Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-11 00:00:00

Позивачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з зазначеним позовом до Сумської міської ради, мотивуючи свої вимоги тим, що згідно з рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради від 16 листопада 1999 року №515 [PERSON] , визнано наймачем 2-кімнатної квартири з житловою площею 31,2 кв.м, розташованої за адресою: [ADDRESS] , замість попереднього наймача - її чоловіка [PERSON] , який на час прийняття вищевказаного рішення видав на інше місце проживання, і який помер [INFO] . Відповідно до довідки про склад зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, в квартирі за адресою: [ADDRESS] , проживають та зареєстровані: наймач квартири, [PERSON] , а також члени сім`ї [PERSON] - дочка наймача квартири та її син [PERSON] - онук наймача квартири. На даний час квартира [ADDRESS] , в якій проживають позивачі, є неприватизованою та перебуває у комунальній власності Сумської міської об`єднаної територіальної громади. Інвентаризаційна справа та інформація про наявність зареєстрованого права власності на об`єкт нерухомого майна, що розташований за адресою: [ADDRESS] , відсутні. Позивачі вирішили приватизувати квартиру, у зв`язку з чим звернулися з заявою до управління «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми» Сумської міської ради, додавши до неї всі необхідні документи. На це звернення позивачі отримали відповідь від 10 червня 2024 року за №14.01- 15/426, в якій відповідач з посиланням на п.18 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року №396, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 29 січня 2010 року №109/17404 відмовив позивачам у приватизації житла, посилаючись на те, що однією з обов`язкових умов для здійснення приватизації є наявність ордера, якого у них немає. Згідно довідки Державного архіву Сумської області №Мм-з8 від 29 грудня 2021 року, в документах архівного фонду виконавчого комітету Сумської ради депутатів трудящих у протоколах засідань виконкому за 1974 рік рішення про надання квартири [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , немає. Позивачі вважають, що незважаючи на відсутність у них ордера, вони мають право на приватизацію займаної ними квартири, а тому з метою захистусвоїх прав та законних інтересів у сфері житлових правовідносин змушені звернутися до суду з цим і позовом. Квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] , надавалася ще в 1974 році [PERSON] , який доводився [PERSON] чоловіком, а [PERSON] - батьком. Квартира надавалася на склад сім`ї з 3-х осіб, до якого входили [PERSON] , його дружина [PERSON] , а також на той час/малолітня дитина, [PERSON] . Доказами того, що саме [PERSON] надавалася квартира [ADDRESS] є те, що в поквартирній карточці на дану квартиру, [PERSON] був зазначений, як основний наймач. В карточці містяться відомості про те, що [PERSON] був зареєстрований в цій квартирі з 13 червня 1974 року до 29 серпня 1985 року. Разом з ним зареєстрована і проживала, його дружина, [PERSON] , та [PERSON] , які постійно проживають та зареєстровані в даному житловому приміщенні. Проживаючи в квартирі, [INFO] позивачка народила сина [PERSON] , який з часу народження та по цей час постійно проживає та зареєстрований в квартирі. У зв`язку з тим, що з моменту надання квартири батьку позивачці пройшло багато часу, ордер на квартиру не зберігся. Проте, вищевказані докази свідчать про те, що він отримав квартиру на законних підставах, в порядку передбаченому законом. Спочатку позивачі проживали, як члени сім`ї наймача [PERSON] , а після за рішенням виконкому Сумської міської ради від 16 листопад 1999 року квартира [ADDRESS] була переоформлена на [PERSON] , що підтверджується архівним витягом №2963 від 13 грудня 2021 року. Фактично позивачі постійно проживають і зареєстровані в даній квартирі з моменту надання її батьку позивачки, з 1974 року. До листопада 1999 року позивачка проживала в якості члена сім`ї наймача квартири [PERSON] , а з 16 листопада 1999 року та по цей час, як член сім`і її матері - наймача [PERSON] . Таким чином, [PERSON] , її мати [PERSON] , будучи наймачем квартири [ADDRESS] , та її син [PERSON] , мають право на її приватизацію. Посилаючись на вказані обставини, позивачі просять визнати з ними право на приватизацію займаної 2-кімнатної квартири житловою площею 31,2 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , без наявного ордеру на житло. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 17 вересня 2024 року позов залишено без руху, позивачам надано строк для усунення недоліків. 23 вересня 2024 року суду надано документи на виконання ухвали суду від 17 вересня 2024 року. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 26 вересня 2024 року відкрите провадження у вказаній справі, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання 26 грудня 2024 року о 09 год. 00 хв. 16 жовтня 2024 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого заперечує проти заявлених позовних вимог. У відзиві зазначає, що у зв`язку\~з відсутністю\~ордеру на\~квартиру [ADDRESS] ,\~визнати право\~на приватизацію\~за позивачами\~відповідач не\~має законних\~підстав (а.с. 41-42). 01 листопада 2024 року від представника позивачки надійшла відповідь на відзив відповідача в якій представник наполягає на позовних вимогах, посилаючись на норми ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» (а.с. 44-45). Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 26 грудня 2024 закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду на 04 березня 2025 року, о 10 год. 00 хв. В зазначеному судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] підтримали позовні вимоги, наполягали на їх задоволенні. Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час і місце судового розгляду повідомлені належним чином. Від позивачів [PERSON] та [PERSON] надійшли заяви про розгляд справи в їх відсутність, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Суд, вислухавши думку учасників справи, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню виходячи з наступного. \~ Під час судового розгляду встановлено, що відповідно до довідки про склад зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 24 липня 2024 року №14.03-08/131403 Управління «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми» в квартирі за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] з 13 червня 1974 року, [PERSON] з 01 березня 1988 року, та [PERSON] з 16 серпня 2006 року (а.с. 9). Відповідно до відповіді директора Департаменту забезпечення ресурсних платежів СМР від 02 грудня 2021 року квартира [ADDRESS] є неприватизованою та перебуває у комунальній власності Сумської міської об`єднаної територіальної громади (а.с. 9-а). З відповіді Управління «Центр надання адміністративних послуг» від 10 червня 2024 року за №14.01- 15/426 вбачається, що за результатаи розгляду заяви [PERSON] стосовно приватизації квартири [ADDRESS] , пунктом 18 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року №396, передбачено, що громадянином до органу приватизації подається копія ордера на жиле приміщення, яке не було надано позивачкою (а.с. 9б). Згідно копії свідоцтва про народження [PERSON] народилась [INFO] , батьками якої записані [PERSON] , [PERSON] (а.с. 10). Відповідно до копії свідоцтва [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] , про що Сумським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) зроблено відповідний актовий запис № 2439 (а.с. 11). Згідно архівного витягу від 16 листопада 1999 року №515 Рішенням Виконавчого комітету Сумської міської ради [PERSON] визнано наймачем двокімнатної квартири з житловою площею 31,2 кв.м. квартири [ADDRESS] , яка має сім`ю у складі 4 чоловік, за згодою членів сім`ї, замість попереднього наймача її чоловіка [PERSON] (а.с. 12). Згідно довідки Державного архіву Сумської області №Мм-з8 від 29 грудня 2021 року, в документах архівного фонду виконавчого комітету Сумської ради депутатів трудящих у протоколах засідань виконкому за 1974 рік рішення про надання квартири [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , немає. (а.с. 13). З поквартирної карточці на зазначену квартиру вбачається, що [PERSON] був зазначений, як основний наймач, та був зареєстрований в цій квартирі з 13 червня 1974 року до 29 серпня 1985 року. Разом з ним зареєстровані і проживали, його дружина, [PERSON] з 13 червня 1974 року, дочка [PERSON] з 01 березня 1988 року, онук [PERSON] з 16 серпня 2006 року, онука [PERSON] з 15 травня 2007 року, [PERSON] з 03 червня 2013 року (а.с. 14). Відповідно до копії договору про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території 01 квітня 2001 року між [PERSON] як наймачем квартири за адресою : [ADDRESS] та ТОВ «СПОЖ» в особі Ю.І. Куліш укладено договір про надання послуг з обслуговування житлового будинку (а.с. 15-16). Згідно довідок АТ «Державний ощадний банк України» від 01 грудня 2021 року за адресою: [ADDRESS] в основних списках громадян на отримання приватизаційних цінних паперів значиться, житловий чек не використаний: [PERSON] , [INFO] , довідка №116.145-33/752 (а.с.46), [PERSON] , [INFO] довідка №116.145-33/754 (а.с. 46 зворотній бік), [PERSON] , [INFO] довідка №116.145-33/753 (а.с. 47). Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 16 червня 1992 року № 2482-ХІІ приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т.ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. За ст. 5 вказаного Закону право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону. Кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз. Згідно з ч.ч.1,3,10 ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом. Таким чином, для участі в приватизації необхідно дотримання двох умов: постійне проживання у приміщенні, яке підлягає приватизації, та його особисте звернення до органів приватизації. Згідно з п.п.17, 18 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженим наказом № 396 Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року (далі Положення), громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію. Громадянином до органу приватизації подаються: оформлена заява на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі; довідка про склад сім`ї та займані приміщення; копія ордера про надання жилої площі (копія договору найму жилої площі у гуртожитку); документ, що підтверджує невикористання ним житлових чеків для приватизації державного житлового фонду; копія документа, що підтверджує право на пільгові умови приватизації; заява - згода тимчасово відсутніх членів сім`ї наймача на приватизацію квартири (будинку), жилих приміщень у гуртожитку, кімнат у комунальній квартирі. Прийняті документи реєструються органом приватизації в окремому журналі. Наведені вище норми вказують на те, що участь у приватизації житла мають право брати особи, які на законних підставах вселилися та проживають у житловому приміщенні, що підлягає приватизації. Виходячи з аналізу змісту Закону у поєднанні з нормами ст. ст. 1, 6, 9, 61 ЖК України, ст.\~29\~ЦК України місцем постійного проживання особи є жиле приміщення, в якому особа постійно проживає, має передбачені ст.\~64\~ЖК України права користування цим приміщенням і на яке за особою зберігається це право і при тимчасовій відсутності, а відтак і право на приватизацію. Відповідно до листа управління обліку, розподілу та приватизації житла Сумської міської ради від 25 листопада 2021 року № 14.01-15/1367 позивачам було відмовлено у прийнятті рішення про передачу у власність вищезазначеної квартири, оскільки в порушення пункту 18 Положення про порядок передачі, квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у власність громадян, не була надана копія ордеру на квартиру. Крім того вищевказаним листом повідомлено, що відповідно до ст. 58 Житлового Кодексу на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Як встановлено під час судового розгляду та вбачається з матеріалів справи, позивачі постійно на законних підставах проживали та зареєстровані в квартирі [ADDRESS] , а відтак набули право на отримання житла у приватну власність. Факт правомірності їх проживання у вказаній квартирі відповідачем в судовому засіданні не заперечувався. Оскільки наявність заяви громадянина, який виявив намір отримати у власність наймане ним житло, та відсутність перешкод, передбачених Законом, є необхідною та достатньою умовою для прийняття відповідним владним органом рішення про приватизацію, суд приходить до висновку про можливість визнання за позивачами права на приватизацію вказаної квартири без ордеру. Відтак позовні вимоги позивачів є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь кожного позивача понесені ними та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1211 грн. 20 коп.

Outcome: approved