Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-10 00:00:00

22 серпня 2024 року до Нетішинського міського суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Орган опіки та піклування НМР Хмельницької області, Служба у справах дітей ВК НМР Хмельницької області, - про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовної заяви позивачем [PERSON] зазначено, що: рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 08 серпня 2024 року - [PERSON] , що зареєстрована по [ADDRESS] , - позбавлена батьківських прав стосовно свого сина - [PERSON] , [INFO] , батьком дитини [PERSON] , [INFO] , - є відповідач [PERSON] , зареєстрований по [ADDRESS] , Службою у справах дітей ВК НМР Хмельницької області, на звернення позивача [PERSON] від 07 червня 2024 року, - про надання висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] стосовно свого малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , встановлено, що дитина - [PERSON] , [INFO] , яким опікується позивач [PERSON] , яка приходиться дитині рідною бабою, проживає по [ADDRESS] , відповідно до наказу служби у справах дітей ВК НМР Хмельницької області «Про постановку на облік служби у справах дітей малолітнього [PERSON] , як дитину, яка перебуває у складних життєвих обставинах» №108 від 21 грудня 2023 року - малолітнього [PERSON] поставлено на облік Служби у справах дітей, як дитину, яка перебуває в складних життєвих обставинах, відповідач [PERSON] , як батько [PERSON] , [INFO] , догляд за малолітнім сином не здійснює, вихованням, утриманням та розвитком останнього - не займається, зацікавленості до життя дитини - не проявляє, тощо, відповідно до Рішення комісії з питань захисту прав дитини від 02 липня 2024 року - відповідача [PERSON] попереджено щодо відповідальності за неналежне виконанням ним батьківських обов`язків щодо сина [PERSON] , [INFO] , з наданням терміну - в один місяць для виправлення ситуації та налагодження стосунків з дитиною, однак, ситуація, на час звернення до суду з позовом, не виправилась, оскільки, відповідач [PERSON] двічі, а саме, 03 та 04 липня 2024 року, забиравши дитину з дитячого садочка на кілька годин спілкування, в подальшому, - не з`являвся, не телефонував, тощо, в тому числі, не відповідав і на телефонні дзвінки від представників служби у справах дітей, не з`явившись на засідання комісії з питань захисту прав дитини 06 серпня 2024 року, будучи заздалегідь письмово попередженим, що є підтвердженням байдужого ставлення до свого сина - [PERSON] , [INFO] , відповідно до інформації ЗДО НМР №2 «Казка» за №204 від 14 червня 2024 року, дитину [PERSON] , [INFO] , до дитячого садочка приводять баба [PERSON] або прабаба [PERSON] , відповідно до інформації КНП НМР «Центр ПМСД» №1065 від 25 червня 2024 року відповідач [PERSON] станом здоров`я свого сина - [PERSON] , [INFO] , не цікавиться, на прийоми до лікаря-педіатра з дитиною - не з`являється, будь-якого спілкується в телефонному режимі з лікарем щодо стану здоров`я дитини - не здійснює, і вищезазначені факти, в їх сукупності, можна розцінювати, як ухилення відповідача [PERSON] від виховання свого малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , свідоме нехтування своїми батьківськими обов`язками, за наявністю реальної можливості їх виконувати, за висновком Органу опіки та піклування НМР Хмельницької області від 07 серпня 2024 року - є доцільним позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] щодо свого малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , враховуючи рекомендації комісії з питань захисту прав дитини та з метою захисту законних прав та інтересів малолітнього, що, відповідно, і слугувало підставою для звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] щодо свого малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . 27 серпня 2024 року, відповідно до Ухвали Нетішинського міського суду від 27 серпня 2024 року (а.с.27-28), позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Орган опіки та піклування НМР Хмельницької області, Служба у справах дітей ВК НМР Хмельницької області - про позбавлення батьківських прав, на підставі ст.175, ст.177 ЦПК України, - залишено без руху з наданням позивачеві строку на усунення недоліків позовної заяви. 16 вересня 2024 року у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Орган опіки та піклування НМР Хмельницької області, Служба у справах дітей ВК НМР Хмельницької області - про позбавлення батьківських прав, відповідно до Ухвали Нетішинського міського суду від 16 вересня 2024 року (а.с.37), відкрито провадження за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання. 28 лютого 2025 року у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Орган опіки та піклування НМР Хмельницької області, Служба у справах дітей ВК НМР Хмельницької області - про позбавлення батьківських прав, відповідно до Ухвали Нетішинського міського суду від 28 лютого 2025 року (а.с.58-59), підготовче провадження закрито з призначенням справи до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] , будучи своєчасно та належним чином повідомленою про час та місце проведення судового розгляду справи, в судове засідання - не з`явилась, надавши до суду відповідну заяву (вх. №1243/25 від 10 березня 2025 року) щодо можливості проведення судового розгляду у цивільному провадженні за її відсутності, підтримавши позовні вимоги в повному обсязі та наполягаючи на задоволенні останніх. Відповідач [PERSON] , будучи своєчасно та належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання - не з`явився, причини неявки - суду не повідомив, відзив на позовну заяву - до суду не надав, клопотань про відкладення судового засідання з розгляду цивільного провадження - до суду не скерував. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Орган опіки та піклування НМР Хмельницької області - Карназей А.І., будучи своєчасно та належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання - не з`явилась, надавши до суду відповідну заяву (вх. №ЕП-533/25 від 11 березня 2025 року) щодо можливості проведення судового розгляду у цивільному провадженні за її відсутності, підтримавши позовні вимоги позивача [PERSON] в повному обсязі, вважаючи за необхідне, з урахуванням висновку Органу опіки та піклування НМР Хмельницької області, - задовольнити позов. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Служби у справах дітей ВК НМР Хмельницької області, - Ружицька О.В., будучи своєчасно та належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, у судове засіданні - не з`явилась, надавши до суду відповідну заяву (вх. №ЕП-533/25 від 11 березня 2025 року) щодо можливості проведення судового розгляду у цивільному провадженні за її відсутності, підтримавши позовні вимоги позивача [PERSON] в повному обсязі, вважаючи за необхідне задовольнити позов, який заявлено в інтересах дитини, та вимоги за яким обґрунтовано висновком Органу опіки та піклування НМР Хмельницької області. У відповідності до положень ст.247 ч.2 ЦПК України - фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється, оскільки, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо, відповідно до положень ЦПК України, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У судовому засіданні встановлено: відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Нетішинським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, 26 липня 2017 року (а.с.7), батьками дитини - [PERSON] , [INFO] , є: відповідач [PERSON] - батьком, [PERSON] - матір`ю, про що свідчить відповідний актовий запис №207 від 26 липня 2017 року, відповідно до висновку Органу опіки та піклування НМР за №12/22-02-03/24 від 07 серпня 2024 року «Про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо малолітньої [PERSON] , [INFO] » (а.с.8-9) - Орган опіки та піклування НМР, враховуючи рекомендації комісії з питань захисту прав дитини від 06 серпня 2024 року, з метою захисту законних прав та законних інтересів малолітнього [PERSON] , [INFO] , - вважає за доцільне позбавити батьківських прав відповідача [PERSON] щодо малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , із дослідженої інформації ЗДО НМР №2 «Казка» за №204 від 14 червня 2024 року (а.с.10) вбачається, що - дитина [PERSON] , [INFO] , дитячий садочок відвідує систематично, дитина завжди чиста, охайна, має необхідні речі: взуття, одяг, засоби особистої гігієни, тощо, дитина спокійна, відкрита у своїх почуттях, легко йде на контакт з педагогами, позитивно налаштована на перебування у дитячому закладі, у групі демонструє дружні стосунки з однолітками, дитиною опікуються бабуся [PERSON] або прабабуся [PERSON] , які приводять і забирають хлопчика із закладу, із дослідженої інформації КНП НМР «Центр ПМСД» №1065 від 25 червня 2024 року (а.с.11) вбачається, що - відповідач [PERSON] станом здоров`я свого сина - [PERSON] , [INFO] , не цікавиться, на прийоми до лікаря-педіатра з дитиною - не з`являється, будь-якого спілкується в телефонному режимі з лікарем щодо стану здоров`я дитини - не здійснює, із дослідженої інформації Служби у справах дітей ВК НМР за №14/02-03-1290/24 від 07 серпня 2024 року «Про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] » (а.с.12-13) вбачається звернення Служби у справах дітей ВК НМР до ВПД №1 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області з повідомленням про необхідність вирішення питання про притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.184 КУпАП, відповідача [PERSON] за неналежне виконання батьківських обов`язків щодо свого сина - [PERSON] , [INFO] , а також, поінформуванням Службу у справах дітей ВК НМР щодо прийнятого рішення за скерованим повідомленням, зі змісту попередження Служби у справах дітей ВК НМР за №10/02-05-1097/24 від 05 липня 2024 року (а.с.14) вбачається, що 02 липня 2024 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини під час розгляду питання про виконання батьківських обов`язків з боку відповідача [PERSON] щодо малолітнього [PERSON] , [INFO] , ухвалено рішення - попередити відповідача [PERSON] щодо відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків стосовно дитини, з наданням рекомендацій - належним чином виконувати батьківські обов`язки щодо свого малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , займатися вихованням дитини, цікавитися навчанням, утримувати фінансово та створити належні умови для розвитку сина, дбати про здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток дитини, тощо, зі змісту дослідженого листа Служби у справах дітей ВК НМР за №10/02-03-1247/24 від 25 липня 2024 року (а.с.15) вбачається запрошення відповідача [PERSON] на засідання комісії з питань захисту прав дитини - 06 серпня 2024 року з розгляду питання про надання висновку Органу опіки та піклування НМР щодо позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав стосовно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , із досліджених акту обстеження умов проживання від 01 липня 2024 року та інформації Відділу адміністративних послуг ВК НМР за №647/ЕП від 26 серпня 2024 року (а.с.16,25) вбачається проведення комісійного обстеження умов проживання дитини - [PERSON] , [INFO] , за місцем проживання та реєстрації батька хлопчика (відповідача [PERSON] ), по [ADDRESS] , на підставі розгляду питання щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо свого малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , під час якого встановлено наявну потребу в дооблаштуванні місць для сну і розвитку дитини, із дослідженого акту обстеження умов проживання від 24 червня 2024 року (а.с.17) вбачається проведення комісійного обстеження умов проживання дитини - [PERSON] , [INFO] , за місцем реєстрації та фактичного проживання дитини - [PERSON] , [INFO] , по [ADDRESS] , під час якого встановлено наявність належних умов для виховання та розвитку дитини, а саме: окреме місце для сну, куточок для розвитку та відпочинку, наявність іграшок, сезонного одягу та взуття, тощо, із дослідженої інформації про проведену бесіду з позивачем [PERSON] від 29 липня 2024 року (а.с.18) вбачається, що відповідач [PERSON] двічі (після засідання комісії з захисту прав дитини 02 липня 2024 року), а саме, 03 та 04 липня 2024 року забирав дитину - [PERSON] , [INFO] , з дитячого садочка на кілька годин спілкування, в подальшому, станом на 29 липня 2024 року, до дитини - не з`являвся, не телефонував, життям сина - не цікавився, фінансово - не підтримував, будь-якої іншої допомоги - не надавав, тощо, відповідно до Рішення Нетішинського міського суду від 08 серпня 2024 року (а.с.19-20) - [PERSON] позбавлена батьківських прав стосовно малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , відповідно до Рішення Нетішинського міського суду від 20 листопада 2018 року (а.с.35-36) - з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , стягнуто аліменти на утримання дитини: [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень, щомісячно, починаючи з 17 вересня 2018 року, та до досягнення дитиною повноліття, зі змісту постанови про відкриття виконавчого провадження від 10 жовтня 2023 року (а.с.34) вбачається, що Нетішинським ВДВС у Шепетівському районі Хмельницької області ЦМУ МЮ (місто Київ), на підставі заяви про примусове виконання, відкрито виконавче провадження - ВП [NUMBER] від 10 жовтня 2023 року з примусового виконання виконавчого листа, виданого Нетішинським міським судом 06 лютого 2019 року, за яким - з [PERSON] , на користь [PERSON] , стягнуто аліменти на утримання дитини: [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень, щомісячно, починаючи з 17 вересня 2018 року, та до досягнення дитиною повноліття. Так, суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси - у спосіб, визначений законом, дотримуючись завдань та основних засад цивільного судочинства, якими є - справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, і судовий захист - є однією з гарантій забезпечення прав і свобод учасників судового процесу. Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ст.4 ЦПК України), що, окрім того, закріплено у ст.16 ЦК України, за приписами якої - кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Тож, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваними судом у передбачених ЦПК України випадках, і учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору - на власний розсуд (ст.13 ЦПК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, при цьому, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України, при цьому, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, і доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст.ст. 12, 81 ЦПК України). Разом з тим, згідно з положеннями ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання, і обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Водночас, суд вирішуючи справи, застосовує при розгляді проваджень - Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року і Протоколи до останньої, згоду на обов`язковість яких надано ВР України, а також, практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ (ст.10 ч.4 ЦПК України), оскільки, згідно із ст.9 Конституції України, - Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція), підлягає застосуванню в Україні, як частина національного законодавства, що повністю узгоджується з приписами ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» №3477-IV від 23 лютого 2006 року, за якими - суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Крім того, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в Постановах ВС (ст.263 ч.4 ЦПК України). Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності, розумності, відповідно до моральних засад суспільства (ст.7 СК України), при цьому, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, і сім`я - є первинним та основним осередком суспільства, яка створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також, на інших підставах, не заборонених законом, і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства, дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає (ст.3 СК України). Сімейний кодекс України регулює сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, усиновлювачами та усиновленими, між матір`ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання, кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист (ст.2, ст.7 СК України). Якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані СК України, вони регулюються відповідними нормами ЦК України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин (ст.8 СК України). У відповідності до положень ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» - сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього, кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків, предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Так, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток (ст.150 СК України). Виховання в сім`ї - є першоосновою розвитку особистості дитини, при цьому, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці, і саме батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків, відповідно до закону (ст.12 Закону України «Про охорону дитинства»). Водночас, право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом (ст.152 ч.1 СК України). Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ст.155 СК України). Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку (ст.8 ч.1 Закону України «Про охорону дитинства»). Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року та іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана ВР України, і регулювання сімейних відносин - має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини (ст.7 СК України). В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини (ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року). Крім того, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають, відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини, і таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини (ст.9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року). Відповідно до положень ст.8 Конвенції - кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції, органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Тож, у відповідності до діючого законодавства - дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини, і найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (ст.18, ст.27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року). Відповідно до ст.164 ч.1 СК України - мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування, 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти, 3) жорстоко поводяться з дитиною, 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами, 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва, 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Таким чином, підстави позбавлення батьківських прав - передбачені ст.164 ч.1 СК України, якою визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона/він, в тому числі, - ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, що дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування останніми своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце у випадку, коли батьки - не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти, тощо, - що має бути встановлено визначенням ставлення батьків до дітей, при цьому, зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати - як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками, - про що наголошено у Постанові Пленуму ВС України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30 березня 2007 року, та що знайшло своє відображення у правовій позиції ВС (Постанова ВС від 29 вересня 2021 року (справа №459/3411/18). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону не можливо, і лише при наявності вини у діях батьків (Постанова ВС від 12 вересня 2019 року (справа №638/6919/16-ц). При цьому, позбавлення батьківських прав - є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька/матері, так і для дитини (ст.166 СК України). І, позбавлення батьківських прав (тобто, прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, тощо), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, - є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, який повинен застосовуватись у випадках свідомого та умисного ухилення від виконання останніх та має ґрунтуватися на оцінці особистості особи відповідача, його поведінки, тощо, а також, з врахуванням того, що такий захід буде застосований в інтересах дітей. Так, і, аналіз вищенаведених норм права дає підстави для висновку, що під час розгляду проваджень про позбавлення батьківських прав, права батьків щодо дитини - є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім - права батьків. Тож, встановивши, що дитина - малолітній [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку у Службі у справах дітей ВК НМР, як дитина, яка опинилась у складних життєвих обставинах, у зв`язку з ухиленням від виконання батьківських обов`язків матері - [PERSON] , яка позбавлена батьківських прав стосовно останнього, при цьому, відповідач [PERSON] , який є батьком дитини, дійсно, самоусунувся від виконання батьківських обов`язків щодо свого сина - малолітнього [PERSON] , [INFO] , маючи можливість реалізовувати свої батьківські права та виконувати свої обов`язки стосовно дитини, а саме, не бере участі у вихованні, не цікавиться життям хлопчика, внутрішнім світом дитини, не підтримує фінансово, не надає будь-якої іншої допомоги, не виявляє бажання встановити будь-які контакт і спілкування з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення та забезпечення фізичного, духовного та морального розвитку, харчування, медичного догляду, лікування, доступу до культурних та інших духовних цінностей, не створює умов для отримання та не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, що свідчить про свідоме нехтування відповідачем [PERSON] своїми батьківськими обов`язками та вказує на винну поведінку останнього, - суд, враховуючи інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, вважає позовні вимоги позивача - [PERSON] до відповідача [PERSON] - про позбавлення батьківських прав, - обґрунтованими, вмотивованими та переконливими. Таким чином, суд, дослідивши надані в судове засідання матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, і, відповідно, оцінивши надані докази, які мають значення для правильного вирішення справи, і на які кожна сторона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, з точки зору їх належності, допустимості та достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні всіх обставин справи, базуючись на засадах верховенства права, і, відповідно, ухвалюючи судове рішення, яке повинно бути законним та обґрунтованим, з урахуванням інформації Органу опіки та піклування НМР щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] , приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] до [PERSON] - про позбавлення батьківських прав, - підлягає задоволенню, оскільки, у судовому засіданні встановлено, що - відповідач [PERSON] , маючи можливість виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку природних здібностей, поважати гідність, готувати дитину до самостійного життя та праці, - умисно та свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, - що, на думку суду, беззаперечно свідчить про наявність правових підстав та є достатнім для позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] , [INFO] , відносно своєї малолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] , та що, на переконання суду, буде відповідати вимогам закону, так як не суперечить правам та свободам інших осіб, і, перш за все, не порушує інтереси малолітньої дитини, яка має право на забезпечення такого захисту і піклування, які необхідні для її благополуччя, а також, на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Водночас, незважаючи на приписи ст.166 СК України, що визначає правові наслідки позбавлення батьківських прав, за якими - особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини (ст.166 ч.2 СК України), і, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав, суд, одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину, і, у разі, якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду (ст.166 ч.3 СК України), - суд, беручи до уваги позицію учасників справи, зокрема, сторони позивача, а також, з урахуванням вимог діючого цивільного процесуального законодавства, дотримуючись основних засад цивільного судочинства, а саме, змагальності сторін (ст.12 ЦПК України) та диспозитивності цивільного провадження (ст.13 ЦПК України), відповідно до положень якого - учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, і суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог, і учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст.13 ЦПК України), - вважає за необхідне питання про стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на дитину - сина [PERSON] , [INFO] , - залишити без розгляду, оскільки, позивач [PERSON] у наданій до суду позовній заяві визначила не актуальним та не доцільним вирішення питання про стягнення аліментів на дитину - [PERSON] , [INFO] , з відповідача [PERSON] , при цьому, не відмовляючись отримувати аліменти від останнього в подальшому, і означене, на переконання суду, не порушує права та інтереси малолітнього, так як не позбавляє зацікавлену особу - законного представника дитини, відповідно до подальшого влаштування [PERSON] , [INFO] , права звернутися до суду з відповідним позовом у порядку цивільного судочинства. Крім того, під час розгляду цивільного провадження за позовом [PERSON] до [PERSON] - про позбавлення батьківських прав, - встановлено, що за рішенням Нетішинського міського суду від 20 листопада 2018 року, за виконавчим листом на підставі якого відкрито ВП [NUMBER] від 10 жовтня 2023 року, - з відповідача [PERSON] , [INFO] , стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , щомісячно, починаючи з 17 вересня 2018 року, та до досягнення дитиною повноліття, і відсутність залучення [PERSON] , на користь якої з відповідача [PERSON] вже стягнуто аліменти на утримання дитини ( [PERSON] , [INFO] ), у даному цивільному провадженні у відповідному процесуальному статусі, - унеможливлює розгляд зазначеного питання в межах розгляду даної справи, що було роз`яснено учасникам судового процесу, на виконання вимог ст.12 ч.5 п.3), п.4) ЦПК України, за змістом яких - суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: … п.3) роз`яснює, у випадку необхідності, учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій, п.4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених ЦПК України, - під час залишення позову [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, без руху, відповідно до Ухвали Нетішинського міського суду від 27 серпня 2024 року. До того ж, Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються, і, хоча ст.6 п.1 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення, і питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2010 року у справі «SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE», №4909/04, §58, рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі «RuizTorija v. Spain», №303-А, §29). Також, суд, ухвалюючи судове рішення щодо позбавлення батьківських прав, вважає необхідним зазначити, що позбавлення батьківських прав - не тягне за собою невідворотних наслідків, оскільки, не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дитиною і побачення з нею, а також, права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, про що наголошено у правовій позиції ВС (Постанова ВС від 29 вересня 2021 року (справа №459/3411/18). Крім того, суд вважає за необхідне, ухвалюючи остаточне рішення за справою, вирішити питання про розподіл судових витрат між сторонами, з урахуванням діючого ЦПК України, та - задоволенням позовних вимог, беручи до уваги положення ст.ст.133, 141-142 ЦПК України, відповідно до яких - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ст.133 ч.1 ЦПК України), при цьому, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, водночас, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача (ст.141 ч.1, ст.141 ч.2 ЦПК України), - стягнувши судовий збір, що становить 1211 гривень 20 копійок, сплачений позивачем - [PERSON] , згідно квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки №4 від 22 серпня 2024 року (а.с.1), при зверненні до суду з позовом, з відповідача - [PERSON] , на користь позивача - [PERSON] . На підставі викладеного, враховуючи положення ст.ст. 150, 152, 164-166 СК України, ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ст.3, ст.18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року,

Outcome: approved