Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-11 00:00:00

Представник позивача звернувся з позовом до суду і просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту № 685953 від 19 серпня 2021 року в розмірі 70891 грн. 05 коп., в тому числі: заборгованість за кредитом 39500 грн 00 коп., заборгованість за процентами за перший день користування кредитом 9875 грн 00 коп., заборгованість за процентами за період із 19 серпня 2021 року по 03 серпня 2023 року 21516 грн 05 коп. Також просить стягнути із відповідача сплачений судовий збір в розмірі 3028 грн. та 10000 гривень витрат на професійну правничу допомогу. Посилається на те, що 19 серпня 2021 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та [PERSON] був укладений Договір про надання споживчого кредиту № 685953, відповідно до якого відповідачу надано кредит в розмірі 39500 грн 00 коп. шляхом переказу на платіжну карту, емітовану АТ КБ «ПриватБанк». Кредитний договір був укладений в електронному вигляді з використанням одноразового ідентифікатора. Сума кредиту в розмірі 39500 грн 00 коп. була перерахована на платіжну карту, номер якої був зазначений особисто відповідачем. 03 серпня 2023 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» був укладений Договір факторингу № 0308-23-1, за яким право вимоги за вищезазначеним кредитним договором перейшло до позивача. Станом на 03 серпня 2023 року заборгованість відповідача з кредитним договором становить 70891 грн. 05 коп., в тому числі: заборгованість за кредитом 39500 грн 00 коп., заборгованість за процентами відповідно за перший день користування кредитом 9875 грн 00 коп., заборгованість за процентами за період із 19 серпня 2021 року по 03 серпня 2023 року 21516 грн 05 коп. Крім того, представник позивача просить стягнути із відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1000 грн 00 коп. Зазначає, що у випадку задоволення позовних вимог, стягненню із відповідача підлягають витрати на професійну правничу допомогу які є гонораром адвоката, розмір якого визначений договором про надання правничої допомоги. Ухвалою від 26 листопада 2024 року було в відкрито провадження у даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін по справі. (а.с.91). Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та роз`яснено, що розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін проводиться за його клопотанням, яке він може подати в строк для подання відзиву на позов. Ухвалою від 28 листопада 2024 року було задоволено клопотання представника позивача адвоката Руденка К.В. про витребування доказів (а.с.94). Ухвалою від 24 лютого 2025 року справу було призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін по справі, з метою належного повідомлення відповідача про день і час розгляду справи (а.с.106). В судове засідання представник позивача не з`явився, направив заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з`явився, в судове засідання не з`явився, про день і час розгляду справи повідомлений належним чином шляхом публікації оголошення на веб-порталі судової влади України, відзив на позов, будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не направив. Суд ухвалив проводити заочний розгляд справи та вирішити її на підставі наявних доказів. Судом встановлено наступне. 19 серпня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СЛОН КРЕДИТ» та [PERSON] був укладений Договір про надання споживчого кредиту Договір про надання споживчого кредиту № 685953 у формі електронного документа з використанням відповідачем електронного підпису одноразовим ідентифікатором К707 (а.с.71-76). 19 серпня 2021 року об 11:22:20 відповідачем був підписаний і Паспорт споживчого кредиту одноразовим ідентифікатором К707 (а.с.14-15). За даним договором відповідачу було надано кредитні кошти для особистих потреб в розмірі 49375 грн 00 коп. строком на 365 днів, із сплатою 25 % в день за перший день користування кредитом, 85 % річних - за наступні після першого дні користування кредитом. На підтвердження факту перерахування кредитних коштів на рахунок відповідача представником позивача подано копію платіжного доручення № 7889 від 19 серпня 2021 року (а.с.78)., відповідно до якої були перераховані кошти в розмірі 39500 грн 00 коп. згідно Договору № 685953 шляхом поповнення рахунку в АТ КБ «ПриватБанк», належному [PERSON] ). Також факт перерахування 19 серпня 2021 року на платіжну карту, емітовану в АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я [PERSON] , грошових коштів в розмірі 39500 грн 00 коп. (Деталі операції: видача кредиту згідно Договору № 685953 від 19 серпня 2021 року [PERSON] ) підтверджується випискою за договором № б/н за період 19 серпня 2021 року- 24 серпня 2021 року (а.с.111). Відповідачем умови вищезазначеного кредитного договору належним чином не виконувалися, що призвело до утворення заборгованості за ним. Із доданого до позовної заяви розрахунку (а.с.16) вбачається, що заборгованість [PERSON] за Договором про надання споживчого кредиту № 685953 від 19 серпня 2021 року станом на 03 серпня 2023 року становить 70891 грн. 05 коп., в тому числі: -заборгованість за тілом кредиту 39500 грн 00 коп., -заборгованість за процентами за перший день користування кредитом відповідно до п.1.5 Договору 9875 грн 00 коп., -заборгованість за процентами відповідно до р.1.2 Договору, починаючи з 2-го дня користування кредитом, 21516 грн 05 коп. При цьому, слід зазначити, що проценти були нараховані за період із 20 серпня 2021 року по 19 серпня 2022 року, тобто в межах дії даного кредитного договору. 03 серпня 2023 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» був укладений Договір факторингу № 0308-23-1, за яким право вимоги за вищезазначеним кредитним договором перейшло до позивача (а.с.43-58). На підтвердження понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу представником позивача подано: копію Договору № 02/08/2024 про надання юридичних послуг від 02 серпня 2024 року (а.с.60-64); копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ПТ № 2412 від 23 жовтня 2018 року (а.с.65); копію довіреності від 26 лютого 2024 року (а.с.66-67); Акт приймання-передачі наданих послуг № 9 до Договору № № 02/08/2024 про надання юридичних послуг від 02 серпня 2024 року від 30 серпня 2024 року (а.с.68); витяг з Реєстру № 1 до Акту приймання-передачі наданих послуг № 9 до Договору № № 02/08/2024 про надання юридичних послуг від 02 серпня 2024 року від 30 серпня 2024 року (а.с.69); копію платіжної інструкції кредитового переказу коштів № 1353 від 06 вересня 2024 року (а.с.70). Суд приймає до уваги подані позивачем докази, на підставі яких встановлені обставини справи, та вважає їх належними, допустимими, достовірними, а їх сукупність достатньою для встановлення обставин, що мають значення для справи. Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України). В силу частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Відповідно до ст. ст. 11, 13, 14 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Цивільні права і обов`язки особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Договір є обов`язковим для виконання сторонами, як це передбачено ст. 629 Цивільного кодексу України. Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Закон України №675-VIII від 3 вересня 2015 року «Про електронну комерцію» (далі Закон) визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. ч. 4, 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Частиною першою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Отже, суд вважає доведеним факт укладення між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та [PERSON] . Договору про надання споживчого кредиту № 685953 від 19 серпня 2021 року та отримання відповідачем кредитних коштів в розмірі 39500 грн 00 коп. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ст.1056-1 ЦК України тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до п.1.5 Договору про надання споживчого кредиту № 685953 від 19 серпня 2021 року процентна ставка за користування коштами кредиту залежить від періоду її встановлення та становить: -за перший день користування кредитом (включно) 25 % в вдень (91,25 % річних); -за всі наступні дні користування кредитом, починаючи з другого дня (включно) і до кінця строку надання кредиту 85 % річних. Договір підписаний особисто [PERSON] одноразовим ідентифікатором, отже відповідач був ознайомлений із розміром процентної ставки за ним. Розмір нарахованих процентів відповідає умовам Договору про надання споживчого кредиту № 685953 від 19 серпня 2021 року. Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ч.1 ст.513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. (ст.514 ЦК України). Відповідно до ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно ч.1 ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ч.1 ст.1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Відповідно до статті 516 ЦК заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. (ст.514 ЦК України). Обсяг і зміст прав, що переходять до нового кредитора, залежать від зобов`язання, в якому здійснюється відступлення права вимоги. Договір відступлення права вимоги має такі ознаки: 1) предметом є відступлення права вимоги щодо виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) таке зобов`язання може бути як грошовим, так і не грошовим (передання товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним або безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, за яким виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні. Отже, за договором відступлення права вимоги первісний кредитор у конкретному договірному зобов`язанні замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18). Грошова вимога, право якої відступається, є дійсною, якщо клієнт має право відступити право грошової вимоги і в момент відступлення цієї вимоги йому не були відомі обставини, внаслідок яких боржник має право не виконувати вимогу. (ч. 2 ст. 1081 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться Судом встановлено, що відповідачем належним чином умови кредитного договору не виконувалися, внаслідок чого утворилися заборгованості у вищезазначеному розмірі, позивач правомірно набув права вимоги за даним кредитним договором, тому має право на належне виконання відповідачем зобов`язань за ним. Враховуючи вищевикладене, стягненню із відповідача на користь позивача підлягає заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту № 685953 від 19 серпня 2021 року в розмірі 70891 грн. 05 коп., в тому числі: заборгованість за кредитом 39500 грн 00 коп., заборгованість за процентами за перший день користування кредитом 9875 грн 00 коп., заборгованість за процентами за період із 19 серпня 2021 року по 03 серпня 2023 року 21516 грн 05 коп. Що стосується вимоги про стягнення із відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 грн 00 коп., суд дійшов наступних висновків. Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Представником у суді може бути адвокат або законний представник (частина перша статті 60 ЦПК України). Повноваження адвоката, як представника, підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», про що зазначено в частині четвертій статті 62 ЦПК України. Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону). За змістом пункту 1 частини другої статті 137 ЦПК України здійснені стороною у справі судові витрати на правничу допомогу визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц. З правових позицій Верховного Суду, викладених додатковій постанові від 07 лютого 2024 року у справі № 685/487/22, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited проти України»). Відповідно до ч. 6 ст.137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч. ч. 8, 9 ст. 139 ЦПК України, у разі недотримання вимог щодо співмірності витрат суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на оплату послуг експерта, спеціаліста, перекладача, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат, які підлягають розподілу між сторонами. Враховуючи вищевикладене, відсутність будь-яких заперечень, заяв чи клопотань зі сторони відповідача, суд дійшов висновку, що понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу підтверджені належними та допустимим доказами та підлягають задоволенню. В силу ч.1 ст.141 ЦПК України стягненню із відповідача на користь позивача підлягає судовий збір в розмірі 3028 грн 00 коп. Враховуючи вищевикладене, відповідно до ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», ст. ст. 6, 207, 516, 526, 628, 638, 1048, 1056-1, 1077, 1078 ЦК України,

Outcome: approved