Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-10 00:00:00

22.07.2020\~року до\~Фрунзенського районного\~суду м.\~Харкова надійшла\~позовна заява\~Харківської міської\~ради до\~ [PERSON] про\~стягнення з\~останньої безпідставно\~збережені кошти\~у розмірі орендної плати у сумі 684537 грн 07 коп. за використання земельної ділянки по [ADDRESS] з кадастровим номером 6310138500:03:019:0006 за період з 01.09.2017 по 30.06.2020. В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач у період з 01.09.2017 по 30.06.2020 не сплачувала плату за користування земельною ділянкою по [ADDRESS] з кадастровим номером 6310138500:03:019:0006 у встановленому законодавчими актами розмірі, внаслідок чого зберігла за рахунок позивача як власника земельної ділянки за вказаною адресою майно - грошові кошти у розмірі орендної плати, посилаючись при цьому на статті 1212 - 1214 ЦК України. Внаслідок використання відповідачем вищевказаної земельної ділянки без укладення договору оренди землі, територіальна громада міста Харкова, в особі Харківської міської ради, позбавлена можливості отримати дохід у такому розмірі від здачі земельної ділянки в оренду, чим порушені охоронювані законом права та інтереси Харківської міської ради щодо неодержаних грошових коштів у розмірі орендної плати за землю. 11.01.2023 року відповідно до розпорядження Верховного суду від 08.03.2022 року № 2/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» вищевказана справа надійшла до Октябрського районного суду м. Полтави Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.01.2023 року дана цивільна справа розподілена на суддю Тімошенко Н.В. Ухвалою судді Октябрський районний суд м. Полтави Тімошенко Н.В. від 27.01.2023 року цивільна справа за позовною заявою Харківської міської ради до [PERSON] про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати прийнята до провадження судді Тімошенко Н.В. Відповідач скористався своїм правом для надання відзиву та заперечень на позовну заяву. Ухвалою Октябрьського районнного суду м. Полтави від 24.02.2025 закрито підготовче провадження та призначено до розгляду цивільну справу за позовом Харківської міської ради до [PERSON] про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати по суті. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, подав заяву про відкладення розгляду справи, однак доказів поважності причини неявки суду не надано. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд ухвалює рішення без проведення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу по справі, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши подані сторонами належні та допустимі докази окремо та в їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини між сторонами, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно з інформацією з Державного реєстру речових правна нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 10.05.2020 № 215860271 право власності на нежитлові будівлі літ. «А-1» площею 289,7 кв.м, літ. «Б-1» загальною площею 109, 4 кв.м за адресою: [ADDRESS] з 13.08.2012 зареєсровано за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 06.08.2012 № 1113. Земельна ділянка, площею 0,3600 га, з кадастровим номером 6310138500:03:019:0006, що розташована за адресою: [ADDRESS] , сформована та здійснено 17.01.2005 державну реєстрацію, що підтверджується Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. Земельна діянка знаходиться у комунальній власності, категорія земель землі промисловості, транспорту, звязку, енергетики, оборони та іншого призначення. Згідно з листом ГУ ДФС у Харківській області від 17.05.2018 № 11427/9/20-40-13-09-19 [PERSON] відповідно договору купівлі-продажу нежитлових будівельь від 06.08.2012 року № 137020 (площа будівлі 399,1 кв.м) сплачено земельного податку за 2015 рік 9398,41 грн, 2016-13467,63 грн, 2017 рфк 14275,81 грн. 10 липня 2020 року відділом самовірядного контролю за використанням земель Департаменту територіального контролю Харківської міської ради у порядку ст. 189 ЗК України здійснено обстеження земельної ділянки (кадастровий номер 6310138500:03:019:0006) та складено акт обстеження земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 6310138500:03:019:0006, та згідно якого [PERSON] не оформила правовідносин щодо користування земельною ділянкою. Розрахунок безпідставно збережених коштів за використання [PERSON] земельної ділянки площею 3600 кв.м (0,3600 га), кадастровий номер 6310138500:03:019:0006, у період з 01.09.2017 по 30.06.2020 складає 684537 грн 07 коп. Зазначений розрахунок здійснено на підставі Витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 26.05.2020 ; 4138, від 13.06.2019 № 1563/176-19. Відповідачем не спростовано набуття правових підстав для одержання ним земельної ділянки по [ADDRESS] у власність або у користування, що свідчить про порушення прав та охоронюваних законом інтересів Харківською міською радою і є підставою для їх захисту шляхом стягнення з відповідачів на користь Харківської міської ради суми вартості належного останньому майна збереженого (заощадженого) Відповідачем без достатніх правових підстав. Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону (ст.14 Конституції України). Використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону (ст. 206 ЗК України). Оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності (ст. 1 ЗУ «Про оренду землі»). Орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (п.п.14.1.136 п. 14.1. ст. 14 ПК України). Користування земельною ділянкою комунальної власності за змістом глави 15 ЗК України реалізується через право постійного користування або право оренди. Частиною першою статті 93 і статтею 125 ЗК України передбачено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права. Землекористувачі також зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату (пункт "в" частини першої статті 96 ЗК України). Принцип платного використання землі також передбачено статтею 206 ЗК України, за змістом якої використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону. Майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки (ч.1 ст.190 ЦК України). Особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. (ч.ч. 1-2 ст. 1212 ЦК України). Набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна (ст. 1213 ЦК України). За умовами частини другої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, відшкодування завданих збитків. Визначаючи суть і характер правовідносин, які виникли між сторонами суд виходить з того, що згідно чинному законодавству України зобов`язання за підставами виникнення поділяються на договірні та позадоговірні. Позадоговірні зобов`язання можуть бути деліктними або безделіктними. Наразі відсутність укладеного між Харківською міською радою та Відповідачем договору оренди земельної ділянки та/або іншого договору виключає договірні зобов`язання. Відсутність неправомірних дій (бездіяльності) Відповідачів означає відсутність господарського правопорушення (протиправних дій), і, як наслідок, виключає деліктні зобов`язання. Так, з матеріалів справи вбачається, що фактичний вступ Відповідача у володіння і користування спірною земельною ділянкою стався в результаті дій, котрі є правомірними, адже ніяким чином не суперечать чинному законодавству. А саме, в результаті укладення договору купівлі-продажу нежитлових приміщень, який зареєстрований належним чином в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно, посвідчення його договору в нотаріальному порядку, його державної реєстрації та формування земельної ділянки з кадастровим номером 6310138500:03:019:0006. Відсутність деліктних зобов`язань у спірних правовідносинах виключає можливість захисту прав позивача як постраждалої сторони шляхом стягнення збитків (в т.ч. упущеної вигоди), адже необхідною умовою стягнення збитків є саме делікт (господарське правопорушення). Зокрема ст.ст. 22, 1166 ЦК України унормовано, що необхідною умовою відповідальності у вигляді стягнення шкоди є саме неправомірні рішення, дії чи бездіяльність. Аналогічно ст.ст.216, 224, 225 ГК України визначено, що необхідною умовою відшкодування збитків є господарське правопорушення. Суд окремо зауважує на неможливості застосування норм законодавства, що регулюють відшкодування збитків саме у вигляді упущеної вигоди ст.22, 1166 ЦК України, ст.ст. 224, 225 ГК України та ін. Упущена вигода згідно п.2 ч.2 ст. 22 ЦК України є різновидом збитків. Упущеною вигодою вважаються доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене, а друга сторона додержувалася правил здійснення господарської діяльності. Тобто, до упущеної вигоди, як різновиду збитків, в повній мірі застосовуються вимоги названих вище норм права, в т.ч. в частині необхідності наявності умов застосування у вигляді делікту (господарського правопорушення). Тобто, спірні правовідносини, які виникли між сторонами кваліфікуються як бездоговірні та безделіктні. За таких обставин суд приходить до висновку про те, що спірні правовідносини охоплюються регулюванням ст.ст. 1212-1214 ЦК України. Як вбачається зі змісту цих норм вони підлягають застосованою в т.ч. у відносинах, які не місять ознак делікту. Так, ч.2 ст. 1212 ЦК України визначено, що положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Тобто, ці поширюють свою дію і на випадки набуття (збереження) майна в результаті правомірних дій. Зобов`язання з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави (кондикційне зобов`язання) виникає за одночасної наявності трьох умов: 1) відбувається набуття чи збереження майна; 2) правові підстави для набуття чи збереження майна відсутні; 3) набуття чи збереження здійснюється за рахунок іншої особи. З матеріалів справи вбачається, що в даному випадку наявні усі три названі ознаки. Судом встановлено, що [PERSON] зберігла (заощадила) у себе майно (кошти), котрі у вигляді орендної плати, що нараховується за володіння і користування земельною ділянкою площею 0,3600 га по [ADDRESS] . Суд зауважує, що збереження (заощадження) цього майна почалося безвідносно до волі відповідачки в результаті правомірних дій [PERSON] в з моменту набуття права власності на нежитлові будівлі літ. «А-1», літ. «Б-1»по [ADDRESS] на сформованій земельній ділянці, як об`єкта цивільних прав. Це є проявом правової природи нерухомого майна. Набута відповідачем будівля будучи згідно ст. 181 ЦК України нерухомим майном (об`єктом, розташованим на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення) є органічно і нерозривно пов`язаною з цією земельною ділянкою. Тому передача відповідачеві права власності на будівлю автоматично призвела до фактичного набуття відповідачем і майнових прав володіння і користування земельною ділянкою, на якій розташована ця будівля. Відсутність договору оренди земельної ділянки має фактичним наслідком набуття [PERSON] володіння і користування чужою земельною ділянкою без відповідної грошової компенсації. В результаті відбулося збереження (заощадження) [PERSON] належних до сплати за таке володіння і користування коштів у вигляді орендної плати. Згідно встановлених нормативів її загальний розмір за спірний період склав 684\~535 грн 07 коп. Правові підстави для набуття чи збереження майна відсутні. Передача прав володіння і користування земельною ділянкою згідно 206 ЗК України, п.п.14.1.136 п. 14.1. ст. 14 ПК України здійснюється за плату, що має вноситися на користь позивача на підставі договору оренди земельної ділянки. Правові підстави для одержання [PERSON] прав володіння і користування земельною ділянкою безоплатно відсутні. Так само відсутні правові підстави для не нарахування, несплати орендної плати за землю тощо. Також [PERSON] зберігла майно саме за рахунок Харківської міської ради. Судом встановлено, що власником відповідної земельної ділянки є територіальна громада м. Харкова в особі Харківської міської ради. Згідно ст. 206 ЗК України, п.п.14.1.136 п.14.1. ст.14 ПК України власником майна фактично збереженого [PERSON] (коштів у вигляді орендної плати за користування земельною ділянкою) також є територіальна громада м. Харкова в особі Харківської міської ради. Таким чином, збереження (заощадження) [PERSON] коштів у вигляді орендної плати за користування земельною ділянкою призвело до збільшення (накопичення) цих коштів у [PERSON] за рахунок їх неодержання Харківською міською радою. Незалежно від наявності вини в поведінці відповідача, сам факт несплати останнім за користування земельною ділянкою, свідчить про втрату територіальною громадою міста Харкова в особі Харківської міської ради майна, яке у спірних правовідносинах підпадає під категорію «виправдане очікування», що є загальновизнаною в т.ч. в практиці визначення Європейського суду з прав людини. Очевидно, що такий стан речей не відповідає загальним засадам справедливості, добросовісності, розумності, закріпленим п.6 ч.1 ст.3 ЦК України. Кваліфікація спірних правовідносин як зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави означає необхідність застосування у даній справі передбачених ст.ст. 1212-1214 ЦК України правових наслідків дій/бездіяльності відповідача у в вигляді збереження (заощадження) у себе відповідних сум орендної плати. Згідно ч.1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. У відповідності до ст. 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. За допомогою цих норм навіть за відсутності ознак делікту, тобто при умові правомірної поведінки відповідача у спірних правовідносинах, досягається відновлення справедливої рівноваги між правами та охоронюваними законом інтересами сторін спору, що випливають з принципу платності користування землею. Всупереч вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. У зв`язку з цим суд приходить до висновку про наявність у справі достатніх правових та фактичних підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі. Вказане відповідає висновкам викладеним у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 629/4628/16-ц (провадження № 14-77цс18), від 13 лютого 2019 року у справі № 320/5877/17 (провадження № 14-32цс19). Аналогічну позицію викладено у постановах Верховного Суду України від 28.01.2015 у справі №3-210гс14, від 30.11.2016 у справі №922/1008/15, від 12.04.2017 у справі №922/207/15. Суд відхиляє доводи відповідача щодо відсутності належних доказів на підтвердження здійсненого розрахунку, зокрема, внаслідок відсутності витягів з технічної документації з нормаивної грошової оцінки земель станом на 2017 рік та 2018 рік. У пункті 51 постанови Верховного Суду від 29.05.2020 у справі №922/2843/19 зазначено, що чинне земельне законодавство, в тому числі стаття 20 Закону України «Про оцінку земель», не містить обґрунтування обов`язковості надання витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки за кожен календарний рік упродовж спірного періоду, а лише зазначає про необхідність фіксування нормативної грошової оцінки окремої земельної ділянки у відповідному витязі; витяги про нормативну грошову оцінку земельної ділянки формуються за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру на підставі актуальних відомостей про земельні ділянки, внесених до Державного земельного кадастру, а формування витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки здійснюється автоматично в режимі "реального часу", тобто на час звернення заявників, у зв`язку з чим програмним забезпеченням і чинним законодавством не передбачено формування вказаних витягів на певну дату, яка вже минула. Тому, для розрахунку коштів за 2017-2018 роки Харківською міською радою було використано Витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки від 13.06.2019 № 1563/176-19, виданий відділом у м. Харкові Головного управління Держгеокадастру у Харківській області. Посилання відповідача щодо здійснення плати за спірний період у повному обсязі відповідно до викмог чинного законодавства не підставерджено достатніми доказами у справі. З долучених до відзиву на позовну заяву доказів не вбачається за можливе достеменно встановити факт сплати [PERSON] земельного податку у спірний період за земельну ділянку з кадастровим номером 6310138500:03:019:0006. Виходячи з викладеного суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги Харківської міської ради є обгрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved