Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-16 00:00:00

Позивач Ужгородська окружна прокуратура звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовом до першого відповідача Баранинської сільської ради, другого відповідача [PERSON] , третього відповідача [PERSON] за яким просить: -визнати незаконним та скасувати рішення Баранинської сільської ради за № 8 від 06.03.2019 в частині затвердження проекту із землеустрою [PERSON] щодо земельної ділянки за кадастровим номером 2124880300:11:011:0292, площею 0,0915 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд з передачею її у власність; -витребувати від [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків якої, [NUMBER] , земельну ділянку за кадастровим номером 2124880300:11:011:0292, площею 0,0915 га на користь територіальної громади с. Баранинці. В обґрунтування позову Ужгородська окружна прокуратура зазначила наступне. Рішенням Баранинської сільської ради від 06.03.2019 за № 8 «Про затвердження проектів землеустрою та технічних документацій із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок» [PERSON] затверджено проект із землеустрою щодо відведення земельної ділянки за кадастровим номером 2124880300:11:011:0292, площею 0,0915 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в селі Баранинці, мікрорайон «Східний» з передачею її у власність. За тим, вказану земельну ділянку за договорами купівлі-продажу від 05.04.2019 відчужено [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків якої, [NUMBER] . В ході моніторингу реєстру речових прав на нерухоме майно, вказаний громадянин вже скористався своїм право на отримання безоплатно у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області від 26.09.2017 за № 3059-сг щодо передачі у власність земельної ділянки за кадастровим номером 2110100000:55:001:0617 у розмірі 0,0621 га. Отже, вказане рішення за № 8 від 06.03.2019 «Про затвердження проектів землеустрою та технічних документацій із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок» Баранинської сільської ради в частині передачі [PERSON] земельної ділянки за кадастровим номером 2124880300:11:011:0292, площею 0,0915 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд у приватну власність прийнято всупереч вимогам земельного законодавства України, у зв`язку з чим прокурор вважає, що воно підлягає визнанню незаконним, а земельна ділянка витребуванню на користь територіальної громади з огляду на положення ст.ст. 81, 116, 118, 121, 122, 152 ЗК України. За ухвалою від 12.06.2021 року судом було відкрито провадження у цивільній справі № 308/8383/21 в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. За ухвалою від 12.06.2021 року судом було заяву про забезпечення позову у цивільній справі № 308/8383/21 (провадження № 2/308/2397/20) задоволено; вжито заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку за кадастровим номером 2124880300:11:011:0292, площею 0,0915 та для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в селі Баранинці, мікрорайон «Східний», відчужену [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків якої, [NUMBER] , за договорами купівлі-продажу від 05.04.2019 року. 14.09.2021 року до суду надійшов письмовий відзив від третього відповідача [PERSON] , яка просила відмовити у задоволенні позовних вимог повністю з огляду на наступні доводи. Право власності за продавцем [PERSON] було зареєстровано в установленому порядку що підтверджується наявними у справі відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Перешкод, для укладення договору купівлі-продажу не було. Укладаючи договір купівлі-продажу відповідачка [PERSON] діяла добросовісно, вчинила всі дії спрямовані на набуття права власності на ділянку, зокрема провела повну її оплату тощо. На протязі 2019-2021 року нею справно сплачувався податок на землю, отримано дозвіл на виконання будівельних робіт, підведено до земельної ділянки комунікації, проведено оплату таких, розпочато будівництво індивідуального житлового будинку (копії підтверджуючих документів та фотофіксація будівництва додаються). У цій справі заявивши формальний позов позивач прокурор Ужгородської окружної прокуратури діє недобросовісно оскільки метою позову є витребування (позбавлення) її права власності без будь-якого відшкодування. Більше того, у розпорядника земельної ділянки Баранинської сільської ради було, волевиявлення на передачу відповідачу [PERSON] вказаної земельної ділянки. Конструкція, за якої добросовісний набувач утрачає майно й сам змушений шукати способи компенсації своїх втрат, на думку третього відповідача, є неприйнятною та покладає на добросовісного набувача індивідуальний та надмірний тягар. Не може добросовісний набувач відповідати у зв`язку з недотрманням органом державної влади та місцевого самоврядування бездіяльністю влади в рамках процедур визначених законодавством при прийнятті рішень щодо регулювання майнових відносин, розпорядження своєю власністю. Факт незаконного'' відчуження та допущення продажу земельної ділянки не може породжувати правових: наслідків для добросовісного набувача, проте, вочевидь, є підставою для виникнення обов`язку щодо відшкодування збитків, завданих таким відчуженням. Отже, задоволення позовних вимог про витребування спірної земельної ділянки у [PERSON] , яка, є добросовісним набувачем, призведе до порушення ст. 1 Першого протоколу до конвенції, оскільки в такому випадку на неї буде покладено індивідуальний та надмірний тягар. Третій відповідач також вважає, що у межах даної справи прокурор обрав неналежний спосіб захисту, прокурору слід вимагати повернення коштів отриманих продавцем [PERSON] за правочином щодо відчуження цієї земельної ділянки, а не повернення земельної ділянки у попередній стан та позбавлення добросовісного набувача майна та грошових коштів. За ухвалою від 15.06.2022 року судом було зупинено провадження у цивільній справі № 308/8383/21 за позовом позивача Ужгородської окружної прокуратури до першого відповідача Баранинської сільської ради, другого відповідача [PERSON] , третього відповідача [PERSON] про скасування рішення Баранинської сільської ради щодо відведення земельної ділянки - до припинення перебування відповідача [PERSON] у складі Збройних Сил України. 20.06.2024 року від начальника [INFO] [PERSON] надійшов лист згідно якого повідомлено, що [PERSON] , [INFO] , призваний на військову службу по мобілізації [INFO] 26.02.2022 року був звільнений з військової служби згідно наказу №400 від 18.12.2023 року. За ухвалою від 24.06.2024 року судом було поновлене провадження у цій справі. За листом від 03.10.2024 року другий відповідач [PERSON] повністю погодився із відзивом третього відповідача та просив суд відмовити у задоволенні позову повністю, оскільки вважає, що у ситуації що склалася враховуючи що володільцем земельної ділянки є не особа яка отримала у власність земельну ділянку, а особа яка її набула за цивільно-правовою угодою становитиме для неї надмірний тягар тому, що придбана нею ділянка вже є забудованою. Також законодавство само по собі не містить положення що передання у власність земельної ділянки є підставою для визнання недійсним цього договору так як у власності відповідача є інша земельна ділянка. Відповідно до наказу голови Ужгородського міськрайонного суду від 23.10.2024 року №41/02-06 «Про внесення змін до облікових документів» визначено суддю Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Дергачова Наталія Володимирівна вважати [PERSON] . В судовому засіданні 07.03.2025 року судом було протокольно увалено третього відповідача [PERSON] слід вважати [PERSON] , оскліьки остання змінила прізвище із 24.06.2021 року у зв`язку із укладенням шлюбу, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Прокурор позов підтримав з підстав, зазначених у позові та просив суд його задовольнити. Перший відповідач до суду не прибув, незважаючи на той факт, що про час і місце розгляду справи був судом неодноразово повідомлений належним чином. Будь яких письмових заяв до суду від нього не надходило. Другий та третій відповідачі позов не визнали, просили суд відмовити повністю у його задоволенні. Заслухавши прокурора, сторін та їх представників, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши в судовому засіданні подані сторонами докази, суд дійшов до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи, за рішенням Баранинської сільської ради від 06.03.2019 за № 8 «Про затвердження проектів землеустрою та технічних документацій із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок» [PERSON] затверджено проект із землеустрою щодо відведення земельної ділянки за кадастровим номером 2124880300:11:011:0292, площею 0,0915 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в селі Баранинці, мікрорайон «Східний» з передачею її у власність. Після цього, вказану земельну ділянку за договорами купівлі-продажу від 05.04.2019 року було відчужено [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків якої, [NUMBER] . В ході моніторингу прокурором реєстру речових прав на нерухоме майно було встановлено, що [PERSON] вже скористався своїм право на отримання безоплатно у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області від 26.09.2017 за № 3059-сг щодо передачі у власність земельної ділянки за кадастровим номером 2110100000:55:001:0617 у розмірі 0,0621 га. Дійсно, як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 07.03.2025 року № 416769212 земельна ділянка із кадастровим номером 2124880300:11:011:0292, площею 0,0915 га 21.03.2019 року була зареєстрована на праві власності за [PERSON] . При цьому, згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 28.04.2021 року № 254686838 за [PERSON] 12.01.2019 року на праві приватної власності вже була зареєстрована земельна ділянка із кадастровим номером 2110100000:55:001:0617, площею 0,0621 га із цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Земельні відносини щодо володіння, користування та розпорядження землею регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України і прийнятими відповідно до них нормативно правовими актами. Згідно із ч. 1 ст. 122 Земельного кодексу України (станом на 06.03.2019 року), сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Пунктом «г»\~частини 1\~статті 121\~Земельного кодексу\~України встановлено,\~що громадяни\~України мають\~право на\~безоплатну передачу\~їм земельних\~ділянок із\~земель державної\~або комунальної\~власності в\~таких розмірах: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара. Відповідно до ст. 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання. Судом встановлено з наданих доказів та підтверджено в судовому засіданні той факт, що другим відповідачем [PERSON] дійсно вдруге безоплатно було отримано у власність земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибну ділянку). При цьому [PERSON] пояснив, що не знав про обмеження встановлені законом. Першим відповідачем також не було перевірено відомості щодо наявності у власності другого відповідача земельної ділянки із таким самим видом використання, відтак позовні вимоги позивача слід задовольнити саме в частині визнання незаконним та скасування рішення Баранинської сільської ради за № 8 від 06.03.2019 в частині затвердження проекту із землеустрою [PERSON] щодо земельної ділянки за кадастровим номером 2124880300:11:011:0292, площею 0,0915 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд з передачею її у власність. Відповідно до статей\~317,\~319,\~658 ЦК України\~виключно власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном, лише власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, в тому числі реалізує право його продажу. Згідно зі\~статтею 387 ЦК України\~власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Статтею 328 ЦК України\~(в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин 05.04.2019 року) визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не впливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до\~частини першої\~статті 388 ЦК України, Якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Віндикацією є передбачений законом основний речово-правовий спосіб захисту цивільних прав та інтересів власника майна чи особи, що має речове право на майно (титульний володілець), який полягає у відновленні становища, що існувало до порушення, шляхом повернення об`єкта права власності у володіння власника (титульного володільця) з метою відновлення права використання власником усього комплексу його правомочностей. За віндикаційним позовом може бути витребувана лише індивідуально визначена річ, оскільки призначенням такого позову є повернення лише того майна, яке було у власності особи. Підставою віндикаційного позову є обставини, що підтверджують правомірність вимог позивача про повернення йому майна із чужого незаконного володіння, тобто факти, які доводять право власності на витребуване майно, вибуття його з володіння позивача, знаходження його в натурі у відповідача. Право на віндикацію належить виключно власникові або титульному володільцеві, який втратив фактичне володіння річчю. Прокурором заявлено вимогу щодо витребування земельної ділянки не на свою користь, а на користь іншої особи, а саме територіальної громади с. Баранинці. Оскільки, позивач не є власником спірного майна, він не наділений правом заявляти вимоги щодо витребування майна. Прокурором не доведено заподіяння будь-якої шкоди територіальній громаді с. Баранинці внаслідок прийняття оспорюваних рішень. Тоді як третій відповідач [PERSON] придбала спірну земельну ділянку за відплатним договором купівлі-продажу, побудувала у встановлений законом спосіб нерухоме майно на ній, що підтверджується Витягом з Реєстру будівельної діяльності Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, проте не змогла зареєструвати право власності на цей об`єкт нерухомого майна виключно через наявність обтяжень на земельну ділянку, застосованих судом в межах розгляду цієї справи. Суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, право власності на який зареєстровано у визначеному законом порядку, або частку у праві спільної власності на такий об`єкт, одночасно переходить право власності (частка у праві спільної власності) або право користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об`єкт, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта, у порядку та на умовах, визначених\~Земельним кодексом України. Істотною умовою договору, який передбачає перехід права власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, який розміщений на земельній ділянці і перебуває у власності відчужувача, є умова щодо одночасного переходу права власності на таку земельну ділянку (частку у праві спільної власності на неї) від відчужувача (попереднього власника) відповідного об`єкта до набувача такого об`єкта. Стаття 1 Першого протоколу до\~Конвенції\~про захист прав людини і основоположних свобод\~гарантує захист права на мирне володіння майном особи, яка законним шляхом, добросовісно набула майно у власність, і для оцінки додержання «справедливого балансу» у питаннях позбавлення майна мають значення обставини, за якими майно було набуте у власність, поведінка особи, з власності якої майно витребовується. У рішенні в справі «Федоренко проти України» від 01 червня 2006 року (заява № 25921/02) Європейський суд з прав людини зазначив про необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та фундаментальними правами окремої людини, а також пропорційності між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності. При цьому у рішенні Європейський суд з прав людини від 16 лютого 2017 року в справі «Кривенький проти України» (заява № 43768/07) наголошено, що позбавлення особи права на земельну ділянку без будь-якої компенсації є порушенням статті 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. При цьому необхідно зазначити, що\~стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»\~встановлює, що суди застосовують при розгляді справ\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно з частиною першою статті 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Таким чином, відповідно до вимог\~статті 388 ЦК України, статті 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~та статті 6 вказаної Конвенції ніхто не може бути позбавлений своєї власності. Суд враховує, що у будь-якому випадку втручання в право третього відповідача мирно володіти своїм майном у цій справі не є пропорційним легітимній меті. ЄСПЛ, оцінюючи можливість захисту права особи за статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, загалом перевіряє доводи держави про те, що втручання в право власності відбулося у зв`язку з обґрунтованими сумнівами щодо законності набуття особою права власності на відповідне майно, зазначаючи, що існують відмінності між тією справою, в якій законне походження майна особи не оспорюється, і справами стосовно позбавлення особи власності на майно, яке набуте злочинним шляхом або щодо якого припускається, що воно було придбане незаконно (наприклад, рішення та ухвали ЄСПЛ у справах «Раймондо проти Італії» від 22 лютого 1994 року, «Філліпс проти Сполученого Королівства» від 05 липня 2001 року, «Аркурі та інші проти Італії» від 05 липня 2001 року, «Ріела та інші проти Італії» від04 вересня 2001 року, «Ісмаїлов проти Російської Федерації» від 06 листопада 2008 року). Тому, стаття 1 Першого протоколу до Конвенції гарантує захист права на мирне володіння майном особи, яка законним шляхом, добросовісно набула майно у власність, і в оцінці дотримання «справедливого балансу» в питаннях позбавлення майна мають значення обставини, за яких майно було набуте у власність, поведінка особи, з власності якої майно витребовується. (Постанова ВСУ в справі № 6-2902цс15 від 03 лютого 2016 року). Враховуючи вказане, правові підстави для задоволення позовних вимог про витребування земельної ділянки у цій конкретній справі відсутні. Враховуючи висновок суду про часткове задоволення позову, відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати із сплати судового збору слід покласти на першого і другого відповідачів у розмірі частини від загальної суми сплаченого позивачем судового збору на кожного. За ухвалою від 12.06.2021 року судом було вжито заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку за кадастровим номером 2124880300:11:011:0292, площею 0,0915 та для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в селі Баранинці, мікрорайон «Східний», відчужену [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків якої, [NUMBER] , за договорами купівлі-продажу від 05.04.2019 року. Як зазначено у ч. 1, 7, 8, 11 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. У разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення. Примірник ухвали про скасування заходів забезпечення позову невідкладно після набрання такою ухвалою законної сили надсилається заявнику, всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також державним та іншим органам, які повинні були та (або) виконували ухвалу про забезпечення позову, для здійснення ними відповідних дій щодо скасування заходів забезпечення позову. З урахуванням викладеного та того факту, що позовну заяву у цій справі суд вважає за необхідне задовольнити частково та не вбачає підстав задля витребування земельної ділянки у цій конкретній справі, третій відповідач протягом тривалого проміжку часу вільно користується зазначеною земельною ділянкою, ним побудовані нові об`єкти нерухомості на ній, тому суд вважає що на цей час відсутні ризики відчуження зазначеної земельної ділянки, тому слід скасувати заходи забезпечення позову, вжиті за ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.07.2021 року у справі № 308/8383/21, а саме: арешт накладений на земельну ділянку за кадастровим номером 2124880300:11:011:0292, площею 0,0915 та для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в селі Баранинці, мікрорайон «Східний», відчужену [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків якої, [NUMBER] , за договорами купівлі-продажу від 05.04.2019 року. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду. Примірник ухвали про скасування заходів забезпечення позову невідкладно після набрання такою ухвалою законної сили надіслати всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також державним та іншим органам, які повинні були та (або) виконували ухвалу про забезпечення позову, для здійснення ними відповідних дій щодо скасування заходів забезпечення позову. На підставі викладеного,

Outcome: partial