Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-10 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом в обгрунтування вимог якого зазначила, що їй і відповідачці на праві приватної спільної часткової власності належить житловий будинок [ADDRESS] в розмірі ідеальних часток 1/5 і 4/5 часток кожного із співвласників. Також, позивачка зазначила, що вказаний житловий будинок розташований на земельній ділянці площею 0,0703 гектари, кадастровий номер 3210700000:10:039:0027 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що не приватизована та перебуває у їх користуванні. Позивачка вказує, що з часом між сторонами склався фактичний порядок володіння й користування вказаним нерухомим майном відповідно до якого реальні частки співвласників є відмінними та відрізняються від визначених документально правовстановлюючими документами. Посилаючись на відповідні положення цивільного законодавства щодо права власності та, вказуючи на порушення іншою співвласницею її прав щодо володіння і користування спільним майном, позивачка просить припинити право спільної часткової власності на вказане нерухоме майно, виділити їй у натурі її частину вказаного житлового будинку, виділити відповідачці в натурі іншу частину вказаного житлового будинку яким вона користується, визнати за кожною із них відповідну частку права власності та встановити конкретний порядок користування земельною ділянкою на якій розташовано спірний житловий будинок (т.с. 1 а.с. 142 149, т.с. 2 а.с. 116 119). Представником відповідачки надано відзив на позов у якому остання не визнала позовні вимоги та просила відмовити у їх задоволенні, посилаючись на те, що запропонований позивачкою поділ є несправедливим, та вказала на інші варіанти поділу спільного майна із встановленням відповідного порядку користування земельною ділянкою (т.с. 1, а.с. 202 205). Позивач і його представник в судовому засіданні підтримали вимоги позову та просили їх задовольнити з викладених у ньому підстав. Представник відповідачки в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що запропоновані позивачем способи поділу не відповідають інтересам відповідачки. Вислухавши вступне слово учасників процесу та дослідивши письмові докази по справі в повному обсязі, суд приходить до наступних висновків. Сторонам на праві приватної спільної часткової власності належить житловий будинок [ADDRESS] в розмірі ідеальних часток 1/5 частина відповідачці та 4/5 частина позивачці, що підтверджується відповідними правовстановлюючими документами наявними в матеріалах справи (т.с. 1, а.с. 11, 12, 18, 19, 77 78, 175 176, 211 214). Вказаний житловий будинок розташований на земельній ділянці площею 0,0703 гектари, кадастровий номер 3210700000:10:039:0027 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що не приватизована та перебуває у спільному користуванні сторін (т.с. 1, а.с. 20, 21, 29, 30,31, 32). Оскільки представники сторін не заперечили вказаних обставин, за приписами частини першої статті 82 ЦК України, такі обставини не підлягають доказуванню оскільки їх визнано учасниками справи. При цьому, суд не має обґрунтованого сумніву щодо добровільності визнання цих обставин. Вирішуючи справу по суті спору, суд керується наступними нормами законодавства. Частина перша статті 356 ЦК України передбачає, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності (частина перша статті 364 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. Норми статті 367 ЦК України визначають, що майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними; у разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Насамперед,\~за клопотанням\~представника позивачки\~судом було призначено і проведено у даній справі судову будівельно- й земельно- технічні експертизу, за результатами якої суду надано висновок № 3483 від 28.06.2024 року, яким визначено можливі варіанти поділу житлового будинку [ADDRESS] та встановлення відповідного порядку користування земельною ділянкою на якій розташовано спірний житловий будинок (т.с. 2, а.с. 59 95). При вирішенні справи по суті, суд враховує правовий висновок який викладено у постанові Верховного Суду України від 03 квітня 2013 року в справі № 6-12цс13 за змістом якого, «у разі виділу співвласник отримує свою частку у майні\~в натурі і вибуває зі складу учасників спільної власності. За всіма іншими співвласниками спільна власність при виділі частки зберігається. На відміну від виділу, за якого право власності припиняється лише для того співвласника, частка якого виділяється зі спільної власності,\~у разі поділу спільна часткова власність припиняється для всіх її учасників (стаття 367 ЦК України). Виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності,\~є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку зі самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин, поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Відтак визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників». Також, суд враховує правові висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі\~№ 6-1443цс16 про те, що «виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але\~з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Отже, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яка відповідає розміру\~й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна. Якщо в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина нерухомого майна, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на це майно». Як наслідок, суд приходить до послідовного і логічного висновку про те, що у зв`язку із можливістю виділення часток (реального поділу) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності сторін з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням встановлених експертизою обставин фактичного володіння і користування спірним домоволодінням, такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток співвласників та присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Отже, враховуючи технічну можливість виділу частки та поділу спірного майна відповідно до визначених експертом фактичних часток співвласників та рівність права учасників спільної часткової власності щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд вважає за необхідне передати позивачці як співвласнику 4/5 частину нерухомого майна, яка відповідає розміру\~вартості її реальної частки, оскільки це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна. При цьому, оскільки в результаті такого поділу (виділу) позивачці як співвласнику передається частина нерухомого майна, яка перевищує визначену правовстановлюючими документами її 4/5 частку, суд стягує з позивачки на користь відповідачки як іншого співвласника житлового будинку відповідну грошову компенсацію в розмірі 785 гривень 00 копійок яку визначено експертом та зазначає в цьому рішенні про зміну часток у праві власності на спірне майно. Одночасно, враховуючи технічну можливість виділу частки та поділу спірного майна відповідно до визначених експертом фактичних часток співвласників та рівність права учасників спільної часткової власності щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд вважає за необхідне передати відповідачці як співвласнику 1/5 частину нерухомого майна, яка відповідає розміру\~вартості її реальної частки, оскільки це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна. Частина третя статті 364 ЦК України передбачає, що у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється; така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Отже, на підставі наведеної норми цивільного закону, суд припиняє право спільної часткової власності сторін на зазначений житловий будинок. При цьому, суд не вбачає правових підстав для визнання за сторонами права власності на вказані конкретні приміщення жтлового будинку які йм виділено в натурі, оскільки відповідно до частини третьої статті 364 ЦК Уркаїни яка передбачає, що співвласник якому виділено у натурі частку із спільного майна набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Тобто, позивачка і відповідачка в силу закону набуають право власності на вказані конкретні приміщення житлового будинку які йм виділено в натурі, а тому відсутня необхідність для повторно (додаткового) визнання за ними права власності на вказані приміщення житлового будинку. Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність захисту майнових прав позивачки шляхом припинення права спільної часткової власності сторін на вказаний житловий будинок, виділення позивачці як співвласнику 4/5 частини та відповідачці 1/5 частини житлового будинку, стягнення з позивачки на користь відповідачки як іншого співвласника житлового будинку відповідної грошової компенсації розмір якої визначено експертом. Одночасно, суд вважає за необхідне здійснити поділ спірного житлового будинку саме за варіантом № 1 запропонованим у висновку експерта, оскільки вказаний варіант є найбільш оптимальним за конфігурацією та максимально відповідає часткам співвласників. Вирішуючи позовні вимоги в частині встановлення порядку користування земельною ділянкою на якій розташовано спірний житловий будинок, суд вважає за необхідне встановити порядок користування за варіантом № 1 (додаток № 3 до висновку) запропонованим у висновку експерта до поділу спірного житлового будинку за варіантом № 1, оскільки вказаний варіант є найбільш оптимальним за конфігурацією та відповідає часткам співвласників. Воднораз, встановлюючи саме такий порядок користування земельною ділянкою, буде враховано і дотримано розмір часток сторін у житловому будинку, а тому, суд не приймає до уваги заперечення сторони відповідача стосовно облаштування санітарних приміщень, оскільки за вказаного варіанту поділу відповідачці можливо облаштувати туалет не її частці земельної ділянки, про що було додатково зазначено експертом в судовому засіданні. За таких обставин, позовні вимоги є обґрунтованими частково та підлягають частковому задоволенню в обсязі встановленому судом. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 133 ЦПК України). За подачу даного позову до суду позивачем сплачено: - судовий збір за подачу позову в загальній сумі 16\~356 гривень 60 копійок, що підтверджується відповідними платіжними документами (т.с. 1, а.с. 8, 131, 150); - витрати на оплату експертного дослідження за ухвалою суду в сумі 45 000 гривень 00 копійок, що підтверджується відповідним платіжним документом (т.с. 2, а.с. 146, 147). Тобто, на підставі статей 133, 141 ЦПК України, у зв`язку із частковим задоволенням позову, з відповідача на користь позивача слід присудити понесені останнім і документально підтверджені судові витрати на загальну суму 61\~356 гривень 60 копійок. На підставі викладеного та

Outcome: partial