Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-10 00:00:00

Описова частина Зміст позовних вимог [PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду м. Чернівці із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 16 червня 2020 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний рішенням Шевченківського районного суду, справа №727/3639/20. [INFO] у спільному шлюбі сторін народився син - [PERSON] . Також у вище вказаному рішенні Шевченківського районного суду м. Чернівці, справа №727/3639/20 крім розірвання шлюбу задоволена вимога про стягнення аліментів, а саме: стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , на утримання сина [PERSON] , [INFO] , аліменти в твердій грошовій сумі урозмірі 1779 гривень, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно починаючи з 30.04.2020 року і до досягнення дитиною повноліття з подальшою індексацією відповідно до вимог закону. Оскільки неповнолітній син проживає разом із позивачем, то на позивача покладається вибір способу стягнення аліментів. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Проте,\~на даний\~час [PERSON] \~офіційно не працевлаштований,\~але має\~мінливий непостійний\~дохід,\~а тому\~вважає за\~необхідне змінити спосіб стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку від доходу. Крім того вважає, що визначений рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 16 червня 2020 року розмір аліментів в розмірі 1779 гривень відповідача є недостатнім для забезпечення належного матеріального утримання сина. Зокрема, в обґрунтування підстав для зміни способу стягнення аліментів, які стягуються із [PERSON] на утримання дитини вважаю за необхідне зазначити, що після ухвалення судом рішення про стягнення аліментів із Відповідача, дитина подорослішала, та витрати на її утримання значно зросли. Вищевикладене свідчить про недостатність розміру аліментів, які стягуються із відповідача, а тому враховуючи те, що законом передбачена можливість звернення до суду із заявою про зміну способу стягнення аліментів, а також те, що правом вибору способу стягнення аліментів наділена згідно з вимогами чинного Законодавства саме позивачка, вважає що наявні всі підстави для зміни способу стягнення аліментів на утримання сина сторін, які стягуються із відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі вищевикладеного позивач вважає за необхідне змінити спосіб стягнення аліментів з відповідача [PERSON] , [INFO] , які стягуються на користь [PERSON] , [INFO] , на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , аліменти, які становили в твердій грошовій сумі у розмірі 1779 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно та стягувати\~з відповідача,\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~на користь\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~на утримання\~неповнолітньої дитини\~ [PERSON] , [INFO] аліменти 1/4 частки з усіх вигтів\~заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з моменту подачі позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. На підставі викладеного просила суд змінити спосіб стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , що стягуються з [PERSON] за рішенням Шевченківського районного суду міста Чернівіці від 16.06.2020 року та стягувати з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з моменту подачі позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Надходження позовної заяви та інших заяв до суду 01.03.2024 суддя ухвалою відкрила провадження у справі № 727/14032/24 та призначила провадження у цій цивільній справі. 29.01.2025, 10.03.2025 представником позивача надане письмове клопотання про слухання справи у відсутність позивача та представника позивача, проти заочного рішення не заперечують. Доводи особи, яка подала позов Позовна заява мотивована тим, що витрати на утримання дитини зросли, а відповідач в добровільному порядку не приймає в них участі, а розміру аліментів, що стягуються не вистачає. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце слухання справи повідомлена належним чином, представлена захисником Мандзюк В.Б., який надав до суду заяву про слухання справи у відсутність позивача та представника позивача, проти заочного рішення не заперечують та позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, причини неявки суду не повідомив, відзив не надав. За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Позивач не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за наявності всіх наступних умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечував проти такого вирішення справи. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає встановленими наступні обставини справи. Фактичні обставини справи, встановлені судом З матеріалів справи встановлено, що згідно з копією рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 16.06.2020 у справі №727/3639/20, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі 1779 гривень, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно починаючи з 30.04.2020 року і до досягнення дитиною повноліття з подальшою індексацією відповідно до вимог закону. Рішення набрало законної сили 06.08.2020. Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 21.04.2018 Чернівецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, [PERSON] народився [INFO] , про що складено відповідний актовий запис № 915. Батьком записаний [PERSON] , матір`ю [PERSON] . Згідно з довідкою про реєстрацію місця проживання особи від 04.06.2018, наданою відділом ведення реєстру територіальної громади м. Чернівці, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Згідно з довідкою про реєстрацію місця проживання особи від 10.11.2022, наданою ДНАП Чернівецької міської ради, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Мотивувальна частина З досліджених\~в\~судовому\~засіданні фактичних\~обставин\~справи\~судом встановлено,\~що\~спір\~між сторонами\~виник\~з приводу\~захисту\~позивачем\~свого права\~на\~отримання\~від другого\~із\~подружжя\~коштів на\~утримання\~неповнолітньої\~дитини. Вказані правовідносини регулюються нормами Сімейного кодексу України. У частині першій статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частинами першою та другою статті 27 Конвенції встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України "Про охорону дитинства"). Аналогічна позиція викладена ВС у постанові від 16.09.2020 року у справі №565/2071-19. Відповідно до норм чинного законодавства за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом.\~\~ Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Відповідно до Постанови Пленуму\~Верховного\~Суду\~України від\~15.05.2006\~року\~№\~3\~«Про\~застосування\~судами окремих\~норм\~Сімейного\~кодексу України\~при\~розгляді\~справ щодо\~батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів» - розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Суд враховує, що статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» встановлено у 2025 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць: зокрема, для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 3196,00 грн.. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Тобто розмір аліментів, який відповідач сплачує на даний час, вже є меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у\~Сімейному кодексі України. Нести відповідальність по утриманню дитини повинні обидва батьки. При цьому, судом враховується той факт, що відповідач працездатний, він разом з позивачем повинен у рівних частках нести матеріальну відповідальність, а тому, відповідно до конституційного принципу верховенства права, з урахуванням потреб дитини та можливостей батька, суд вважає за необхідне змінити спосіб стягнення аліментів, які він сплачує на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини. Отже, виходячи з встановлених дійсних обставин справи та враховуючи матеріальне становище платника аліментів, стан здоров`я дитини, суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини доходу, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, виходячи з принципу рівності участі батьків у вихованні та утриманні дітей, оскільки прожитковий мінімум, згідно з визначенням, наведеним в ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум», це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості, тому обмежувати розмір аліментів лише розміром прожиткового мінімуму доходів суд вважає не можливим. Разом з тим, суд при визначенні розміру аліментів прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Звертаючись до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів, позивач посилався на те, що донька захворіла, що збільшило суму витрат на дитину щомісяця. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, суд встановивши всі фактичні обставини справи та дослідивши зібрані у справі докази, прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача, оскільки належними та допустимими доказами позивачем підтверджено погіршення його майнового стану. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у цій справі, суд враховує, що позивач звільнений від сплати судового збору, а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України суд уважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 1211 грн. 20 коп.

Outcome: approved