Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до нотаріуса Хмельницького районного нотаріального округу Хмельницької області Шлейник М.С., Красилівської міської ради Хмельницької області про припинення обтяження на земельну ділянку, площею 0,22 га, [ADDRESS] , накладене та зареєстроване приватним нотаріусом Шлейник М.С. за спадковим договором № 3725 від 25 жовтня 2010 року між власником [PERSON] , код: [ADDRESS] , та обтяжувачем: [PERSON] , код: [ADDRESS] , в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна об 11:55 год. 25 жовтня 2010 року за реєстраційним № 10401409, контрольна сума - ЕБЕ0АА7Г47. В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що 25 жовтня 2010 року між нею та її матір`ю [PERSON] був укладений спадковий договір, відповідно до умов якого після смерті матері вона набуває право власності на майно, визначене у п. 1 даного договору, зокрема: житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 51,4 кв.м., житловою площею 41,9 кв.м., прибудова, загальною площею 25,9 кв.м., кам`яний хлів, цегляний гараж та земельна ділянка площею 0,22 га, яка складається з двох ділянок 0,10 га для обслуговування житлового будинку та 0,12 га для ведення особистого підсобного господарства, що знаходяться за цією ж адресою з кадастровими номерами 6822710100:02:001:0541 та 6822710100:02:001:0542. В забезпечення виконання цього спадкового договору приватним нотаріусом Шлейник М.С., у той же день, накладено обтяження нерухомого майна (домоволодіння та земельних ділянок) у вигляді заборони на вищезазначене нерухоме майно. [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті, [INFO] , приватним нотаріусом [PERSON] знято заборону відчуження житлового будинку з господарськими будівлями за вищевказаною адресою, та на підставі спадкового договору, зареєстровано її право власності на вказане домоволодіння. Проте, як з`ясувалося 08 листопада 2024 року, приватний нотаріус Шлейник М.С. не може зняти обтяження із зазначених земельних ділянок, оскільки 15 червня 2015 року набрало законної сили рішення Красилівського районного суду у справі № 677/1085/14-ц, яким визнано недійсним та скасовано пункти 1 та 2 рішення виконкому Красилівської міської ради народних депутатів № 590 від 1997 року «Про передачу присадибних земельних ділянок у місті», зокрема щодо безкоштовної передачі у власність [PERSON] земельної ділянки по [ADDRESS] , площею 0,10 га для обслуговування житлових будинків та надвірних будівель та площею 0,12 га для ведення особистого підсобного господарства. Вказаним судовим рішенням також було скасовано і Державний акт на право приватної власності на землю серії І-ХМ №005795, виданий 12 березня 1998 року на ім`я [PERSON] . Таким чином, відповідач відмовила їй у вчиненні нотаріальної дії зняття заборони відчуження нерухомого майна, а саме земельних ділянок. Скасування вказаного обтяження на ці земельні ділянки їй, як новому власнику домоволодіння, необхідно для належного оформлення на своє ім`я земельної ділянки для обслуговування житлового будинку та господарчих споруд, а також ведення особистого підсобного господарства, шляхом їх подальшої приватизації, оренди чи викупу з комунальної або державної власності, тому просить позов задовольнити. Позивач в судове засідання не з`явилася, надіслала заяву, в якій позов підтримує, просить розглянути справу за її відсутності. Відповідач приватний нотаріус Шлейник М.С. у судове засідання не з`явилася, надіслала до суду заяву, в якій просить справу слухати у її відсутності, щодо задоволення позову не заперечує. Представник відповідача Красилівської міської ради Хмельницької області в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, заяв про відкладення розгляду справи не подав. Суд, дослідивши письмові матеріали справи приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, з огляду на таке. Судом встановлено, що 25 жовтня 2010 року між [PERSON] та [PERSON] укладений спадковий договір, посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького районного нотаріального округу Хмельницької області Шлейник М.С., зареєстрований в реєстрі за № 3470. Відповідно до п. 1 договором Набувач зобов`язується виконувати передбачені в ньому розпорядження Відчужував в разі його смерті набуває право власності на належне Відчужувачу майно: - житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; - земельну ділянку площею 0,22 га, яка надана для обслуговування житлового будинку 0,10 га, для ведення особистого підсобного господарства 0,12 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до п. 3.1. Договору, право власності на майно, що є предметом цього договору, у Набувача виникає після смерті Відчужувача. Право власності підлягає державній реєстрації. Як вбачається з Витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 28969520 від 25 жовтня 2010 року, в забезпечення виконання спадкового договору № 3725 від 25 жовтня 2010, приватним нотаріусом Шлейник М.С. накладено обтяження нерухомого майна, об`єкт обтяження: земельна ділянка, площею 0,22 га, [ADDRESS] , тип обтяження: заборона на нерухоме майно. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] . Рішенням Красилівського районного суду Хмельницької області від 02 червня 2015 року, яке набрало законної сили 15 червня 2015 року, визнано недійсним та скасовано пункти 1 та 2 рішення виконавчого комітету Красилівської міської ради народних депутатів від 24.10.1997 року № 590 «Про передачу присадибних земельних ділянок у місті» про передачу безкоштовно у приватну власність [PERSON] земельної ділянки по [ADDRESS] , площею 0,10 га, для обслуговування житлових будинків та надвірних будівель та площею 0,12 га, для ведення особистого підсобного господарства, і Державний акт на право приватної власності на землю серії І-ХМ № 005795, виданий 12.03.1998 року на ім`я [PERSON] на земельну ділянку площею 0,22 га, по [ADDRESS] , зареєстрований 12.03.1998 року в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 813. Відповідно до частини першої\~статті 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини 1статті 4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно частини першої статті\~15, частини першої статті\~16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У підпунктах 11.82-11.85 постанови від 09.02.2022 у справі № 910/6939/20 та підпунктах 8.43-8.46 постанови від 16.11.2022 у справі № 911/3135/20 Велика Палата Верховного Суду вказувала, що правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів. При цьому суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. За статтею 6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод (далі - Конвенція) визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою. Під способами захисту суб`єктивних прав розуміють закріплені законом матеріально правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника (пункт 5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16). При цьому під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що спричиняє потрібні результати, наслідки, тобто матиме найбільший ефект по відновленню відповідних прав, свобод та інтересів на стільки, на скільки це можливо. Вирішуючи цивільний спір, суд з`ясовує, чи існує у позивача право або законний інтерес; якщо так, то чи має місце його порушення, невизнання або оспорювання відповідачем; якщо так, то чи підлягає право або законний інтерес захисту і чи буде такий захист ефективний за допомогою того способу, який визначено відповідно до викладеної в позові вимоги. В іншому випадку у позові слід відмовити. У справі за конституційним поданням щодо офіційного тлумачення окремих положень статті 4\~ЦПК України (справа про охоронюваний законом інтерес) Конституційний Суд України в Рішенні від 1 грудня 2004 року № 18-рп/2004 дав визначення поняттю «охоронюваний законом інтерес», який вживається в ряді законів України, у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «право» (інтерес у вузькому розумінні цього слова), який розуміє як правовий феномен, що: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити\~Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним. Поняття «охоронюваний законом інтерес» у всіх випадках вживання його у законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «права» має один і той же зміст. Отже, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. Гарантоване статтею 55\~Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим. Наведені положення не дозволяють скаржитися щодо законодавства або певних обставин абстрактно, лише тому, що заявники вважають начебто певні положення норм законодавства впливають на їх правове становище. Як неодноразово звертав увагу Верховний Суд, відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові. У постанові ВП ВС від 02.02.2021 № 925/642/19 зроблені такі висновки: порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково. Суд, розглядаючи справу, повинен вирішити питання про правильність визначення процесуальної правосуб`єктності сторін, зокрема, що позивач дійсно є суб`єктом тих прав, законних інтересів та юридичних обов`язків, які становлять зміст спірних правовідносин і з приводу яких суд повинен ухвалити судове рішення. Не підлягає судовому захисту також і похідний інтерес позивача у захисті порушеного права іншої особи, оскільки судовому захисту підлягає саме порушене право останнього. Встановивши те, що правовідносини не порушують прав і законних інтересів позивача, суд не повинен вдаватися до перевірки ефективності обраного позивачем способу захисту та правової оцінки по суті спору, встановлення обставин наявності/відсутності ідентифікуючих ознак, оскільки вказане є самостійною, достатньою підставою для відмови в позові (аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 04.12.2019 у справі № 910/15262/18, від 03.03.2020 у справі№ 910/6091/19, від 16.10.2020 у справі №910/12787/17). При цьому позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову. Судом встановлено,\~що позивач,\~звертаючись до\~суду з\~позовом,\~просилаприпинити обтяження на земельну ділянку, площею 0,22 га, [ADDRESS] , накладене та зареєстроване приватним нотаріусом Шлейник М.С. за спадковим договором № 3725 від 25 жовтня 2010 року між власником [PERSON] , код: [ADDRESS] , та обтяжувачем: [PERSON] , код: [ADDRESS] , в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна об 11:55 год. 25 жовтня 2010 року за реєстраційним № 10401409, контрольна сума - ЕБЕ0АА7Г47, однак рішенням Красилівського районного суду Хмельницької області від 02 червня 2015 року, яке набрало законної сили 15 червня 2015 року, визнано недійсним та скасовано пункти 1 та 2 рішення виконавчого комітету Красилівської міської ради народних депутатів від 24.10.1997 року № 590 «Про передачу присадибних земельних ділянок у місті» про передачу безкоштовно у приватну власність [PERSON] земельної ділянки по [ADDRESS] , площею 0,10 га, для обслуговування житлових будинків та надвірних будівель та площею 0,12 га, для ведення особистого підсобного господарства, і Державний акт на право приватної власності на землю серії І-ХМ № 005795, виданий 12.03.1998 року на ім`я [PERSON] на земельну ділянку площею 0,22 га, по [ADDRESS] , зареєстрований 12.03.1998 року в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 813. Таким чином, на момент виникнення у позивача спадкових прав після смерті матері [PERSON] [INFO] , земельна ділянка, яка була предметом спадкового договору, вже не перебувала у власності її матері, а отже і щодо вказаної земельної ділянки не виникло спадкових прав у [PERSON] , а тому заявляючи зазначені вимоги, позивач не довела наявність у неї права звернення до суду з вказаним позовом, оскільки порушені її законні права. Також, позивач [PERSON] не надала суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження обставин порушення її особистих немайнових та майнових прав, свобод чи законних інтересів. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність факту порушення цивільних прав та охоронюваних законом інтересів позивача [PERSON] , оскільки суб`єктивне право позивача не зазнало протиправного впливу, внаслідок якого воно зменшилось або зникло, у зв`язку з чим у задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed