1\~ст. 1296 ЦК України). В матеріалах справи міститься копія заповіту, посвідченого 29 січня 1993 року секретарем Рябоконівської сільської ради Краснокутського району Харківської області, згідно якого [PERSON] все своє майно заповіла онукові [PERSON] . 25.02.2025 року [PERSON] надала до суду заяву від [PERSON] , завірену 13.02.2025 року старостою Краснокутської селищної ради Конюшенко Ю.В., згідно якої [PERSON] відмовляється від земельних ділянок (пасовища та сіножать), що належать померлій [PERSON] згідно сертифіката [NUMBER] . На спадщину згідно заповіту не претендує і відмовляється від неї на користь [PERSON] . У відповідності до вимог ст.ст.1217, 1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування одержують особи, зазначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом має той з подружжя, який його пережив, та діти спадкодавця. Факт, що позивач [PERSON] являється донькою спадкодавці [PERSON] підтверджується свідоцтвом про її народження серії [NUMBER] , свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , копії яких знаходяться в матеріалах справи. Також з\~матеріалів справи\~вбачається,\~що позивач\~після смерті\~своєї матері\~ [PERSON] \~успадкувала в\~нотаріальному порядку\~земельну ділянку площею 4,7245 га згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХР №019564,\~про що\~свідчить копія свідоцтва\~про право\~на спадщину\~за законом\~від 22 серпня 2007\~року,\~однак успадкувати розпайовані\~пасовище та\~сіножаті в\~нотаріальному порядку\~не\~має змоги через відсутність\~документів на\~майно,\~про що\~свідчить постанова\~державного нотаріуса Краснокутської державної нотаріальної контори про відмову\~у вчиненні\~нотаріальної дії\~від 22 лютого 2019\~року №221/02-31.\~ Також з матеріалів спадкової справи №59/2007 року, заведеної до майна померлої [INFO] гр. [PERSON] вбачається, що єдиною спадкоємицею майна останньої є позивач [PERSON] . Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що позивач являється єдиним спадкоємцем за законом після померлої матері [PERSON] і до складу спадкового майна входить право на земельні частки у виді пасовища та сіножать. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод(1950 р.), ратифікована Законом України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, зокрема ст. 1 Протоколу № 1 (1952 р.) передбачає право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускає позбавлення особи свого майна, крім як в інтересах суспільної необхідності і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнає право держави на здійснення контролю за використанням власності у відповідності з загальними інтересами або для забезпечення податків, інших зборів чи штрафів. Відповідно до п. 6 Постанови №5 Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року « Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006року N3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. \~Згідно ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. \~Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. \~Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.\~ \~ Крім того, [PERSON] пропустила строк для звернення з позовною заявою до суду і просить його поновити. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку, що відповідно до ст.73 ЦПК України пропущений строк необхідно поновити, оскільки він пропущений з поважних причин. Окрім цього, відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. \~Таким чином, враховуючи ті обставини, що позивач надала суду достатньо доказів, які підтверджують позов,\~ суд вважає, що [PERSON] , як спадкоємець після смерті спадкодавці матері [PERSON] , має законне право на земельну частку (пай) в порядку спадкування. \~ \~ \~На підставі вищевказаного та

Outcome: approved