Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом в якому просить: позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач є матір`ю їхньої дитини [PERSON] , [INFO] яка після розірвання між сторонами шлюбу проживає з бабусею, мати уваги дитині не приділяє, не цікавиться її станом, дитина повністю на утриманні позивача. Отже, всі питання матеріального забезпечення дитини вирішуються виключно позивачем, за повної бездіяльності відповідача, що є першою ознакою її винної поведінки щодо дитини. Питання щодо виховання доньки вирішуються позивачем також самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Для розвитку дитини позивач прикладає всі можливі зусилля. За місцем проживання дитини їй створені всі необхідні умови для здорового та всебічного розвитку дитини. Відповідач не проявляє заінтересованості в подальшій долі дитини, не цікавиться її розвитком, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини. Не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкується з дитиною взагалі. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, свідчать про ухилення від виховання дитини матір`ю, свідоме нехтування нею своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до них. Згідно з п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» факт ухилення від виховання може бути підтверджено наведеними доказами. Все вищезазначене свідчить виключно про одне: відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, що зумовлює позбавлення її батьківських прав. Відзив на позов не надійшов. На судове засідання позивач та його представник не з`явилися надали заяви, про розгляд справи без їх участі, просили позовні вимоги задовольнити. На судове засідання відповідач не з`явилася, причини неявки не повідомила. На судове засіданні представник заінтересовано особи не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. Згідно зі статтею 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Відповідно до статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Відповідно до вимог пункту другого частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона (він) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пп. 15, 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (з послідуючими змінами) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Суд встановив, що від спільного подружнього життя у сторін по справі народилася дитина [PERSON] , [INFO] , про що відділом реєстрації актів цивільного стану зроблено відповідний актовий запис № 61 та видано свідоцтво про народження серія [NUMBER] . Рішенням Бериславського районного суду Херсонської області від 28.05.2013 року по справі №647/1570/13-ц було розірвано шлюб між Позивачем та Відповідачем. Рішенням Бериславського районного суду Херсонської області від 27.09.2021 року по справі №647/2071/21 позовні вимоги Позивача задоволено, стягнуто з Відповідача аліменти на утримання сина. Також, у вказаному рішенні судом встановлено, що Відповідач з 10.10.2020 року не проживає з дитиною. Будь-якої матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Вихованням дитини займається батько та бабуся (мати батька дитини). Більше того, згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, Відповідач має заборгованість зі сплати аліментів з 01.08.2021 року по 01.03.2024 року у сумі 87 601,67 гривень. Відповідно до довідки про взяття на облік ВПО, дитина фактично проживає за адресою [ADDRESS] . Згідно акту обстеження умов проживання від 30.04.2024 року дитина проживає разом з бабусею. Зі слів бабусі батько постійно матеріально забезпечує потреби свого сина. Місце перебування матері не відоме. Відповідно до довідки ліцею №17 м. Житомир, дитина навчається у 8-В класі та навчається на очній формі навчання. Згідно характеристики з ліцею №17 міста Житомир, [PERSON] проживає з бабусею. Мама з дитиною не спілкується. Тато забезпечує дитину матеріально і спілкується по телефону. Питаннями навчання дитини займається бабуся. До того ж, Висновком Органу опіки та піклування від 06.09.2024 року № 712, визначено доцільність позбавлення батьківських прав, що відповідатиме інтересам дитини. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності суд дійшов висновку, що відповідач свідомо нехтує своїми обов`язками щодо виховання дитини, а отже у суду є підстави для застосування крайнього заходу впливу до відповідача у виді позбавлення її батьківських прав, що також обумовлюється необхідністю захисту інтересів дитини. Суд встановив, що відповідач знає про обов`язки у відношенні до дитини, однак вона не вживає жодних заходів з їх реалізації. Вона не намагається спілкуватися з дитиною за наявних сучасних засобах комунікації, нею не надається жодної допомоги будь-якого характеру, що може свідчити лише про свідоме ухилення особи від виконання її батьківських обов`язків. Кожна дитина має право на захист своїх цивільних прав, а цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності та диспозитивності. Суд оцінює доводи обох сторін та ухвалює рішення на підставі встановлених обставин на підставі належних, допустимих, достатніх і достовірних доказах. ЦПК України також передбачена можливість здійснення заочного розгляду справи, чим законодавець забезпечив можливість захисту інтересів особи у випадку неможливості заслухати позицію відповідача та оцінити його доводи. Суд вважає, що органом опіки та піклування зібрано достатньо доказів, що свідчать про наявність ознак ухилення відповідача від виконання ним своїх батьківських обов`язків, що не може бути спростовано лише фактом відсутності відповідача. Крім того, при вирішенні спору судом враховано, що визначений спосіб захисту передбачений законодавцем в першу чергу не з метою впливу на неправомірну поведінку матері, яка ухиляється від виконання батьківських обов`язків, а з метою захисту інтересів неповнолітньої дитини, тобто при такому вирішенні спору також буде досягнуто справедливий баланс інтересів як дитини, в інтересах якої звернувся позивач, яка не отримує виховання та допомоги від матері, яка ухиляється від виховання дитини, а отже не виконує свої батьківські обов`язки. На підставі викладеного,

Outcome: approved