Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-10 00:00:00

09 грудня 2024 року до Кобеляцького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява адвоката Галушка Сергія Станіславовича в інтересах [PERSON] до Білицької селищної ради Полтавського району Полтавської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Позовна заява обґрунтована тим, що [INFO] померла [PERSON] . Після смерті спадкодавця протягом шестимісячного строку позивач [PERSON] подала до Кобеляцької державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Інші спадкоємці заяв про прийняття спадщини та/або заяв про відмову від спадщини не подавали. Спадкодавець [PERSON] не залишила заповіту. До дня смерті вона проживала одиноко. Єдиним спадкоємцем за законом першої черги на все майно є [PERSON] . Після смерті спадкодавця залишилася спадщина, зокрема, земельна частка (пай) площею 3,94 ум.кад.га (2,39 га) на території Марківської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області. В грудні 2024 року [PERSON] звернулася до Кобеляцької державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) після смерті спадкодавця. Однак [PERSON] не надала державному нотаріусу правовстановлюючі документи на спадкову земельну частку (пай), оскільки спадкодавець за життя не оформила їх. В зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно державний нотаріус відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Також вона зверталася в Полтавську районну державну адміністрацію Полтавської області щодо можливості видачі сертифіката на право на земельну частку (пай) на ім`я спадкодавця. Однак їй було роз`яснено, що сертифікат на право на земельну частку (пай) не видається на ім`я померлої особи і це питання необхідно вирішувати в судовому порядку. Таким чином, адвокат Галушко С.С. прохав суд визнати за [PERSON] у порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , право на земельну частку (пай) площею 3,94 ум.кад.га (2,39 га) на території Марківської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області (Білицька селищна територіальна громада). Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 10 грудня 2024 року по даній справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження (а.с.41-43). Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 20 січня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.65-66). Позивач [PERSON] , будучи належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила. Представник позивача - адвокат Галушко С.С. подав заяву про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги підтримують та прохають задовольнити. Представник відповідача Білицької селищної ради Полтавського району Полтавської області Бабчук В.В. подав заяву про розгляд справи без його участі. Не заперечує щодо задоволення позовних вимог. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Полтавської районної державної адміністрації Полтавської області, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню повністю. Судом установлено, що відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЖТ № 0283506, виданого 04 квітня 1998 року Олевською районною державною адміністрацією Житомирської області та зареєстрованого 13 березня 1999 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 374, [PERSON] отримала право на земельну частку (пай) розміром 3,94 ум.кад.га на землях КСП «Україна» Тепеницької сільської ради Олевського району Житомирської області (а.с.21-22). У 2005 році [PERSON] відмовилася від земельної частки (паю), розташованої в ІІІ зоні радіоактивного забруднення, з метою отримання паю за місцем переселення (проживання). Її право власності на земельну частку (пай) розміром 3,94 ум.кад.га припинено, а дану земельну ділянку передано до земель запасу Тепеницької сільської ради. Вказане підтверджується довідкою Олевського районного відділу земельних ресурсів від 02.12.2003 року № 268, розпорядженням голови Олевської районної державної адміністрації Житомирської області від 22.08.2005 року № 257, довідкою Олевської районної державної адміністрації Житомирської області від 25.08.2005 року № 161 (а.с.14,19-20). У 2006 році за заявою [PERSON] від 23.05.2006 року їй надано дозвіл на виготовлення технічної документації, що посвідчує право власності на земельну частку (пай) площею 3,94 ум.кад.га за номером 257 на місцевості (в натурі) площею 2,39 га за межами населеного пункту на території Марківської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області на підставі погодження Кобеляцького районного відділу земельних ресурсів від 23.05.2006 року № 408, висновку виконавчого комітету Марківської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області, листа Управління агропромислового розвитку Кобеляцької районної державної адміністрації Полтавської області від 09.04.2008 року № 0/15/223, розпорядження голови Кобеляцької районної державної адміністрації Полтавської області від 01.06.2006 року № 387, зі змінами внесеними розпорядженням голови Кобеляцької районної державної адміністрації Полтавської області від 09.04.2008 року № 344 (а.с.15-17,25-26). У 2009 році на замовлення [PERSON] ДП «Полтавський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» розроблено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Марківської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області (а.с.28-34). [INFO] померла [PERSON] , яка до дня смерті проживала і була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , одиноко (а.с.10,12). У листі відділу № 4 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 03.12.2024 року № 4781/15-24 зазначено, що згідно Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) громадян членів КСП «Жовтнева Зоря» Кобеляцького району та ВАТ «Луценко» та Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) громадян членів КСП ім. Шевченка та ВАТ «Луценко» Кобеляцького району, відсутній запис щодо реєстрації та отримання [PERSON] сертифікату на право на земельну частку (пай) (а.с.36). Тому за життя [PERSON] не встигла оформити право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. [PERSON] є рідною дочкою [PERSON] (а.с.11). У передбачений законом строк [PERSON] подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] (а.с.54). [PERSON] є єдиним спадкоємцем за законом першої черги на майно спадкодавця. Після смерті [PERSON] залишилася спадщина, зокрема, земельна частка (пай) площею 3,94 ум.кад.га (2,39 га) на території Марківської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області. Постановою державного нотаріуса Кобеляцької державної нотаріальної контори від 02.12.2024 року відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [INFO] матері [PERSON] на земельну частку (пай) площею 3,94 ум.кад.га (2,39 фіз.га) на території Марківської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області, оскільки вона не надала правовстановлюючих документів на спадкову земельну частку (пай) (а.с.13). Статтею 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Положеннями статей 1216, 1217, 1218 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ч. 1, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У ч. 1 ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. За змістом ч.ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно роз`яснень п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай), основним документом, що посвідчує таке право є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акту про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу 1990\~ року, Указу\~ Президента\~ України\~ від\~ 8\~ серпня 1995 року № 720/95 «Про\~ порядок паювання земель, переданих у колективну власність\~\~ сільськогосподарським\~ підприємствам і організаціям» та відповідні норми ЦК УРСР. У\~ цьому разі слід ураховувати,\~ що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року, сертифікати на право на\~ земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на\~ місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до п.п. 16, 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Згідно абз. 3 ч. 1 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність», паювання земель\~ передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості). Статтями 1, 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» встановлено, що право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є зокрема, рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» передбачено, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акту на право власності на землю. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ\~ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13, у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Статтею 392 ЦК України передбачено, якщо право власності спадкоємця на спадкове майно оспорюється або не визнається іншою особою, таке право підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання. Враховуючи, що за життя [PERSON] належало право на земельну частку (пай) площею 3,94 ум.кад.га (2,39 га) на території Марківської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області, [PERSON] своєчасно прийняла спадщину після смерті матері [PERSON] , однак у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу не може оформити свої спадкові права, суд вважає за необхідне визнати за [PERSON] право на дану земельну частку (пай).

Outcome: approved