Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] та просить встановити батьківство відповідача відносно її неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , посилаючись на факт народження дитини від відповідача, зникнення безвісти останнього у зв`язку з виконанням службового обов`язку та необхідність отримання відповідних грошових виплат як сину особи-військовослужбовця. В обґрунтування вимог позивачем зазначено, що вона має сина [PERSON] , [INFO] , відомості про батька дитини були записані з її слів в порядку статті 135 СК України, однак батьком дитини є відповідач [PERSON] . Так, вона проживала разом з ним однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 2006 року по 2016 рік, від спільного проживання у них народився син [PERSON] , надалі сімейні відносини між ними не склалися. Однак відповідач визнавав дитину як свого сина: спілкувався з ним, допомагав матеріально, приймав участь у вихованні, батько та син спільно проводили дозвілля, займалися спортом. З початком війни відповідача було призвано до ЗСУ, за час військової служби він регулярно перераховував грошові кошти на банківську картку [PERSON] . Крім того, перебуваючи у відпустці, відповідач 13 травня 2024 року склав заповіт на імя [PERSON] , за яким заповідав все майно дитині. Тому з метою спадкування майна відповідача за нульовою ставкою ПДФО, отримання грошових виплат як сину військовослужбовця, що зник безвісти та користування іншими правами, що виникають з родинних відносин, просить вимоги задовольнити. Ухвалою суду\~від 06\~листопада 2024\~року прийнято\~до розгляду\~позовну заяву\~та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 09 грудня 2024 року залучено до участі як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] . Ухвалою суду\~від 15\~січня 2025\~року закрито\~підготовче провадження\~у справі,\~призначено справу\~до судового\~розгляду по\~суті,\~встановлено загальний\~порядок з`ясування\~обставин,\~на які\~сторони посилаються\~як на\~підставу своїх\~вимог і\~заперечень,\~та загальний\~порядок дослідження\~доказів,\~якими вони\~обґрунтовуються. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник адвокат Умріхін О.В. на вимогах наполягали з підстав, викладених у тексті позовної заяви. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, відзиву на позов не надав. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні вважав, що позов підлягає задоволенню. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, письмових пояснень не надала. Представник третьої особи Покровського відділу ДРАЦСу у судове засідання не з`явився, звернувся до суду із письмовими поясненнями, відповідно до яких Покровський відділ не заперечує проти задоволення позовної заяви в частині визнання батьківства тільки у разі доведеності позову належними та допустимим доказами, зокрема висновком судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи. Зазначено, що державна реєстрація [PERSON] [INFO] здійснена позивачкою із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини 1 статті 135 СК України, із заявою про визнання свого батьківства щодо [PERSON] відповідач [PERSON] до органів державної реєстрації актів цивільного стану станом на теперішній час не звертався. З огляду на всі ці обставини, Покровський відділ вважає вимоги позивачки про визнання батьківства в судовому порядку правомірними за наявності першочергового доказу судово-генетичної експертизи, без проведення якої неможливо встановити факт походження дитини від відповідача. При цьому не виключено проведення такої експертизи на рівні «бабуся-онуки» з матір`ю відповідача або ж чоловічої лінії спорідненості. При цьому представник третьої особи заперечує проти виключення з актового запису про народження відомостей про батька, оскільки вказана вимога стосується того випадку, коли в актовому записі про народження дитини записано конкретну особу, однак в даному випадку відомості записані за вказівкою матері, тобто батьком дитини не записано конкретну особу, а тому вимога про виключення відомостей про батька дитини є зайвою. Прохальну частині позову викладено неповно: відсутні відомості щодо зміни прізвища дитини на прізвище батька у зв`язку і визнанням батьківства або ж воно підлягає залишенню без змін, не зазначено про зміну по батькові дитини, тощо. Тому просить урахувати надані пояснення, відмовити в частині вимог про виключення з актового запису про народження відомості про батька та розгляд справи проводити за відсутності представника третьої особи. Представник третьої особи Міністерства оборони України у судове засідання не з`явився, звернувся до суду з письмовими поясненнями на позов, відповідно до яких з посиланням на Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 на постанову Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час воєнного стану» від 28.02.2022, виплата одноразової грошової допомоги передбачена у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, проте [PERSON] не загинув, а зник безвісти. Передумовою звернення до суду із заявою про встановлення батьківства, згідно статті 130 СК України, є смерть того, батьківство кого встановлюється або оголошення його померлим. [PERSON] 25.05.2024 зник безвісти за особливих обставин та не має статусу померлої/загиблої особи. Крім того, заінтересованою особою у цій справі є військова частина, в якій проходить військову службу [PERSON] (нараховує та виплачує грошове забезпечення військовослужбовцю) та інші члени сім`ї [PERSON] (за наявності) мати, батько, тощо, які мають право на зазначені виплати, про яких заявник не зазначає. Зазначено про обов`язковість висновку судової молекулярно-генетичної (судово-біологічної, судово-генетичної) експертизи, яка має важливе значення в процесі дослідження факту батьківства. Просить врахувати надані пояснення при ухваленні судового рішення та розгляд справи провести за відсутності представника. Допитана як свідок [PERSON] суду пояснила, що з відповідачем вони знайомі з 2006 року і почали проживати разом, від сумісного проживання у них народився син [PERSON] . Вона записала дитину на себе, оскільки [PERSON] не був впевнений, що син від нього і він не давав своєї згоди. Однак у [PERSON] разом з [PERSON] були відносини, як батька та сина, відповідач утримував дитину, склав заповіт на нього. Допитаний як свідок [PERSON] суду пояснив, що відповідача [PERSON] пам`ятає з 2-3 років, відповідач проживав з ним та з матір`ю [PERSON] до 2016 року по [ADDRESS] , де вони проживали разом з матір`ю відповідача [PERSON] . З відповідачем у них були відносини як з батьком та сином, у 2017 році вони разом з [PERSON] їздили на відпочинок до моря, [PERSON] склав на нього заповіт та перераховував на його банківський рахунок кошти на утримання. Допитана як свідок [PERSON] суду пояснила, що вона знайома з позивачкою та відповідачем десь з 2008-2009 років, коли переїхала на [ADDRESS] , вони сусіди по сходовому майданчику. Зазначила, що [PERSON] відносився до [PERSON] як батько до сина. Вислухавши учасників процесу, свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Згідно зі статтею 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, відповідно до частини першої статті 122 СК України, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Визнання батьківства за рішенням суду передбачено статтею 128 СК України. За відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Як установлено судом та підтверджується письмовими доказами, [PERSON] є рідною матір`ю [PERSON] , [INFO] , відомості про батька дитини записані на підставі частини 1 статті 135 СК України, що підтверджується витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження (а.с. 18). Верховний Суд зауважує, що при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, спір про визнання батьківства за рішенням суду, розглядається як засіб захисту прав дитини, тобто міра, спрямована на відновлення, визнання порушених або оспорених прав дитини. Визначення батьківства дитини є підставою виникнення батьківських обов`язків, зокрема обов`язку з утримання дитини. У статті 125 СК України передбачено, що, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати і батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. У частині першій статті 126 СК України передбачено, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки чи чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Відповідно до рішення ЕСПЧ від 07 грудня 2006 року у справі "Хант проти України" між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. У рішенні Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) на підставі його практики вказав, що в подібних справах має враховуватися справедливий баланс між відповідними конкуруючими інтересами. Усі рішення щодо найкращих інтересів дитини повинні мати надзвичайне значення (§ 23 рішення). ЄСПЛ звернув увагу, що стосовно спорів про батьківство, ініційованих ймовірними біологічними батьками, незважаючи на надану національним органам влади свободу розсуду в цій сфері, біологічний батько не повинен повністю виключатись з життя своєї дитини, якщо тільки цього не вимагають відповідні причини щодо захисту найкращих інтересів дитини (рішення від 22 березня 2012 року у справі «Каутзор проти Німеччини» ("Kautzor v. Germany"), та від 22 березня 2012 року у справі «Аренс проти Німеччини» ("Ahrens v. Germany")). Найкращі інтереси дитини можуть, залежно від їх характеру та серйозності, перевищувати інтереси батьків. Верховний Суд звертає увагу, що передумовою звернення до суду в таких справах є наявність кровного споріднення між особою, яка вважає себе батьком, і дитиною. У постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 591/6441/14-ц (провадження № 61-6030св18), на яку є посилання у касаційній скарзі [PERSON] , зазначено, що «СК України не визначає будь-яких особливостей предмету доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: dismissed