Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-12 00:00:00

01 лютого 2024 року та збільшивши позовні вимоги 12 квітня 2024 року представник товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут» (далі ТОВ «Дніпропетровськгаз збут») звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожитий природний газ. Позовна заява мотивована тим, що ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» надає фізичним особам-споживачам житлово-комунальні послуги, що полягають у постачанні природного газу за їх місцем проживання. Відповідачка є споживачкою природного газу за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до договору постачання природного газу побутовим споживачам постачальник зобов`язується постачати природний газ споживачу в необхідних для споживача об`ємах (обсягах), а споживач зобов`язується своєчасно сплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором. Відповідачці в період з 01.12.2021 по 01.05.2022 було поставлено природного газу на загальну суму 32 400,80 грн. Разом з тим, відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України відповідачці нараховано за період з 01.12.2021 по 01.04.2024 інфляційні втрати в розмірі 10 004,10 грн, та 3% річних від простроченої суми в розмірі 2229,23 грн. Посилаючись на вищевикладені обставини, позивач просив суд задовольнити позов у повному обсязі. Представниця позивача Масальська Ю.О. у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про час, день та місце слухання справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не відомі. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що в заочному порядку, позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що за адресою: [ADDRESS] , зареєстрована [PERSON] . Згідно зі\~ст. 67 ЖК України\~плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до положень\~ст. 68 ЖК України\~наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Між сторонами виникли правовідносини по наданню, з одного боку, та споживанню, з іншого боку, комунальних послуг з постачання природного газу, які врегульовано Законом України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-ІV від 24 червня 2004 року,\~Правилами надання населенню послуг з газопостачання, затверджених\~постановою Кабінету\~Міністрів України\~№ 2246\~від 09.12.1999\~року (далі Правила). Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей\~633,\~634,\~641\~та\~642 ЦК України\~на невизначений строк шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов Договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Фактом згоди споживача про приєднання до умов цього Договору (акцептування заяви-приєднання) є сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника із спеціальними обов`язками факт фактичного споживання природного газу після офіційного опублікування договору таким постачальником відповідно до вимог Правил. Згода споживача про приєднання до умов договору підтверджується фактом споживання природного газу, визначеного Оператором ГРМ згідно пункту 13 розділу ІІІ Правил. Отже, враховуючи фактичне споживання боржником природного газу відповідачка приєдналася до умов типового договору постачання природного газу затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 № 2500, та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за № 1386/27831. Згідно з договором постачання природного газу побутовим споживачам постачальник (позивач) зобов`язується постачати природний газ споживачу (відповідачці) в необхідних для останнього об`ємах (обсягах), а споживачка зобов`язується своєчасно сплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені цим договором. Відповідно до вимог частини третьої\~статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», частини другої\~статті 13 Закону України «Про ринок природного газу», пункту 22 розділу ІІІ Правил, споживач зобов`язаний забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно із умовами договору. Пунктом 4.6. типового договору постачання природного газу побутовим споживачам встановлено, що оплата рахунку постачальника про сплату послуг за цим договором має бути здійснена споживачем не пізніше 25 числа місяця, наступного за розрахунковим. Тобто обов`язок сплатити вартість спожитого в поточному місяці природного газу виникає у споживача після закінчення місяця споживання та після визначення обсягу спожитого природного газу в наступному календарному місяці не пізніше 25 числа. Відповідно до п. 4 глави 4 розділу 9 Кодексу газорозподільних систем, побутовий споживач, який за умовами договору розподілу природного газу розраховується за лічильником газу, зобов`язаний щомісяця станом на 01 число місяця знімати фактичні показання лічильника газу та протягом п`яти діб (до 05 числа включно) надавати їх Оператору ГРМ у спосіб, визначений договором розподілу природного газу. У період з 01.12.2021 по 01.05.2022 позивачем було поставлено відповідачці природного газу на суму 32 400,80 грн. Статтею 526 ЦК України\~визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною першою\~статті 598 ЦК України\~визначено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. На підставі\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1\~ст. 612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду України (справа № 6-59цс13) від 30 жовтня 2013 року споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користуються ними, і відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг в такому випадку не може бути підставою для звільнення споживача від їх оплати у повному обсязі. Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що з відповідачки підлягає стягненню заборгованість за спожитий газ. Згідно ч. 2 ст. 625\~ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вбачається з матеріалів справи, позивач заявляв вимоги про стягнення з відповідачки на його користь інфляційні втрати за період з 01.12.2021 по 01.04.2024 в розмірі 10 004,10 грн, та 3% річних від простроченої суми в розмірі 2229,23 грн. Враховуючи те, що правовідносини, які склалися між сторонами про стягнення заборгованості за спожитий природний газ, у яких, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509\~ЦК України), - вимагати сплату грошей за надані послуги. Таким чином, з огляду на юридичну природу правовідносин, як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2\~ст. 625 ЦК України\~як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Вказана позиція узгоджена з\~постановою Верховного Суду України від 20 червня 2012 року у справі №6-68цс12, та від 30 жовтня 2013 року у справі № 6-59цс13. Враховуючи те, що неправомірними діями відповідачки позивачеві було завдано збитків матеріальної шкоди, яка виражена в грошовому еквіваленті, а відтак є грошовим зобов`язанням, тому суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення інфляційних втрат, та трьох відсотків річних, узгоджується з положеннями ч. 2\~ст.\~625\~ЦК України та також підлягають задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За приписами ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та для позивача при зверненні до суду з даним позовом, станом на 2024 рік, складала 3028 грн, та підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved