Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-04 00:00:00

[PERSON] (далі - Позивачка) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі - Відповідачка) про стягнення аліментів, у якому просить суд стягнути з Відповідачки на користь Позивачки аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідно віку до досягнення [PERSON] повноліття - до [INFO] , а починаючи з 20.06.2026, стягувати аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця і до досягнення нею повноліття. В якості правових підстав позову посилається на норми статтей 180, 181, 182, 191 Сімейного кодексу України. Ухвалою від 20.01.2025 відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням Сторін. У судове засідання Позивачка не з`явилася, надала клопотання про розгляд справи без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачка у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомила, заяву про розгляд справи за його відсутності та відзив на позовну заяву суду не надала. 05.03.2025 суд ухвалив провести заочний розгляд справи. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд не здійснював. Розглянувши матеріали справи, суд встановив. Копіями свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 17.04.2013 та серії [NUMBER] від 04.06.2008 встановлюється, що Відповідачка є матір`ю [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , відповідно. Згідно з копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 03.02.2022 батько [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] помер [INFO] . З копій рішень від 23.10.2024 №130 виконавчого комітету Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради встановлюється, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , надано статус дитини позбавленої батьківського піклування. 14.11.2024 рішенням №536 виконавчого комітету Харківської міської ради [PERSON] , [INFO] , призначено піклувальником неповнолітньої [PERSON] та опікуном малолітньої [PERSON] . З листопада 2024 року діти проживають разом з Позивачкою і Відповідачка не виконує обов`язків з виховання та утримання дітей, що не спростовано останньою. Частинами першою та третьою статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно зі статтею 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно зі статтею 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до пункту 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Частиною другою статті 247 СК України встановлення опіки та піклування не припиняє права дитини на отримання пенсії, аліментів, відшкодування шкоди у зв`язку з втратою годувальника та інших соціальних виплат, призначених дитині відповідно до законів України, а також права власності дитини на ці виплати. Відповідно до положень статті 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Статтею 182 СК України встановлено, що суд при визначенні розміру аліментів враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та /або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно зі статтею 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Встановлені судом обставини підтверджують невиконання Відповідачкою обов`язків з утримання дітей внаслідок чого суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог, як таких, що підлягають задоволенню. Відповідно до статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України, рішення суду в межах суми платежу за один місяць допускається до негайного виконання. Згідно зі статтею 141 ЦПК України, з Відповідача стягується на користь держави судовий збір.

Outcome: approved