Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Усть-Путильської сільської ради, третя особа: Головне управління Держгеокадастру у Чернівецькій області про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання в порядку спадкування за заповітом на завершення виготовлення технічної документації та здійснення державної реєстрації земельних ділянок. В позовній\~заяві вказує,\~що 08\~квітня 2011\~року [PERSON] \~склала заповіт,\~у якому\~заповіла [PERSON] \~все своє\~майно.\~ [INFO] \~ [PERSON] \~померла,\~після її\~смерті відкрилась\~спадщина на\~нерухоме майно, що складається з: - земельної ділянки площею 0.3500га, цільове призначення 01.03 для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 7323583500:01:001:0351, яка розташована по [ADDRESS] ; - земельної ділянки площею 0.2500га, цільове призначення 02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд(присадибна ділянка), кадастровий номер 7323583500:01:001:0350, яка розташована по [ADDRESS] ; З метою оформлення спадщини після смерті [PERSON] [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Вижницького районного нотаріального округу Чернівецької області Мицкан Ж.І. із заявою про прийняття спадщини. Постановою нотаріуса було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з тим, що він протягом шести місяців не подав до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини та вважається таким, що не прийняв спадщини та ним не було надано належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності на земельні ділянки. На момент смерті [PERSON] , позивач [PERSON] проживав разом із нею, тобто на час відкриття спадщини, проте був зареєстрований за адресою зареєстрований по [ADDRESS] . Оскільки місце проживання позивача та спадкодавця [PERSON] , було зареєстровано за різними адресами, тому іншого порядку ніж судового для встановлення зазначеного факту немає. У зв`язку з вищевикладеним просить суд, встановити, що [PERSON] , [INFO] постійно проживав на час відкриття спадщини разом з померлою [INFO] [PERSON] по [ADDRESS] . Також просить визнати за ним, в порядку спадкування за заповітом належного померлій [INFO] [PERSON] права на завершення приватизації здійснення державної реєстрації права власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на земельні ділянки: площею 0.3500га, цільове призначення 01.03 для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 7323583500:01:001:0351, яка розташована по [ADDRESS] ; площею 0.2500га, цільове призначення 02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд(присадибна ділянка), кадастровий номер 7323583500:01:001:0350, яка розташована по [ADDRESS] ; Від позивача до суду надійшла заява в якій просить суд справу розглядати в його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, та просить суд позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився від нього до суду надійшла заява в якій просить суд справу розглядати в його відсутності, претензій до даної справи немає. Третя особа: в судове засідання не з`явилася від неї до суду надійшла заява про розгляд справи провести в їх відсутності. Відповідно до ч.2 ст.247ЦПК України, - ... У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Враховуючи те, що в судове засідання не з`явились всі особи, які беруть участь у справі, а тому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенням ч.2 ст.247ЦПК України. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи те, що від відповідача надійшла заява про визнання позову яка не суперечить закону та інтересам сторін, а тому суд вважає, що необхідно ухвалити рішення у підготовчому судовому засіданні. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Щодо позовної вимоги про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, суд вважає, що дана вимога є обґрунтованою та така, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] , народився [INFO] , що підтверджується копією паспорта громадянина України /а.с.6/. [INFO] померла спадкодавець [PERSON] , про що зроблено відповідний актовий запис №19 /а.с.7/. Як видно з довідки Усть-Путильської сільської ради Підзахаричівського старостинського округу за № 49 від 15.01.2025року, виданої гр. [PERSON] , [INFO] , який проживає та перебуває на реєстраційному обліку за місцем постійного проживання в [ADDRESS] , про те, що [PERSON] , [INFO] , проживала і перебувала на реєстраційному обліку за місцем проживання в [ADDRESS] , по [INFO] тобто по день смерті. /а.с.11/. Як видно з матеріалів справи, [PERSON] звернувся з заявою до Приватного нотаріуса Вижницького районного нотаріального округу Чернівецької області про прийняття спадщини. За результатом розгляду заяви приватний нотаріус Мицкан Ж.І. постановою від 10 січня 2025 року за №5/02-31 відмовила у вчиненні нотаріальної дії /а.с.18/. Дана відмова обґрунтована тим, що [PERSON] протягом шести місяців не подав до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини та вважається таким, що не прийняв спадщини./а.с.10/. Відповідно до\~ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 3\~ст. 1268 ЦК України\~спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1\~ст. 1270 ЦК України\~для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Таким чином, норма\~ст. 1268 ЦК України\~визначена, для спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, та встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним. Лише постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини є підставою для визнання спадкоємця саме таким. Закон також не ставить прийняття спадщини в залежність від того, яким місцем проживання особа вважала місце відкриття спадщини постійним чи тимчасовим місцем проживання. Натомість, він вимагає реального постійного проживання разом зі спадкодавцем на час його смерті без будь-яких застережень та умов. При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. Відповідно до ч. 2\~ст. 315 ЦПК України\~передбачає, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У пункті 23\~Постанови Пленуму Верховного суду «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року\~роз`яснено, що якщо постійне місце проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з чим нотаріус відмовив в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Відповідно до ч.1\~ст.1221 ЦК України\~місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. У\~ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», визначено, місце перебування особи - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання -житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. Згідно довідки Усть-Путильської сільської ради Підзахаричівського старостинського округу за № 451 від 03.12.2024року, про те, що [PERSON] , [INFO] ,(яка померла [INFO] ) на день смерті була зареєстрована та проживала за адресою [ADDRESS] . На день смерті [PERSON] в житловому будинку за адресою [ADDRESS] проживав без реєстрації [PERSON] , [INFO] /а.с.12/. Таким чином, місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться. За змістом п. п. 3.21., 3.22. глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд вважає, що позивач [PERSON] , надав докази того, що постійно проживав разом із спадкодавцем [PERSON] , на час відкриття спадщини. З матеріалів спадкової справи вбачається, що окрім позивача, спадкоємців за законом чи за заповітом та осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадковому майні немає. Таким чином, встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем необхідно позивачу для прийняття спадщини. Оцінивши належність, допустимість, достовірність доказів, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд вважає, що факт постійного проживання позивача [PERSON] разом із спадкодавцем [PERSON] , на час її смерті знайшов своє підтвердження в судовому засіданні. Вказаний факт має для позивача юридичне значення і іншим способом підтвердити його він не має можливості, тому заявлені вимоги про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини є обґрунтованими і підлягають до задоволення. Щодо позовної вимоги про визнання в порядку спадкування за заповітом на завершення виготовлення технічної документації та здійснення державної реєстрації земельних ділянок, також підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як вище встановлено, [INFO] померла спадкодавець [PERSON] . За життя [PERSON] , 08 квітня 2011 року склала заповіт у якому заповіла [PERSON] все своє майно, даний заповіт посвідчений приватним нотаріусом Вижницького нотаріального округу Штефюк Н.В./а.с.8/. Згідно довідки Усть-Путильської сільської ради Підзахаричівського старостинського округу за № 454 від 04.12.2024року, про те, що [PERSON] , яка померла [INFO] , була власником земельних ділянок згідно архівного витягу №07.05/15 від 19 лютого 2021 року "Про приватизацію землі" від 09 березня 1994року. Загальною площею 0.6000 га з них:.площею 0.3500га, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована по [ADDRESS] ; площею 0.2500га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд(присадибна ділянка), яка розташована по [ADDRESS] ./а.с.15/. Згідно ст.ст. 1216-1218 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч.1, ч.2 ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Як визначено ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.2 цієї статті якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Як вище встановлено, [PERSON] звернувся з заявою до Приватного нотаріуса Вижницького районного нотаріального округу Чернівецької області про прийняття спадщини. За результатом розгляду заяви приватний нотаріус Мицкан Ж.І. постановою від 10 січня 2025 року за №5/02-31 відмовила у вчиненні нотаріальної дії. Дана відмова обґрунтована тим, що [PERSON] протягом шести місяців не подав до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини та вважається таким, що не прийняв спадщини, та ним не було надано належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності спадкодавця на земельні ділянки площею: 0.2500га кадастровий номер 7323583500:01:001:0350; та 0.3500га кадастровий номер 7323583500:01:001:0351, розташовані в [ADDRESS] /а.с.10/. Зазначене рішення про приватизацію земельної ділянки прийнято в період чинності Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок». Згідно із статтею 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування зі збереженням її цільового призначення. За статті 152 Земельного кодексу України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статті 125 Земельного кодексу України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Не підлягають задоволенню позовні вимоги спадкоємців про визнання права власності на земельну ділянку, щодо якої спадкодавцем розпочато, але не завершено процедуру приватизації (Лист спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013, № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування"). На підставі абз. 2 п. 1 розділу X "Перехідні положення" ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Аналіз наведеної норми свідчить, що у разі, якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку, а якщо приватизація земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України не завершена й право на її завершення. Дослідивши матеріали справи, враховуючи те, що, судом встановлено, що [PERSON] , який є спадкоємцем за заповітом фактично прийняв спадщину, але при цьому не може зареєструвати спадкове майно у зв`язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи, внаслідок чого порушуються цивільні права та інтереси спадкоємця (позивача), суд вважає, що необхідно відновити порушенні права та інтереси шляхом задоволення позовних вимог. На підставі наведеного та

Outcome: approved