Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-10 00:00:00

06.02.2025 року позивач звернулася до суду з позовом про визнання права власності на житловий будинок, обґрунтувавши позовні вимоги тим, що Громадянка України, [PERSON] , [INFO] разом з Громадянкою України, [PERSON] , 28.11.2001 року уклали договір № 6723 купівлі-продажу об`єкту нерухомості, а саме, 3-кімнатної квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Зазначений договір посвідчили в Первомайській філії Південної Товарної Біржі, реєстраційний номер 6723 від 28.11.2001 року. Всі умови договору сторони виконали, однак через необізнаність у законодавстві вони не знали, що договір потребує обов`язкового нотаріального посвідчення. Позивач зареєструвала право власності на квартиру у КП «Первомайське МБТІ», реєстраційний номер 12739 від 05.12.2001 року, оскільки на той час законодавство не передбачало нотаріального посвідчення таких договорів. Нотаріально договір не було посвідчено і відповідно право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно не зареєстровано. На підставі вказаного Позивач змушена звернутися до суду. Випискою Первомайського МБТІ від 13.09.2024 року підтверджено чинність запису щодо реєстрації права власності на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] . (Виписка ) З часу придбання квартири ніяких претензій зі сторони продавця до Позивача не надходило, вона відкрито користується нерухомим майном за вказаною адресою. Оціночна вартість майна складає 845835,50 грн (вісімсот сорок п`ять тисяч вісімсот тридцять п`ять грн, 50 коп.) (копія довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості додається). Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦК УРСР (чинного на час виникнення спірних правовідносин) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. За приписами ст. 153 ЦК УРСР (чинного на час виникнення спірних правовідносин) договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. Сторонами під час укладення даного договору не дотримано вимог ст. 227 ЦК УРСР (в редакції 1963 року, який діяв на час виникнення спірних відносин) щодо обов`язкового нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу нерухомого майна. Відповідно до ст. 47 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч. 2 ст. 48 цього Кодексу. Якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Сторони добросовісно вважали, що договір не підлягає нотаріальному посвідченню. Оскільки позивач виконала умови договору купівлі-продажу, вона вважала, що правомірно набула право власності на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] . За таких обставин підстави для визнання за позивачем права власності на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований Первомайською філією Південної Товарної Біржі за № 6723 від 28.11.2001 року позивач вважає наявними. На підставі ст.ст. 278-279 ЦПК України, справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача надала заяву про розгляд справи у її відсутність та відсутність позивача, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник відповідача надала заяву з проханням слухати справу у її відсутність, позовні вимоги визнала, не заперечувала проти їх задоволення. Дослідивши матеріали справи, надані суду докази, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. В судовому засіданні був встановлений факт укладення 28.11.2001 року між [PERSON] , та [PERSON] договору купівлі-продажу нерухомого майна, а саме 3-кімнатної квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Даний договір було зареєстровано 28.11.2001 року в Первомайській філії Південної Товарної Біржі за № 6723, відповідно до вимог Закону України «Про товарну біржу» від 10.12.1991 року. Згідно вище вказаного договору [PERSON] передала, а [PERSON] , прийняла в управління та користування спірну квартиру, сплативши іншій стороні її договірну вартість в розмірі 11764,00 грн., що є доказом того, що сторони на момент укладення договору досягнули згоди щодо істотних умов договору. Зазначене нерухоме майно позивач зареєструвала в Первомайському МБТІ 05 грудня 2001 року за № 12739, у встановленому законом порядку, згідно реєстраційного посвідчення КП «Первомайське міжміське бюро технічної інвентаризації». На даний час, нотаріальне посвідчення договору неможливе. Згідно ст. 47 ЦК України (в редакції 1963 року), який діяв на той час, угода може бути визнана дійсною, якщо вона фактично відбулась. Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 2 ст. 332 ЦК України право власності на нерухоме майно, якщо відповідно до закону таке право підлягає державній реєстрації, виникає з моменту державної реєстрації. Обов`язковість державної реєстрації прав на нерухоме майно передбачена Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року № 1952-ІV. Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року № 1127 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23.08.2016 року № 553) передбачені умови, підстави та процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав, а також умови, підстави та процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч. 3 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. З урахуванням наведеного позовні вимоги позивачки є обґрунтованими та законними і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved