Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-16 00:00:00

Управління соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради (далі УПСЗН) через представника звернулись до суду через портал «Електронний суд» з вищевказаною позовною заявою, в обґрунтування якої зазначили, що 11.11.2019 року до них звернулась [PERSON] , [INFO] , із заявою при призначення допомоги на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування. Рішенням УПСЗН від 20.12.2019 року [PERSON] було призначено допомогу на період з 01.11.2019 року по 30.11.2019 року у розмірі 3398 грн. 00 коп., та, з 01.12.2019 року по 31.10.2020 року у розмірі 3558 грн. 00 коп. щомісячно. Згідно з абз. 2 п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 08.04.2020 № 264 «Деякі питання надання державної соціальної допомоги» строк виплати допомоги на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування, яку було призначено раніше, продовжується на період карантину та на один місяць після дати його відміни і державна соціальна допомога виплачується за повний місяць без звернення особи до структурних підрозділів з питань соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві та Севастополі державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад. На підставі вищезазначеної постанови [PERSON] було продовжено виплату Допомоги з 01.11.2020 року. 23.07.2021 року до УПСЗН надійшла інформація зі Служби у справах дітей по Немишлянському району, з якої було встановлено, що [INFO] померла [PERSON] на території Турецької Республіки. На підставі отриманої інформації виплату Допомоги було припинено. У зв`язку з непідтвердженням права на продовження виплати Допомоги на період карантину з 01.11.2020 року та відсутністю в УПСЗН інформації про смерть [PERSON] виникла переплата бюджетних коштів за період з 01.11.2020 року по 31.07.2021рік у розмірі 41771 грн. 14 коп. Після смерті [PERSON] кошти надходили на її банківський рахунок, та знімались іншою особою до дати припинення виплати Допомоги. 17.08.2021 року та 01.12.2021 року до Управління із заявами щодо отримання допомоги після смерті [PERSON] з 01.11.2020 року по 31.07.2021 року звернулась [PERSON] яка зобов`язалась погасити суму переплату у розмірі 41771 грн. 14 коп. [PERSON] було частково сплачено суму переплати бюджетних коштів, в сумі 7000 грн. 00 коп. Наразі заборгованість [PERSON] становить 34771 грн. 14 коп., яку УПСЗН просили стягнути з неї, разом із сплаченим ними судовим збором в сумі 3028 грн. 00 коп. Ухвалою суду від 02.01.2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Подав до суду через портал «Електронний суд» заяву, в якій заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Не заперечував проти винесення судом заочного рішення. Розгляд справи просив проводити без його участі. Відповідач в судове засідання не прибула, про час та місце розгляду справи повідомлялась своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомила. Заяв, клопотань до суду не надходило. Відповідно до ч. 2 ст.\~191\~ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Беручи до уваги ч. 1 ст.\~6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод Ради Європи від 04.11.1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідач обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надав, в силу положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідача. Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідача та згідно ч. 4 ст.\~223\~ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини. Частиною 1 ст.\~2\~ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 15\~ЦК України визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес і саме воно є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені статтею 16 ЦК України. Статтями 10, 81\~ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Частиною 1 ст.\~11\~ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Судом встановлено, що 11.11.2019 року до Управління соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради звернулась [PERSON] , [INFO] із заявою про призначення допомоги на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування (а.с. 8-10). Рішенням УПСЗН від 20.12.2019 року [PERSON] було призначено Допомогу на період з 01.11.2019 року по 30.11.2019 року у розмірі 3398 грн. 00 коп., та з 01.12.2019 року по 31.10.2020 року у розмірі 3558 грн. 00 коп. щомісячно (а.с. 11). Згідно листа начальника Служби у справах дітей Немишлянського району Харківської міської ради вбачається, що 21.07.2021 року до Служби надійшла заява громадянки [PERSON] з інформацією про смерть [PERSON] , опікуна малолітньої [PERSON] , [INFO] (а.с. 12). У зв`язку з непідтвердженням права на продовження виплати Допомоги на період карантину з 01.11.2020 року та відсутністю в Управлінні інформації про смерть [PERSON] , виникла переплата бюджетних коштів за період з 01.11.2020 року по 31.07.2021 року у розмірі 41771 грн. 14 коп. Згідно заяви [PERSON] яка звернулась до УПСЗН з повідомленням про отримання нею після смерті [PERSON] за період з 01.11.2020 року по 31.07.2021 рік допомоги вбачається, що [PERSON] зобов`язалась УПСЗН погасити суму переплати в сумі 41771 грн. 14 коп. З урахуванням часткової сплати [PERSON] на рахунок УПСЗН суми переплати в сумі 7000 грн. 00 коп. заборгованість останньої становить 34771 грн. 14 коп. (а.с. 11). Згідно п. 15 «Порядку призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2004 року № 558, що діяв в період отримання відповідачем компенсації, передбачено, що фізичні особи, які одержують компенсацію, зобов`язані повідомити органи праці та соціального захисту населення, що призначають ці виплати, про обставини, які можуть виплинути на умови їх призначення. У разі виявлення таких обставин виплата компенсації припиняється з дня, що настає за днем виникнення таких обставин. Пунктом 16 Порядку передбачено, що структурні підрозділи з питань соціального захисту населення, що призначають та виплачують щомісячну компенсацію, здійснюють контроль за діяльністю фізичних осіб, які надають соціальні послуги. П. 15 Порядку передбачено, що якщо фізична особа не повернула добровільно надміру виплачені суми, вони стягуються в судовому порядку на підставі заяви структурного підрозділу з питань соціального захисту населення, що призначив компенсацію. Відповідно до п. 19 Порядку подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, затвердженого постановою КМУ від 23 09.2020 року № 859 «Про деякі питання призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі», в редакції на час розгляду справи, якщо фізична особа, яка надає соціальні послуги, не повернула добровільно надміру виплачені їй суми, вони стягуються в судовому порядку на підставі заяви уповноваженого органу, що призначив компенсацію. Згідно ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Враховуючи вищевикладене, позивачем доведено той факт, що після смерті [PERSON] , померлої [INFO] відповідач, розуміючи, що грошові кошти, які надходили на рахунок [PERSON] , не належать їй на праві власності та не передбачались для неї, самостійно привласнила їх, чим завдала шкоди Державному бюджету України. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, які передбачають рівність прав сторін щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості та обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Матеріали справи не містять наданих відповідачем належних та допустимих доказів, які б могли спростувати наведені у позовній заяві доводи позивача. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку що заявлені позовні вимоги УПСЗН до [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Європейський суд з прав людини зазначав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», від 18 липня 2006 року № 63566/00, § 23). Питання про відшкодування судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. У зв`язку із задоволенням позовних вимог на підставі ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 3028 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved