Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-03 00:00:00

\~ \~ \~ \~03.02.2025 року, позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про зміну розміру стягуваних аліментів на утримання неповнолітньої дитини, вказуючи на те, що рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 13.12.2017 року з [PERSON] на її користь стягнуті аліменти на утримання дитини: дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. На даний час суми стягуваних аліментів є низькою та недостатньою для належного утримання дитини. Вважає, що на сьогоднішній день сума стягуваних аліментів є недостатньою для матеріального утримання дитини, крім того вважає, що відповідач має достатню фінансову можливість щодо сплати аліментів, тому просить змінити розмір аліментів та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки в твердій грошовій сумі в розмірі по 3000 грн. щомісяця. У відзиві на позов від 20.02.2025 року [PERSON] позовні вимоги не визнав, вказав що не працює, не отримує жодного офіційного чи не офіційного доходу, утримує непрацездатних батьків. Як зазначено в п3 ч.6 ст.19 ЦПК України справи про стягнення аліментів, збільшення та зменшення їх розміру є малозначними справами. Як зазначено в п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються зокрема малозначні справи. За приписами п.1 ч.4 ст.274 ЦПКУкраїни для можливості розгляду в порядку спрощеного позовного провадження зроблено виняток із сімейних спорів, таких як спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя. Отже з урахуванням наведених приписів суд розглянув справу як малозначну, в порядку спрощеного позовного провадження. Згідно ст.81 ЦПК України -\~\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.3, 4 ст. 12, ч.1, 2 ст.13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, дослідивши докази, дійшов висновку про таке. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Позивач в обґрунтування збільшення розміру аліментів посилається на те, що на день звернення до суду із даним позовом розмір стягуваних з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі на сьогодні не є достатнім для забезпечення необхідного рівня життя дітей, крім того вказує на те, що її матеріальне становище погіршилося, а відповідач має можливість сплачувати аліменти в більшому розмірі ніж було визначено раніше. Відповідач посилається на обставину що він не працює, не має доходів а тому просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Як вбачається з рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 13.12.2017 року №159/4734/17, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. При тому суд при визначенні розміру аліментів враховував матеріальне становище відповідача, величину прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку встановленого законодавством, а також обов`язок матері та батька рівною мірою утримувати дітей. Підстава для індексації розміру аліментів передбачена ч.2 ст.184 СК України. Враховуючи зміст статей 181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням зміни матеріального становища платника аліментів є зміна доходів, витрат, активів тощо. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. Вказана вище правова позиція зазначена в Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 16.06.2021 (справа 643/11949/19, провадження№ 61-2698св21). Суд зауважує, що закон покладає на батьків обов`язок щодо надання утримання своїм неповнолітнім дітям у розмірі, необхідному для забезпечення належного та достатнього рівня життя дитини та її всебічного розвитку. Водночас, обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Таким чином, зважаючи на особу платника аліментів, а також беручи до уваги інтереси дитини, яка має право на достатній рівень матеріального забезпечення, суд приходить до висновку, що сума аліментів у розмірі 3000,00 грн. є необхідною та достатньою для забезпечення гармонійного розвитку дитини, оскільки такий розмір аліментів визначено у відповідності до фактичних обставин справи та узгоджується із вимогами закону. Наявні у справі докази в сукупності із законодавчим збільшенням прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та зростаючими потребами доньки , встановленими обставинами дають підстави для зміни способу стягнення аліментів, оскільки забезпечить більш оперативну адаптацію розміру аліментів до економічної ситуації та сприятиме кращому захисту інтересів дитини. Таким чином, враховуючи вищевикладене, вимоги чинного законодавства України, виходячи першочергово з інтересів неповнолітньої дитини, суд дійшов висновку про доцільність стягування з Відповідача на користь Позивача аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] в розмірі 3000,00 грн. до досягнення дитиною повноліття. Суд відхиляє доводи відповідача, що на його утриманні перебувають непрацездатні батьки, оскільки як стверджує відповідач вони на пенсійному забезпеченні, тобто отримують пенсію за віком та вислугою років. Будь-яких доказів, що батьки перебувають на його утримані відповідачем суду не надано. Крім іншого, відповідач надав довідку про дохід за 2014р., в сумі 650 грн, який оподатковано як виграші та призи. З цієї довідки вбачається, що відповідач офіційно не працевлаштований, підприємницькою діяльністю не займається, за віком є працездатною особою, виплат по бізробіттю не отримує. Не надано також і доказів що він перебуває на обліку в центрі зайнятості, як особа що шукає роботу. Доказів, щодо стану свого здоров`я відповідач суду не надав. Отже за таких підстав суд вважає, можливим виконання відповідачем свого обов`язку по утриманню дочки саме в сумі 3000 грн. Висновки правові ВС на які послався відповідач, суд не застосовує, оскільки з обставин справи вбачається, що після призначення аліментів попереднім судом враховувався сімейний стан позивача, що його обов`язком утримувати було одну дитину. Після 22.10.2021р. у позивача виник обов`язов, щодо утримання двох дітей, тобто відбулися зміни у його сімейному стані, які на думку суду потребують більших витрат з боку позивача на кожну дитину, що і стало підставою для позивача звернутися до суду із позовом про збільшення розміру аліментів. Враховуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, оцінивши досліджені докази в їх сукупності, Суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору з відповідача підлягають стягненню на підставі ст.141 ЦПК України судові витрати в дохід держави в розмірі 1211,20 гривень. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved