Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом до [PERSON] , та свої вимоги мотивує тим, що 04 вересня 2010 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . Позивачка зазначає, що підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що у них відсутні спільні інтереси з чоловіком, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаємопорозуміння. Вони втратили почуття любові та поваги один до одного, спільне господарство не ведуть, подальше збереження шлюбу неможливе. Посилаючись на вказані обставини, позивачка просить розірвати шлюб між сторонами. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 31 грудня 2024 року відкрите провадження у вказаній справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, призначено розгляд справи на 07 березня 2025 року о 10 год. 20 хв. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 08 січня 2025 року залишено без задоволення клопотання відповідача про розгляд справи за вказаним позовом за правилами загального позовного провадження. 14 січня 2025 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що виховуючи неповнолітнього сина, сам факт розірвання шлюбу має істотне значення, бо ситуація торкнеться подальшої спільної дитини. При негативному для відповідача вирішенні справи (розірвання шлюбу) слід домовитися з позивачкою про договір, в якому передбачити умови здійснення батьком права на особисте виховання сина (реалізацію батьківських прав) та повноцінне, без перешкод спілкування з дитиною бабусі та дідуся, бо розлучення є тяжкою травмою як для батьків, так і для дитини. Вважає, що спільне життя ще можливе скласти заради єдиної дитини. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 07 березня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі для надання строку для примирення подружжя В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач заперечував проти позовних вимог. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного. Під час судового розгляду встановлено, що сторони у справі уклали шлюб 04 вересня 2010 року, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції, актовий запис №1228, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 8). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 9). Згідно вимог ст. ст. 110, 112 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя і рішення про розірвання шлюбу суд постановляє, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя чи інтересам дітей сторін. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рішення суду у справі про розірвання шлюбу повинно відповідати вимогам статті 215 ЦПК України. У ньому, зокрема, має бути зазначено дату й місце реєстрації шлюбу, час та причини фактичного його припинення, мотиви, з яких суд визнав збереження сім`ї можливим чи неможливим, обґрунтовані висновки з приводу інших заявлених вимог. У резолютивній частині рішення слід навести відомості, необхідні для реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу. На даний час шлюбні відносини між сторонами припинені і сім`я фактично розпалася. Сторони не підтримують сімейних відносин, перспективи поновлення сімейних відносин відсутні. Відповідач не визнає позовні вимоги, однак примирення між подружжям та збереження їх сім`ї позивачка вважає неможливим. Доводи відповідача щодо наявність малолітнього сина суд не приймає до уваги, оскільки вони не спростовують твердження позивачки про те, що вона втратила почуття любові та поваги до відповідача. Обставини необхідності врегулювання питання спілкування з дитиною не може бути визначальним при вирішенні спору про розірвання шлюбу, та їх вирішення можливе сторонами в окремому порядку. За таких обставин, виходячи з основоположних принципів укладення і збереження шлюбу, визначених статтею 51 Конституції України, статтею 24 СК України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, позовні вимоги підлягають задоволенню та шлюб між сторонами необхідно розірвати. Відповідно до ст. 141 ЦПК України в зв`язку із задоволенням позову необхідно стягнути з відповідачки на користь позивача судові витрати у виді судового збору у розмірі 1211 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved