Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом. В обґрунтування позову посилалась на те, що [PERSON] , дід позивачки, помер [INFO] , про що Бісковицькою сільською радою Самбірського району Львівської області складено актовий запис № 90 та видано свідоцтво про смерть [NUMBER] . [PERSON] до дня смерті був зареєстрований в с.Бісковичі Шкільна 200а разом із своїм сином [PERSON] та дружиною [PERSON] . [PERSON] , бабця позивача, померла [INFO] , про що Бісковицькою сільською радою Самбірського району складено актовий запис № 16 від 05.06.2004 року та видано свідоцтво про смерть [NUMBER] . [PERSON] до дня смерті була зареєстрована в с.Бісковичі Шкільна 200а Самбірського району Львівської області разом із своїм сином [PERSON] . [PERSON] народився [INFO] , про що Рудківським районним відділом ЗАГСу складено актовий запис №19 та 20.09.1941 року видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] . У вказаному свідоцтві його батьками вказано [PERSON] та батьком [PERSON] . У даному випадку його батьком зазначено [PERSON] , а помер [PERSON] і відповідно спадщина відкрилася після смерті [PERSON] . Його мати у свідоцтві про народження зазначена, як [PERSON] , а померла як [PERSON] . Враховуючи ці розбіжності, необхідно встановити факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , як син і батьки. Позивач вважає, що зазначені розбіжності у написанні імені його батька як « [PERSON] » і « [PERSON] » виникли у зв`язку з лінгвістичними особливостями перекладу білоруською, польською та українською мовами. Так, в польській мові ім`я « [PERSON] », « [PERSON] », транскрипція імені « [PERSON] », « [PERSON] » переклад на українську « [PERSON] ». Крім того, « [PERSON] » є канонічною церковною формою чоловічого імені « [PERSON] ». Виходячи з цього, можна зробити висновок, що при заповненні актових записів було зроблено відповідну адаптацію запису імені « [PERSON] » до польської «Stefan, [PERSON] ». У 1971 році в СРСР було впроваджено ГОСТ16876-71, який зобов`язував дотримуватися транслітерації на підставі затвердженої таблиці, у відповідності до якого латинська літера «F» кирилицею зазначається як «Ф». Отже, в період часу при записі в свідоцтво про народження батька відомостей про батьків, був відсутній нормативно-правовий акт, який би регламентував чіткий порядок написання імен в документах при перекладі з інших мов. Позивач вважає, що вказані обставини дають підстави зробити висновок, що [PERSON] був батьком [PERSON] . Аналогічна помилка виникла при написанні імені матері як « [PERSON] » і « [PERSON] ». « [PERSON] » і « [PERSON] » -це два фонетичні варіанти одного імені. У російській і болгарській мовій поширений варіант « [PERSON] », а в українській, польській і білоруській « [PERSON] ». І особи, які вели актові записи, допустили вказану помилку, адже використали тотожну форму імені. У довідці сільської ради зазначається, що на момент смерті [PERSON] вона жила із своїм сином [PERSON] . Отже, на думку позивача, не дивлячись на розбіжності можна прийти до висновку про наявність родинних відносин між ними як мати і син. [INFO] помер батько позивача [PERSON] , про що Бісковицькою сільською радою Самбірського району складено актовий запис № 28 від 01.10.2008 року та видано свідоцтво про смерть [NUMBER] . [PERSON] до дня смерті був зареєстрований у [ADDRESS] один. Позивачка є дочкою [PERSON] . 26 квітня 1977 року Бісковицькою сільською радою Самбірського району Львівської області видано свідоцтво про народження [PERSON] , [INFO] . У вказаному свідоцтві її батьками вказано [PERSON] та матір`ю [PERSON] . 25.11.1978 року між позивачкою та [PERSON] було зареєстровано шлюб, про що виконавчим комітетом Стебницької міської ради Самбірського району Львівської області складено актовий запис № 145 та дошлюбне прізвище змінено на « [PERSON] ». Вказаний шлюб було розірвано 10.09.1986 року. 11\~серпня 1988\~року між\~позивачкою [PERSON] \~та [PERSON] \~було зареєстровано шлюб. Внаслідок реєстрації шлюбу прізвище « [PERSON] » змінено на « [PERSON] ». У черговий раз вбачаються розбіжності в актових записах. Так, батько помер як [PERSON] , а у свідоцтві про народження позивачки він вказаний як [PERSON] . Обґрунтування, щодо тотожності імені « [PERSON] » та « [PERSON] » позивачкою були викладені вище. У зазначених документах зафіксовано розмовні варіанти особового імені та похідних форм імені по батькові, що відображають процес фонетичної адаптації польського особового імені на українському мовному ґрунті. Так, синоніми імені Осип (Йосип). Осип, Йосип, Ёсіп, Йосип, Юсуф, Жусуп, Жусіп, Юсуп, Йосоп, Йософ, Йосиф. 06 травня 1999 року [PERSON] (мати батька позивачки) склала заповіт, який зареєстровано секретарем виконкому Бісковицької сільської ради за реєстровим № 38. Згідно цього заповіту, вона заповіла все своє майно внучці [PERSON] . Тобто, визначає ступінь родинних відносин і зазначає позивачку, як внучку. Враховуючи все це, позивачка вважає, що можна прийти до висновку, що вона є дочкою [PERSON] . 28 квітня 2010 року Самбірським міськрайонним судом Львівської області по справі № 2-383/2010 прийнято рішення, згідно якого визнано [PERSON] власником будинковолодіння в [ADDRESS] в цілому в порядку спадкування по закону майна [PERSON] , який помер [INFO] . Отже вважає, що судом визнано позивачку спадкоємцем першої черги. Окрім права власності на житловий будинок, після смерті батька залишилася земельна ділянка площею 1,55 га для ведення особистого підсобного господарства, яка належала його матері [PERSON] на підставі державного акту ІІ-ЛВ №023196, виданого на підставі розпорядження Самбірської РДА №94 від 18.03.2002 року. Враховуючи факт реєстрації місця проживання його з матір`ю на день її смерті, він вважається таким, що прийняв спадщину. За життя він не звертався до нотаріуса і спадщини не оформляв. Отже, він прийняв спадщину після смерті своєї матері, але не оформив своїх спадкових прав. На земельні ділянки, належні [PERSON] , була розроблена технічна документація із землеустрою щодо встановлення/відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Внаслідок цього було сформовані три земельні ділянки, а саме: 4624280600:08:000:0565 площею 1.0200 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; 4624280600:11:000:0246 площею 0.1700 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; 4624280600:04:000:0301 площею 0.3600 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Загальна вартість земельних ділянок становить 12569,44 грн. Проте, державний акт ІІ-ЛВ №023196, виданий на підставі розпорядження Самбірської РДА № 94 від 18.03.2002 року на земельну частку/пай було втрачено. Отже, без оригіналів правовстановлюючих документів позивачка позбавлена можливості оформити свідоцтва на спадщину. [PERSON] 19 березня 1996 року на підставі розпорядження Самбірської РДА № 189 від 03 квітня 1996 року видано сертифікат на право на земельну частку/пай серії ЛВ №039240 розміром 1.00 га в умовних кадастрових га. Отже, батько позивачки був зареєстрований зі своїм батьком [PERSON] на момент смерті, проживав з ним в одному будинку та вступив в управління та володіння спадковим майном після його смерті. Адже, у вказаному будинку батько позивачки жив до смерті2008 року. Після його смерті в батька залишився оригінал сертифікату на земельну частку пай. Отже, є всі підстави стверджувати, що він прийняв спадщину після його смерті, але не оформив своїх спадкових прав у нотаріуса. Оригінал вказаного сертифікату, є розірваним і не може бути прийнятим нотаріусом для вчинення нотаріальної дії. Враховуючи це, позивачка позбавлена можливості визнати себе власником на вказане право у позасудовому порядку. Крім того, нотаріус відмовив позивачці в оформленні документів, мотивуючи тим, що вона пропустила строк для прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] . Враховуючи викладене та подані документи, просить суд встановити, що [PERSON] , який помер [INFO] , був сином [PERSON] , який помер [INFO] ; встановити, що [PERSON] , який помер [INFO] , був сином [PERSON] , яка померла [INFO] ; визнати за [PERSON] , [INFO] , в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , право на земельну частку(пай), розміром 1,0га в умовних кадастрових гектарах без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, яка розташована на території Бісковицької сільської ради згідно сертифікату на право власності на земельну частку /пай серії ЛВ №039240, виданого [PERSON] на підставі розпорядження Самбірської РДА від 03.04.1996 року за № 189 та зареєстрованого за № 240 від 19 березня 1996 року; визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті матері батька [PERSON] , який помер [INFO] , право власності на земельні ділянки: 4624280600:08:000:0565 площею 1.0200 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, 4624280600:11:000:0246 площею 0.1700 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, 4624280600:04:000:0301 площею 0.3600 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі державного акту ІІ-ЛВ № 023196 виданого [PERSON] Самбірською РДА 24 березня 2002 року на підставі розпорядження № 94 від 18.03.2002 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 10948. Позивачка [PERSON] у підготовче засідання не з`явилась, представник позивачки адвокат Захарко Ю.Ю. подала заяву, в якій просила задовольнити заявлені позовні вимоги, а розгляд справи провести без участі адвоката та позивача. Представник відповідача Бісковицької сільської ради Самбірського району Львівської області у підготовче засіданні не з`явився, подав клопотання, де просив розглядати справу без участі представника, проти позову не заперечує. Дослідивши подані документи, суд доходить висновку про задоволення позову з таких підстав. Із копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] відомо, що [PERSON] помер [INFO] у с. Бісковичі Самбірського району Львівської області (а.с. 15). Згідно довідки № 487 виданої Бісковицькою сільською радою Самбірського району Львівської області 27 травня 2024 року зазначається, що [PERSON] до дня смерті був зареєстрований в с.Бісковичі Шкільна 200а разом із своїм сином [PERSON] та дружиною [PERSON] (а.с. 16). Із копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] відомо, що [PERSON] померла [INFO] у с. Бісковичі Самбірського району Львівської області (а.с. 17). Згідно довідки №488 виданої Бісковицькою сільською радою Самбірського району Львівської області 27 травня 2024 року зазначається, що [PERSON] до дня смерті була зареєстрована в с. Бісковичі Шкільна 200а Самбірського району Львівської області разом із своїм сином [PERSON] (а.с. 18). Як вбачається із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] народився [INFO] . У вказаному свідоцтві його батьками вказано [PERSON] та батьком [PERSON] . Тобто, батьком заначено [PERSON] , а помер [PERSON] і відповідно спадщина відкрилася після смерті [PERSON] . Його мати у свідоцтві про народження зазначена, як [PERSON] , а померла як [PERSON] (а.с. 19). Із копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] відомо, що [INFO] у с. Бісковичі Самбірського району Львівської області помер [PERSON] (а.с. 20). Згідно довідки № 489 виданої Бісковицькою сільською радою Самбірського району Львівської області 27 травня 2024 року зазначається, що [PERSON] до дня смерті був зареєстрований в [ADDRESS] один (а.с. 21). Із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] відомо, що [PERSON] народилась [INFO] . У вказаному свідоцтві її батьками вказано [PERSON] та матір`ю [PERSON] (а.с. 22). 25.11.1978 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, про що виконавчим комітетом Стебницької міської ради Самбірського району Львівської області складено актовий запис №145 та дошлюбне прізвище змінено на « [PERSON] ». Вказане підтверджується на підставі витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00042733293, виданого 14.12.2023 року (а.с. 23-24). Вказаний шлюб між сторонами розірвано 10.09.1986 року, актовий запис 211 (свідоцтво [NUMBER] ). 11\~серпня 1988\~року між\~ [PERSON] та\~ [PERSON] було\~ зареєстровано шлюб, про що будинком урочистих подій м. Дрогобич складено актовий запис № 434 та видано свідоцтво про шлюб [NUMBER] . Внаслідок реєстрації шлюбу прізвище « [PERSON] » змінено на « [PERSON] ». 06 травня 1999 року [PERSON] склала заповіт, який зареєстровано секретарем виконкому Бісковицької сільської ради за реєстровим №38. Згідно цього заповіту, вона заповіла все своє майно внучці [PERSON] (а.с. 27). 28 квітня 2010 року Самбірським міськрайонним судом Львівської області по справі № 2-383/2010 прийнято рішення, згідно якого визнано [PERSON] власником будинковолодіння в [ADDRESS] , в цілому в порядку спадкування по закону майна [PERSON] , який помер [INFO] (а.с. 29). Окрім права власності на житловий будинок, після смерті батька позивачки залишилася земельна ділянка площею 1,55 га для ведення особистого підсобного господарства, яка належала його матері [PERSON] на підставі державного акту ІІ-ЛВ № 023196, виданого на підставі розпорядження Самбірської РДА №94 від 18.03.2002 року. Враховуючи факт реєстрації місця проживання батька позивачки разом зі своєю матір`ю на день її смерті, він вважається таким, що прийняв спадщину. За життя він не звертався до нотаріуса і спадщини не оформляв. Отже, він прийняв спадщину після смерті своєї матері, але не оформив своїх спадкових прав. На земельні ділянки, належні [PERSON] , була розроблена технічна документація із землеустрою щодо встановлення/відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Внаслідок цього було сформовані три земельні ділянки, а саме: 4624280600:08:000:0565 площею 1.0200 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вказане підтверджується витягом з ДЗК про земельну ділянку від 28.08.2019 року; 4624280600:11:000:0246 площею 0.1700 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується витягом з ДЗК про земельну ділянку від 15.10.2024року; 4624280600:04:000:0301 площею 0.3600 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вказане підтверджується витягом з ДЗК про земельну ділянку від 16.08.2019 року (а.с. 30-48). Проте, державний акт ІІ-ЛВ № 023196 виданий на підставі розпорядження Самбірської РДА № 94 від 18.03.2002 року на земельну частку/пай було втрачено, про що зроблено оголошення в газеті "Голос Самбірщини". Отже, без оригіналів правовстановлюючих документів позивачка позбавлена можливості оформити свідоцтва на спадщину. [PERSON] 19 березня 1996 року на підставі розпорядження Самбірської РДА № 189 від 03 квітня 1996 року видано сертифікат на право на земельну частку/пай серії ЛВ №039240 на земельну частку пай розміром 1.00 га в умовних кадастрових га (а.с. 53-56). Отже, батько позивачки був зареєстрований зі своїм батьком [PERSON] на момент смерті, проживав з ним в одному будинку та вступив в управління та володіння спадковим майном після його смерті. Адже у вказаному будинку батько позивачки проживав до смерті - 2008 року. Після його смерті залишився оригінал сертифікату на земельну частку пай. Отже, є всі підстави стверджувати, що він прийняв спадщину після смерті свого батька, але не оформив своїх спадкових прав у нотаріуса. Згідно ч. 3 ст. 47 Закону України «Про нотаріат», для вчинення нотаріальних дій не приймаються документи, які не відповідають вимогам законодавства або містять відомості, що принижують честь, гідність та ділову репутацію фізичної особи або ділову репутацію юридичної особи, які мають підчистки або дописки,закреслені слова чи інші незастережні виправлення, документи, тексти яких неможливо прочитати внаслідок пошкодження, а також документи, написані олівцем. Оригінал вказаного сертифікату, є розірваним і не може бути прийнятим нотаріусом для вчинення нотаріальної дії. Враховуючи це позивачка позбавлена можливості визнати себе власником на вказане право у позасудовому порядку. Згідно витягу з Книги реєстрації сертифікатів на земельну частку/пай на території Бісковицької сільської ради зазначається, що [PERSON] був виданий сертифікат на земельну частку пай ЛВ № 039240, який зареєстровано за № 240 від 19 березня 1996 року на підставі розпорядження Самбірської РДА від 03.04.1996 року за № 189 (а.с. 58). Із повідомлення приватного нотаріуса Самбірського районного нотаріального округу від 24.09.2024 року відомо про відмову нотаріуса позивачці в оформленні документів, мотивуючи тим, що вона пропустила строк для прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] (а.с. 49). Однак, згідно рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 28 квітня 2010 року по справі № 2-383/2010 відомо, що [PERSON] визнано власником будинковолодіння в [ADDRESS] , в цілому в порядку спадкування по закону майна [PERSON] , який помер [INFO] . Тобто, суд при розгляді справи визнав її власником майна в порядку спадкування по закону після смерті батька, що підтверджує факт прийняття нею спадщини після смерті батька. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що незаборонені законом. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч. 1 ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид не позовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. У п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», зазначено, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. Беручи до уваги наведене в сукупності слід зазначити, що не дивлячись на розбіжності в написанні імен бабці та дідуся позивачки та в імені і по батькові її батька, з поданих документів можна дійти висновку, про їхні родинні відносини. Беручи до уваги вищенаведене, суд доходить висновку, що позов [PERSON] підлягає до задоволення, оскільки підтверджується викладеними обставинами та долученими доказами. Сторона відповідача щодо задоволення позовної заяви не заперечує.

Outcome: approved