Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-16 00:00:00

До Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від Солом`янського районного суду м.Києва на підставі ухвали судді вказаного суду від 04.06.2024 про передачу справи за підсудністю надійшла позовна заява ПАТ «Страхова група «ТАС» до [PERSON] про стягнення страхового відшкодування. В обґрунтування\~позовних вимог\~позивач вказує,\~що 23.09.2021\~між Приватним акціонерним товариством "Страхова група "ТАС" та [PERSON] , було укладено договір добровільного комплексного страхування транспортних ризиків «Повний автозахист» №FO 1161822, відповідно до якого застраховано майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням, розпорядженням автомобіля марки "Audi", номерний знак [NUMBER] . 10.09.2022 о 14:12 год у м.Києві на Севастопольській площі, 1 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки "ЗАЗ", номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля марки "Audi", номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. На момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Винним у скоєнні ДТП визнано [PERSON] . Унаслідок цієї\~ДТП було\~пошкоджено автомобіль марки "Audi", номерний знак [NUMBER] . Власник пошкодженого автомобіля звернулася до ПрАТ «СГ «ТАС» з повідомленням про ДТП. З метою визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля проведено його огляд, про що складено акт огляду ТЗ (дефектна відомість) та ремонтна калькуляція, відповідно до якого вартість ремонту автомобіля марки "Audi", номерний знак [NUMBER] склала 95342,52 грн. Тому позивач просить стягнути з відповідача на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» 95342,52 грн матеріальної шкоди та 3028,00 грн судового збору. Відповідно до ухвали попередньо визначеного складу суду від 03.07.2024 справа підлягає розгляду за правилами загального позовного провадження. Підготовче провадження у справі завершено. Ухвалою судді Літвінової Г.М. від 30.10.2024 прийнято справу до провадження, вирішено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження з призначенням до судового засідання. Сторони у судове засідання не з`явилися. Представник позивача подав заяву про здійснення розгляду у його відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечив. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, відзив на позов не подав, причини неявки не повідомив, заяв не подавав. Суд вирішив здійснювати розгляд справи у заочному порядку, про що була постановлена відповідна ухвала. Відповідно до вимог ч. 14 ст. 7, ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні в справі докази, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд дійшов такого. Між позивачем Приватним акціонерним товариством "Страхова група "ТАС", як страховиком, та [PERSON] , як страхувальником, 23.09.2021 було укладено договір добровільного комплексного страхування транспортних ризиків «Повний автозахист» №FO 1161822, відповідно до якого застраховано майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням, розпорядженням автомобіля марки "Audi", номерний знак [NUMBER] . 10.09.2022 о 14:12 год у м.Києві на Севастопольській площі, 1 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки "ЗАЗ", номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля марки "Audi", номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою судді Солом`янського районного суду м.Києва від 14.11.2022, яка набрала законної сили 25.11.2022, [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. На момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Власник автомобіля марки "Audi", номерний знак [NUMBER] [PERSON] , чиє право власності на автомобіль підтверджується свідоцтвом про реєстрацію ТЗ [NUMBER] , 13.09.2022 звернулася до позивача із повідомленням про ДТП з метою визначення та отримання страхового відшкодування за заподіяну внаслідок пошкодження ТЗ шкоду. Також 19.09.2022 [PERSON] подала позивачу заяву про страхове відшкодування, в якій просила здійснити перерахування страхового відшкодування на рахунок ТОВ «Порше Інтер Авто Україна». На предмет визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля марки "Audi", номерний знак [NUMBER] позивач надав суду акт огляду ТЗ (дефектна відомість) від 13.09.2022 та ремонтну калькуляцію №2022012099 від 13.09.2022 року, відповідно до якої вартість ремонту автомобіля марки "Audi", номерний знак [NUMBER] склала 95342,52 грн. Позивачем 21.09.2022 було складено страховий акт №17279/38/922 від 21.09.2022 про виплату [PERSON] страхового відшкодування у розмірі 95342,52 грн, яку було перераховано на рахунок ТОВ «Порше Інтер Авто Україна», що підтверджується платіжною інструкцією №290495 від 23.09.2022. Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступних норм законодавства. Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»). За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 ЦК України). Страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем (страховим внеском, страховою премією) (ч. 1 ст. 10 Закону України «Про страхування»). Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (ст. 980 ЦК України). Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (стаття 5 Закону України «Про страхування»). Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон № 1961-IV). Згідно зі ст. 3 Закону № 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (ст.6 Закону № 1961-IV). У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (ст. 22 Закону № 1961-IV). Шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана у тому числі з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу (ст. 28 Закону № 1961-IV). У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. (ст. 29 Закону № 1961-IV). Страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування (ст. 34.1 Закону № 1961-IV). Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків (ст. 34.2 Закону № 1961-IV). Для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися експерти або юридичні особи, у штаті яких є експерти (ст. 34.4 Закону № 1961-IV). Деліктне зобов`язання виникає з факту завдання шкоди (зокрема, майнової) і триває до моменту її відшкодування потерпілому в повному обсязі особою, яка завдала шкоду (статті 11,599,1166 ЦК України). Сторонами деліктного зобов`язання зазвичай виступають потерпілий (кредитор) і заподіювач шкоди (боржник). Разом з тим правила регулювання таких зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо заподіювачем, а іншою особою за умови, що законом передбачено такий обов`язок іншої особи, хоч вона шкоди й не заподіювала. Як роз`яснено у пунктах 26, 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 01.032013 № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», до страховика (Моторне (транспортне) страхове бюро України), який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Сума страхового відшкодування підлягає стягненню з особи, відповідальної за завдані збитки, відповідно до правил статті 993 ЦК України. До страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток (ст.27 Закону України «Про страхування». Відповідно до ст.993 ЦК України до страховика, який здійснив страхову виплату (відшкодування) за договором страхування майна, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхову виплату (відшкодування), має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до положень ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, суд приходить до висновку, що у позивача виникло право регресної вимоги до відповідача, у зв`язку з чим підлягають до задоволення позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача відшкодування шкоди в порядку регресу, яка заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 95342,52 грн. Питання щодо судових витрат судом вирішуються відповідно до положень ст.141 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду з цим позовом позивачем сплачено судовий збір у розмірі 3028,00 грн. Тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 3028,00 грн.

Outcome: approved