Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія "ФІНТРАСТ УКРАЇНА" заборгованість за електронним договором №4460161 від 14.07.2021 у розмірі 42756,79 грн. В обґрунтування позову позивач вказував, що 14 липня 2021 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний договір №4460161 про надання споживчого кредиту, відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна», затверджених наказом №53-ОД від 16 січня 2020 року, який був підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «С810938». Згідно умов кредитного договору сума кредиту складала 10 000 на строк 30 днів (дата повернення кредиту 13.08.2021), яку ТОВ Авентус Україна» надало відповідачу, шляхом зарахування коштів на платіжну картку, а позичальник, у свою чергу, зобов`язався належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відсотки за користування кредитними коштами, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора. Всупереч вимогам кредитного договору відповідач не виконує взяті на себе договірні зобов`язання, а саме: не здійснює щомісячно погашення кредитної заборгованості, у зв`язку з чим заборгованість за кредитним договором становить 42756,79 грн. 17 січня 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та позивачем було укладено договір факторингу №17.01/23-Ф, згідно з умовами якого товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» набуло права вимоги за даним кредитним договором та просить стягнути з відповідача вищезазначену заборгованість та судові витрати. Представниця позивача в судове засідання не з`явилася, надала заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, позов задовольнити, не заперечувала проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлялася у встановленому законом порядку, причини неявки в судове засідання не повідомила, відзив не подала. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши досліджені по справі докази в їх сукупності, суд встановив наступні факти та відповідні правовідносини. Судом було встановлено, що 14 липня 2021 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та [PERSON] було укладено електронний договір №4460161 про надання споживчого кредиту, який був підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «С810938», з умовами якого остання була ознайомлена. Відповідно до умов договору ТОВ «Авентус Україна» надало відповідачу кредит в сумі 10000 грн., шляхом безготівкового перерахування кредитних коштів на платіжну карту, для подальшого використання його за цільовим призначенням, із стандартною процентною ставкою 1,90% в день. 17 січня 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» було укладено договір факторингу №17.01/23-Ф, згідно умов якого останній набув право вимогу за вищезазначеним кредитним договором. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ч.1 ст.1049, ч.1 ст.1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення коштів вона не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання та повинна сплатити суму боргу та процентів, передбачених договором. З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Авентус Україна» повністю виконав взяті на себе зобов`язання, а позичальник навпаки, порушила умови Договору в частині вчасного повернення кредиту, а також відсотків за користування ним, в зв`язку з чим за неюним рахується заборгованість за кредитним договором у розмірі 42756,79 грн., яка складається із: заборгованості по кредиту в розмірі 9530 грн., суми процентів за користування кредитом в розмірі 21728,40 грн., інфляційних втрат в розмірі 9283,75 грн., трьох відсотків річних в розмірі 2214,64 грн. За таких обставин, на підставі ст. ст. 526, 530, 1049, 1050, 1054 ЦК України, вона підлягає стягненню з відповідача на користь правонаступника ТОВ «Авентус Україна» - ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» в повному розмірі. Судові витрати у справі складаються з судового збору в сумі 2422,40 грн., сплачені позивачем при зверненні з позовом до суду і відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України їх необхідно стягнути з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених вимог в сумі 2422,40 грн. Як вбачається з матеріалів справи, правову допомогу позивачу у зазначеній справі надавала адвокат Городніщева Є.О., до позову долучено копію звіту про надання правничої допомоги згідно договору №28/03-2024 від 28.03.2024, а також платіжну інструкцію № 5483 від 01.07.2024 із вказаним призначенням платежу «сплата за послугу з аналізу, складання та подання позовної заяви до [PERSON] згідно р/ф №3292-01/07-2024 від 01.07.2024» Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору. Крім того, при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд має виходити з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін). З урахуванням складності справи, співмірності та пропорційності понесених витрат щодо предмета спору, значення справи для сторін, враховуючи обсяг наданих адвокатом послуг, суд дійшов висновку, що розмір вказаних позивачем витрат на правничу допомогу, є завищеним у відповідності із співмірним виконанням адвокатських робіт, а тому вимога позивача про стягнення витрат на правничу допомогу підлягає задоволенню частково в розмірі 3000 грн. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved