Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-11 00:00:00

У провадженні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області перебувала цивільна справа за [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради про позбавлення батьківських прав. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03.03.2025 у позові [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради про позбавлення батьківських прав відмолено. Попереджено [PERSON] про необхідність змінити ставлення до виховання та утримання дитини [PERSON] , [INFO] . Покладено на орган опіки та піклування Тернопільської міської ради контроль за виконанням [PERSON] , [INFO] , батьківських обов`язків по відношенню до дитини [PERSON] , [INFO] . Судові витрати у виді судового збору у сумі 1211,20 грн покладені на позивача [PERSON] . Заяву [PERSON] про розподіл понесених позивачем судових витрат у виді витрат на професійну правничу допомогу у сумі 19200 грн залишено без розгляду. Призначене судове засідання для вирішення питання про розподіл понесених відповідачем [PERSON] та пов`язаних з розглядом справи судових витрат на 12.03.2025 на 14 год. 00 хв.\~у залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області за адресою: вул. Котляревського, буд. 34, м. Тернопіль. Наданий відповідачу строк п`ять днів з дня ухвалення рішення суду для подання доказів щодо розміру понесених судових витрат. 08.03.2025 представник відповідача [PERSON] адвокат Світлик О.М. через підсистему «Електронний суд» подав до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області заяву про ухвалення додаткового рішення та долучення доказів на підтвердження розміру витрат, понесених [PERSON] . Указана заява подана у межах визначеного судом п`ятиденного строку. У заяві зазначено, що судові витрати [PERSON] у розмірі 22000 грн за розгляд даної цивільної справи становлять витрати на професійну правничу допомогу. На підтвердження цього до заяви долучені: ордер на надання правничої (правової допомоги) серії ВО № 1083131 від 13.09.2024; договір про надання правничої (правової) допомоги № 33/2024 від 10.09.2024; акт про надану правничу допомогу до Договору про надання правничої (правової) допомоги № 33/2024 від 28.08.2024; розписки про отримання коштів за надану правничу допомогу від 10.09.2024, 16.09.2024, 19.11.2024, 12.12.2024, 16.01.2025, 29.01.2025, 17.02.2025, 03.03.2025. 11.03.2025 представник позивача [PERSON] адвокат Скиба В.М. через підсистему «Електронний суд» подав до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області заперечення, у яких просив у задоволенні заяви [PERSON] про стягнення витрат на професійну правничу допомогу відмовити повністю. Заперечення мотивовані тим, що заявлені [PERSON] витрати є неспівмірними із складністю справи, витраченим часом та обсягом наданих адвокатом послуг. При цьому докази на підтвердження таких витрат стороною відповідача при поданні відзиву подані не були та до закінчення судових дебатів такі докази також надані не були. Крім цього, представником відповідача наданий акт про надану правничу допомогу, який є додатком до Договору про надання правничої (правової) допомоги № 33/2024 від 28.08.2024, тоді як між сторонами укладений договір про надання правничої (правової) допомоги № 33/2024 від 10.09.2024. Договір про надання правничої (правової) допомоги № 33/2024 від 28.08.2024 суду не наданий. Таким чином з огляду на відсутність обґрунтування відповідача та його представника поважності причин неподання ними до закінчення судових дебатів доказів витрат на професійну правничу допомогу, а також у зв`язку із ненаданням договору про надання правничої допомоги до указаного акту про надану правничу допомогу від 28.08.2024, в задоволенні заяви про стягнення цих витрат слід відмовити, залишивши її без розгляду. Водночас адвокат Скиба В.М. зазначив, що, якщо суд дійде протилежного висновку, позивач [PERSON] заявляє клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, виходячи з такого. Так, до поданої заяви про ухвалення додаткового рішення стороною відповідача, як вже зазначено вище, подані документи, що містять розбіжності. Тобто дані докази не можуть бути подані як підстава стягнення витрат, оскільки у даних документах та у матеріалах справи наявні розбіжності щодо дати договору, який вказаний в ордері та у самому договорі, а також в акті про надану правничу допомогу. Крім цього, згідно з п. 8 Договору про надання правничої допомоги сплата гонорару провадиться клієнтом шляхом внесення грошових коштів на банківський рахунок та/ або оприбутковується адвокатом. Жодних доказів про оприбуткування адвокатом стороною відповідача суду не надано (касового ордеру, квитанції). Також при зверненні до суду з заявою про стягнення витрат на правову допомогу адвокатом Світликом О.М. долучено розписки про отримання коштів. Такі розписки не є підставою та підтвердженням оприбуткування коштів особою, що здійснює незалежну професійну діяльність та суперечать умовам договору про надання правничої допомоги. Крім цього, слід звернути увагу, що згідно з п. 4.1 Договору про надання правничої допомоги за участь в судовому засіданні суду першої інстанції клієнт сплачує адвокату гонорар у сумі 2000 грн за кожне судове засідання, оплата за участь в судових засідання здійснюється не пізніше, як за один день до дати такого судового засідання. Також у п. 7 зазначеного договору визначено, що у випадку несплати клієнтом грошових коштів у визначеному розмірі та у встановлені строки Договір вважається неукладеним та не створює для сторін відповідних прав та обов`язків. При цьому усі розписки, що надані представником відповідача, у тому числі від 03.03.2025, вказують на отримання коштів в день судового засідання, тобто з порушенням строку, передбаченого п. 7 договору. При цьому нових (інших) договорів про надання правничої допомоги чи додаткових угод до них стороною відповідача не надано. Крім цього, в матеріалах справи немає жодних відомостей про час, витрачений адвокатом на надання правничої допомоги, в тому числі і на підготовку та написання відзиву. 08.03.2025 представник відповідача [PERSON] адвокат Світлик О.М. через підсистему «Електронний суд» подав до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області письмові заперечення на доводи адвоката Скиби В.М. у яких додатково зазначив, що заява про ухвалення додаткового рішення та долучені докази на підтвердження розміру витрат, понесених [PERSON] , подані у встановлений законом строк. У судовому засіданні 12.03.2025 представник відповідача адвокат Світлик О.М. заяву про ухвалення додаткового рішення підтримав з підстав, викладених у заяві та у запереченнях, просив заяву задовольнити повністю. Зазначив, що при складенні акту про надання правничої допомоги допущена помилка у даті договору про надання правничої (правової) допомоги № 33/2024 та просив вважати вірною датою договору 10.09.2024. Також, заперечуючи щодо доводів представника позивача, зазначив, що оплати здійснювались [PERSON] у день судових засідань або на наступний день після них, оскільки відповідач проживає не у м. Тернополі, а тому оплата за день до судового засідання була для останнього ускладненою. Разом з тим сторони договору погодились з такими умовами, виконували свої зобов`язання за договором, не розривали його, а тому відсутні підстави вважати, що такий договір є неукладеним. При цьому розмір гонорару адвоката є фіксованим, а тому не потребувало в акті про надану допомогу додаткового зазначення витраченого адвокатом часу. Також зауважив, що положення ч. 8 ст. 141 ЦПК України не містять застереження щодо подання доказів на підтвердження розміру понесених витрат протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення лише у випадку наявності для цього поважних причин. Зазначив, що посилання представника позивача з цього приводу на постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10.01.2024 у справі № 285/5547/21 спростовується наявністю постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26.02.2025 у справі № 761/14878/22. У вказаній постанові колегія суддів майже у тому самому складі, що й у справі № 285/5547/21, прийняла докази на підтвердження розміру понесених судових витрат протягом п`яти днів після постановлення судового рішення, не зважаючи на те, що такі докази вже існували до ухвалення такого рішення, та заява про ухвалення додаткового рішення була задоволена. При цьому постанова від 26.02.2025 ухвалена пізніше, ніж постанова від 10.01.2024, а тому саме такою постановою слід керуватись суду першою інстанції. Також зазначив, що кошти згідно з розпискою від 03.03.2025 передані відповідачем під час проходження останнім військової підготовки на території Тернопільської області. Щодо неспівмірності розміру витрат зауважив, що позивач у позовній заяві за розгляд цієї справи планувала понести витрати у сумі 19200 грн, що є дуже наближеним до розміру витрат відповідача у сумі 22000 грн. У судовому засіданні 12.03.2025 представник позивача [PERSON] адвокат Скиба В.М. просив заяву про ухвалення додаткового рішення залишити без розгляду з підстав, викладених у письмових запереченнях. Додатково просив звернути увагу на дійсність договору та дати розписок про отримання адвокатом коштів від відповідача. Зазначив, що усі ці докази були наявні у сторони відповідача на час постановлення судового рішення, а тому могли бути подані до завершення розгляду справи. Про наявність поважних причин, які перешкоджали стороні відповідача вчинити такі дії, ні відповідач, ні його представник не вказали та докази на підтвердження таких обставин не надали. Вказав, що розмір витрат у сумі 19200 грн, які позивач планувала понести за розгляд цієї справи, був орієнтовним, мав ще корегуватись та включав у себе витрати за проведення експертиз, які могли бути призначені у цій справі. У судовому засіданні 12.03.2025 позивач [PERSON] підтримала позицію свого представника. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали цивільної справи, що стосуються питання про розподіл судових витрат, суд дійшов такого висновку. Відповідно до\~п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України\~однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Згідно з\~ч.\~8\~ст.\~141\~ЦПК України\~розмір витрат,\~які сторона\~сплатила або\~має сплатити\~у зв`язку\~з розглядом\~справи,\~встановлюється судом\~на підставі\~поданих сторонами\~доказів (договорів,\~рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Так, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України\~\~до витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи,\~належать витрати: 1)\~на професійну\~правничу допомогу; 2)\~пов`язані із\~залученням свідків,\~спеціалістів,\~перекладачів,\~експертів та\~проведенням експертизи; 3)\~пов`язані з\~витребуванням доказів,\~проведенням огляду\~доказів за\~їх місцезнаходженням,\~забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. У\~ч. 1 ст. 59 Конституції України\~закріплено право кожного на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України таке право є гарантованою\~Конституцією України\~можливістю фізичної особи одержати юридичні (правові) послуги (абз. 2 п. 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 16.11.2000 № 13-рп/2000). Це право є одним із конституційних, невід`ємних прав людини і має загальний характер; реалізація права на правову допомогу не може залежати від статусу особи та характеру її правовідносин з іншими суб`єктами права; вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати; конституційне право кожного на правову допомогу за своєю суттю є гарантією реалізації, захисту та охорони інших прав і свобод людини і громадянина, і в цьому полягає його соціальна значимість (абз. 3, 4, 5 пп. 31,\~абз. 1 пп. 3.2 п. 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 № 23-рп/2009). Відповідно до\~ч.\~1,\~2 ст. 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Загальне правило розподілу судових витрат визначене в\~ч. 4 ст. 141 ЦПК України. Зокрема, частиною другою вказаної статті встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до\~ч. 3 ст. 141 ЦПК України\~при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності). Відповідно до\~ч.\~5,\~6\~ст.\~137 ЦПК України у разі недотримання вимог\~частини четвертої цієї статті\~суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Так, суд встановив, що при поданні відзиву представник відповідача зазначив, що відповідач очікує понести у зв`язку із розглядом цієї справи витрати на професійну правничу допомогу у сумі 18000 грн. У судовому засіданні 03.03.2025 до виходу суду до нарадчої кімнати представник відповідача адвокат Світлик О.М. заявив клопотання про намір подати докази на підтвердження розміру витрат, які сторона понесла у зв`язку із розглядом справи, протягом п`яти днів після ухвалення рішення. Рішення суду ухвалене 03.03.2025. 08.03.2025 представник відповідача [PERSON] адвокат Світлик О.М. через підсистему «Електронний суд» подав до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області заяву про ухвалення додаткового рішення та долучення доказів на підтвердження розміру витрат, понесених [PERSON] , додатками до якої є: ордер на надання правничої (правової допомоги) серії ВО № 1083131 від 13.09.2024; договір про надання правничої (правової) допомоги № 33/2024 від 10.09.2024; акт про надану правничу допомогу до Договору про надання правничої (правової) допомоги № 33/2024 від 28.08.2024; розписки про отримання коштів за надану правничу допомогу від 10.09.2024, 16.09.2024, 19.11.2024, 12.12.2024, 16.01.2025, 29.01.2025, 17.02.2025, 03.03.2025. Відтак дана заява подана у межах визначеного судом п`ятиденного строку. Так, 10.09.2024 між адвокатом Світликом О.М. та [PERSON] укладений договір про надання правничої (правової) допомоги № 33/2024, відповідно до умов якого адвокат приймає на себе зобов`язання надати правову допомогу клієнту з наступних правових питань та у таких обсягах: 1) надання консультації щодо підстав та порядку позбавлення батьківських прав у судовому порядку, підготовка та подання відзиву на позовну заяву, підготовка заяв та клопотань, пов`язаних із розглядом справи; 2) представництво інтересів клієнта в судових органах України. Також з матеріалів справи вбачається, що надання відповідачу адвокатом Світликом О.М. професійної правової допомоги у суді під час розгляду цієї справи підтверджується ордером серії ВО № 1083131 від 13.09.2024. Пунктами 4, 4.1 договору про надання правничої (правової) допомоги № 33/2024 від 10.09.2024 визначено, що за підготовку та подання відзиву на позовну заяву клієнт сплачує адвокату гонорар у сумі 8000 грн у день підписання цього договору. За участь в судовому засіданні суду першої інстанції клієнт сплачує адвокату гонорар у сумі 2000 грн за кожне судове засідання. Оплата за участь в судових засідання здійснюється не пізніше як за один день до дати такого судового засідання. Указане дає підстави дійти висновку, що сторони погодили саме фіксовану оплату наданих адвокатом послуг, яка має визначатись кількістю судових засіданнях, у яких адвокат приймав участь. Так, у додатковій постанові Верховного Суду від 06.03.2019 у справі № 922/1163/18 зроблено такі правові висновки: 1. договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі (виключення щодо останнього наведені в ч. 2 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»); 2. за своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись\~главою 52 Цивільного кодексу України; 3. як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару; 4. адвокатський гонорар може існувати в двох формах -\~фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв; 5. адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як приписами цивільного права, так і\~Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»; 6. відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару. Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Зважаючи на те, що розмір гонорару адвоката Світлика О.М. сторонами договору від 10.09.2024 погоджений у фіксованому розмірі, відсутні підстави вважати, що незазначення часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, є підставою для відмови у стягнення понесених відповідачем витрат. Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку. Поряд з цим у п. 7 договору про надання правничої (правової) допомоги № 33/2024 від 10.09.2024 визначено, що у випадку несплати клієнтом грошових коштів у визначеному розмірі та у встановлені строки, Договір вважається неукладеним та не створює для Сторін відповідних прав та обов`язків. Так, 10.09.2024, 16.09.2024, 19.11.2024, 12.12.2024, 16.01.2025, 29.01.2025, 17.02.2025, 03.03.2025 [PERSON] здійснив оплати за надання зазначених вище правничих послуг на рахунок адвоката Світлика О.М. у сумі 22000 грн. Такі обставини підтверджуються розписками про отримання коштів за надану правничу допомогу від 10.09.2024, 16.09.2024, 19.11.2024, 12.12.2024, 16.01.2025, 29.01.2025, 17.02.2025, 03.03.2025. У судовому засіданні адвокат Світлик О.М. обґрунтував причини такої сплати не у строки, визначені договором. Разом з тим зазначив, що сторони договору погодились з такими обставинами, у подальшому виконували свої зобов`язання та не припиняли між собою договірні відносини. Суд враховує, що у п. 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 зазначено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи те, чи були вони фактично понесені. Відтак, зважаючи на те, що зазначені вище витрати у розмірі 22000 грн фактично відповідачем понесені, суд вважає за доцільне вирішити питання про їх розподіл згідно з вимогами чинного законодавства. Поряд з цим у постанові від 02.12.2021 у справі № 280/5176/20 Верховний Суд зазначив, що законодавством України не встановлено відповідних вимог до розрахункового документа, який повинен надати адвокат при сплаті клієнтом послуг, а також не встановлено форму такого документа. Враховуючи наведене та той факт, що відкриття власного рахунку не є обов`язком адвоката, Верховний Суд доходить висновку, що адвокат може видати клієнту на його вимогу складений у довільній формі документ (квитанція, довідка тощо), який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта. При цьому у суду відсутні підстави вважати, що надані клієнтом грошові кошти, що засвідчуються відповідною розпискою, не були оприбутковані адвокатом. Указане спростовує доводи представника позивача щодо ненадання представником відповідача належного платіжного документа на підтвердження факту оплати відповідачем наданих адвокатами послуг. Так само суд приймає до уваги доводи представника відповідача про те, що при складенні акту про надання правничої допомоги допущена помилка у даті договору та вірною датою такого договору є саме 10.09.2024. При цьому зі змісту акта про надання правничої допомоги до Договору про надання правничої (правової) допомоги № 33/2024 вбачається, що адвокат надав, а клієнт прийняв роботи (послуги) відповідно до умов укладеного між сторонами договору про надання правничої допомоги № 33/2024. Так само суд не вбачає підстав для залишення без розгляду заяви про розподіл понесених відповідачем витрат з підстав неподання доказів на підтвердження розміру таких витрат до закінчення судових дебатів. Суд зауважує, що згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України такі докази також можуть бути подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Суд не встановив порушення указаної вимоги закону зі сторони відповідача, а тому у судовому рішенні від 03.03.2025 вирішив про доцільність розгляду питання про розподіл понесених відповідачем судових витрат, для чого призначив указане судове засідання. Суд також враховує, що адвокатом Скибою В.М. подане клопотання про залишення без розгляду заяви про стягнення витрат на правничу допомогу, понесених [PERSON] , а також у разі незалишення заяви без розгляду відмови у стягненні таких витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд може зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, але виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі обґрунтування нею недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт. Суд, враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. При цьому для зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката недостатньо лише клопотання сторони. У такому разі на сторону покладається також обов`язок доведення неспівмірності цих витрат. Суд зауважує, що у позовній заяві позивач вказала, що розмір витрат, які позивач очікує понести за розгляд цієї справи, становить 19200 грн. При цьому представниками обох сторін у межах даного судового провадження здійснювався аналіз судової практики, вироблена правова позиція, подані заяви по суті справи та ряд процесуальних документів. Так само суд зважає на те, що представник відповідача приймав участь в усіх підготовчих/судових засіданнях у цій справі, загальна кількість яких склала 9 засідань, у той час, як у підготовче засідання 19.11.2024 представник позивача не з`явився без поважних причин. Відтак з урахуванням майже однакового обсягу наданої сторонам правничої допомоги суд вважає, що достатнім та таким, що відповідає критеріям розумності і співмірності, буде розмір витрат, який за вказану вище роботу представника відповідача адвоката Світлика О.М. становить 19200 грн.

Outcome: approved