Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-04 00:00:00

ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДІНЕРО» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить: 1) стягнути з відповідача на користь ТОВ «ФК «ДІНЕРО» суму загальної заборгованості у розмірі 23 386,72 грн., а саме: заборгованості за Договором кредитної лінії № AG2465391 (номер у системі L1049403) від 30.12.2020 р. станом на 15.09.2023 р. у розмірі 9 963,86 грн., що складається із: заборгованості за тілом кредиту - 5 900,00 грн.; заборгованості за нарахованими штрафами/пеня - 1966,64 грн; заборгованості за комісією за підготовку та направлення документів/повідомлень у зв`язку із простроченою заборгованістю - 2 950,00 грн.; заборгованості за Договором кредитної лінії № AG 4402883 (номер у системі L9127336) від 30.12.2020 р. станом на 15.09.2023 р. у розмірі 13 422,86 грн., що складається із: заборгованості за тілом кредиту - 7 256,22 грн.; заборгованості за нарахованими штрафами/пеня 2 466,64 грн.; заборгованості за комісією за підготовку та направлення документів/повідомлень у зв`язку з простроченою заборгованістю 3700,00 грн. 2) стягнути з відповідача на користь ТОВ «ФК «ДІНЕРО» суму сплаченого судового збору в розмірі 2 684,00 грн. Позовні вимоги представник позивача мотивує тим, що 26.08.2019 року між ТОВ «ФК «ДІНЕРО» та [PERSON] було укладено договір кредитної лінії № AG2465391 (номер у системі L1049403) в Інформаційно-комунікаційній системі позивача в електронній формі за допомогою дистанційних засобів (надалі - Договір №1). Договір укладений між сторонами складається із спеціальних умов для короткострокового кредиту та загальних умов договору кредитної лінії, а також паспорту споживчого кредиту, які є невід`ємною частиною договору кредитної лінії. Відповідно до умов паспорту споживчого кредиту, клієнт перед укладенням договору отримав інформацію, яка надається до укладення договору ознайомився і погодився зі всіма умовами надання послуг «ТОВ «ФК «ДІНЕРО», які розміщені на офіційному порталі ТОВ «ФК «ДІНЕРО» https://www.dinero.ua. Відповідно до п. 2.1. розділу 2 Загальних умов Договору, встановлення договірних відносин між сторонами за допомогою дистанційних засобів забезпечується таким чином: на порталі позичальник повинен заповнити заяву шляхом введення необхідної суми кредиту та строку оплати, а також надати (завантажити) інші дані та документи, що вимагаються. Також, якщо буде використовуватися електронний платіж, посилання на постачальника таких послуг повинно відкриватись у полі, в якому позичальник повинен ввести реквізити своєї платіжної картки. Після заповнення зазначеної вище заяви позичальник створює особистий кабінет на порталі, шляхом виконання вказівок, викладених на порталі. Позичальнику надається пропозиція кредитодавця спеціальних умов кредиту на основі інформації, наданої в заяві. Якщо позичальник під час обробки заяви змінив інформацію, надану в заяві, нова пропозиція буде надана на основі нововведених умов. За запитом позичальника кредитодавець повинен надати позичальнику пропозицію в паперовому вигляді чи на іншому довговічному носії. Позичальник має право проаналізувати пропозицію та порівняти її з пропозиціями конкурентів. Натискаючи кнопку «Прийняти», позичальник підтверджує надання кредитодавцю згоди на використання персональних даних позичальника для ідентифікації позичальника, для оцінки кредитоспроможності (платоспроможності) позичальника та для виконання договору відповідно до політики конфіденційності, використання порталу відповідно до умов користування порталом, встановлення договірних відносин з кредитодавцем, як передбачається договором та складення договору. Код підтвердження буде надіслано кредитодавцем на номер телефону позичальника. Шляхом введення коду підтвердження позичальник підписує та приймає пропозицію та підтверджує укладення договору на основі загальних умов кредиту згідно з нормами ЗУ «Про електронну комерцію». Враховуючи вказану вище процедуру укладення Договору № AG2465391 виконаною позичальником у повному обсязі, заявка на отримання кредиту в розмірі 5 900 грн. надійшла від [PERSON] - 26.08.2019 р. о 23:36:38 год. Акцепт оферти позичальником (підписання договору здійснено одноразовим ідентифікатором): 869437 направленого за номером телефону: [NUMBER] , що підтверджується доданою довідкою про укладення договору та витягом із Інформаційно-комунікаційної системи ТОВ. Також, умови договору (загальні та спеціальні) було направлено 26.08.2019 р. [PERSON] на електронну пошту вказану останньою в Особистому кабінеті позичальника. Відповідно до п.3.1. розділу 3 Загальних умов Договору № АG2465391, кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальнику в межах ліміту кредитної лінії, на основі заяви позичальника та за умови їх схвалення, і позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю суму наданого кредиту та сплатити всі відповідні договірні компенсації до останнього дня строку оплати. Спеціальними умовами Договору № АG246539 визначено умови надання кредитної лінії. Зокрема, ліміт кредитної лінії встановлено - 10 600,00 грн., сума кредиту - 5 900,00 грн., потенційний ліміт кредитної лінії - 20 000,00 грн., загальна вартість кредиту 8 299,00 грн., процентна ставка в день для початково зазначеної тривалості кредиту 1,36 % день, комісія за підготовку та направлення документів/повідомлень у зв?язку з простроченою заборгованістю, в день: 85.50 грн., реальна процентна ставка 487.92 %, штраф - 50 %. Відповідно до Спеціальних умов Договору № AG2465391 дата повернення грошових коштів по кредитному ліміту встановлено до 25.09.2019 р., тобто кошти надаються на 30 днів з можливістю продовження (відтермінування) дати повернення коштів. За продовження дати повернення кредиту, встановлюється процентна ставка за кожний період, за умови якщо така сума сплачується до обробки запиту на продовження, а саме: 7 днів - 673,00 грн.; 14 днів - 1 180,00 грн.; - 30 днів - 2 183,00 грн. Фактом безготівкової видачі кредитних коштів [PERSON] є копія витягу із інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «ФК «ДІНЕРО» транзакція № 7534861 від 30.12.2020 р. у розмірі 5 900,00 грн. на банківську платіжну картку № [NUMBER] . 11.09.2023 р. представник ТОВ «ФК «ДІНЕРО» звернувся із запитом №3792 до АТ «ТАСКОМБАНК» з метою підтвердження переказу кредитних коштів по клієнту [PERSON] у розмірі 5 900,00 грн. за Договором кредитної лінії № AG2465391. З відповіді АТ «ТАСКОМБАНК» від 13.09.2023 р., 26.08.2019 р. вбачається, що Банком було здійснено переказ коштів від ТОВ «ФК «ДІНЕРО» до [PERSON] у розмірі 5 900,00 грн. на банківську платіжну карту № [NUMBER] . Станом на 15.09.2023 року заборгованість [PERSON] перед ТОВ «ФК «ДІНЕРО» становить 9963,86 грн., що складається з заборгованості за тілом кредиту - 5 900,00 грн.; заборгованості за нарахованими штрафами/пеня - 1966,64 грн; заборгованості за комісією за підготовку та направлення документів/повідомлень у зв`язку з простроченою заборгованістю - 2 950,00 грн. Крім того, 27.08.2019 року між ТОВ «ФК «ДІНЕРО» та [PERSON] було укладено договір кредитної лінії № AG4402883 (номер у системі L9127336) в Інформаціно-комунікаційній системі позивача в електронній формі за допомогою дистанційних засобів (надалі - Договір №2). Договір укладений між сторонами складається із спеціальних умов використання кредиту та загальних умов договору кредитної лінії, а також паспорту споживчого кредиту, які є невід`ємною частиною договору кредитної лінії. Відповідно до умов паспорту споживчого кредиту, клієнт перед укладенням договору отримав інформацію, яка надається до укладення договору ознайомився і погодився зі всіма умовами надання послуг «ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДІНЕРО», які розміщені на офіційному порталі АG2465391 https://www.dinero.ua. Відповідно до п. 2.1. розділу 2 Загальних умов Договору, встановлення договірних відносин між сторонами за допомогою дистанційних засобів забезпечується таким чином: на порталі позичальник повинен заповнити заяву шляхом введення необхідної суми кредиту та строку оплати, а також надати (завантажити) інші дані та документи, що вимагаються. Також, якщо буде використовуватися електронний платіж, посилання на постачальника таких послуг повинно відкриватись у полі в якому позичальник повинен ввести реквізити своєї платіжної картки. Після заповнення зазначеної вище заяви позичальник створює особистий кабінет на порталі, шляхом виконання вказівок, викладених на порталі. Позичальнику надається пропозиція кредитодавця спеціальних умов кредиту на основі інформації, наданої в заяві. Якщо позичальник під час обробки заяви змінив інформацію, надану в заяві, нова пропозиція буде надана на основі нововведених умов. За запитом позичальника кредитодавець повинен надати позичальнику пропозицію в паперовому вигляді чи на іншому довговічному носії. Позичальник має право проаналізувати пропозицію та порівняти її з пропозиціями конкурентів. Натискаючи кнопку «Прийняти», позичальник підтверджує надання кредитодавцю згоди на використання персональних даних позичальника для ідентифікації позичальника, для оцінки кредитоспроможності (платоспроможності) позичальника та для виконання договору відповідно до політики конфіденційності, використання порталу відповідно до умов користування порталом, встановлення договірних відносин з кредитодавцем, як передбачається договором та складення договору. Код підтвердження буде надіслано кредитодавцем на номер телефону позичальника. Шляхом введення коду підтвердження позичальник підписує та приймає пропозицію та підтверджує укладення договору на основі загальних умов кредиту згідно з нормами ЗУ «Про електронну комерцію». Враховуючи вказану вище процедуру укладення Договору № AG4402883 виконаною позичальником у повному обсязі, заявка на отримання кредиту в розмірі 7 400 грн. надійшла від [PERSON] - 27.08.2019 р. о 10:11:48 год. Акцепт оферти позичальником (підписання договору здійснено одноразовим ідентифікатором): 438983 направленого за номером телефону: [NUMBER] , що підтверджується доданою довідкою про укладення договору та витягом із Інформаційно-комунікаційної системи ТОВ. Також, умови договору (загальні та спеціальні) було направлено 27.08.2019 р. [PERSON] на електронну пошту вказану останньою в Особистому кабінеті позичальника. Відповідно до п.3.1. розділу 3 Загальних умов Договору № АG4402883, кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальнику в межах ліміту кредитної лінії, на основі заяви позичальника та за умови їх схвалення, і позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю суму наданого кредиту та сплатити всі відповідні договірні компенсації до останнього дня строку оплати. Спеціальними умовами Договору № АG4402883 визначено умови надання кредитної лінії. Зокрема, ліміт кредитної лінії встановлено - 8 900,00 грн., сума кредиту - 7 400,00 грн., потенційний ліміт кредитної лінії - 20 000,00 грн., загальна вартість кредиту 10 508,00 грн., процентна ставка в день для початково зазначеної тривалості кредиту 1,40 % день, комісія за підготовку та направлення документів/повідомлень у зв?язку з простроченою заборгованістю, в день: 111 грн., реальна процентна ставка 504 %, штраф - 50 %. Відповідно до Спеціальних умов Договору № AG4402883, дата повернення грошових коштів по кредитному ліміту встановлено до 26.09.2019 р., тобто кошти надаються на 30 днів з можливістю продовження (відтермінування) дати повернення коштів. За продовження дати повернення кредиту встановлюється процентна ставка за кожний період, за умови якщо така сума сплачується до обробки запиту на продовження, а саме: 7 днів - 699,00 грн.; 14 днів - 1 347,00 грн.; - 30 днів - 2775,00 грн. Фактом безготівкової видачі кредитних коштів [PERSON] є копія витягу із інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «ФК «ДІНЕРО» транзакція № 7540060 від 27.08.2019 р. у розмірі 7 400,00 грн. на банківську платіжну картку № [NUMBER] . 11.09.2023 р. представник ТОВ «ФК «ДІНЕРО» звернувся із запитом №3793 до АТ «ТАСКОМБАНК» з метою підтвердження переказу кредитних коштів по клієнту [PERSON] у розмірі 7 400,00 грн. за Договором кредитної лінії № AG4402883. З відповіді АТ «ТАСКОМБАНК» від 13.09.2023 р., 27.08.2021 р. вбачається, що Банком було здійснено переказ коштів від ТОВ «ФК «ДІНЕРО» до [PERSON] у розмірі 7 400,00 грн. на банківську платіжну карту № [NUMBER] . Станом на 15.09.2023 року заборгованість [PERSON] перед ТОВ «ФК «ДІНЕРО» становить 13422,86 грн., що складається з заборгованості за тілом кредиту - 7256,22 грн.; заборгованості 2466,64 грн; заборгованості за комісією за підготовку та направлення документів/повідомлень у зв?язку з простроченою заборгованістю - 3700,00 грн. 22.03.2024 на адресу суду від представника відповідача [PERSON] - [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, у якому останній просить відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ "ФК "Дінеро" до [PERSON] про стягнення заборгованості, та стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати у повному обсязі. Так, сторона відповідача вважає, що позовна заява не аргументована належними та допустимими доказами. Так, якщо Кредитні договори № AG2465391 від 26.08.2019 року та № AG4402883 від 27.08.2019 укладені відповідно до Закону України "Про електронну комерцію", то позивачу слід було надати до суду електронні докази, які підтверджують факт підписання Кредитного договору та доказів дотримання послідовності при укладенні Кредитного договору, яка передбачена Законом України "Про електронну комерцію". В матеріалах справи відсутня виписка за банківським рахунком, яка б належним чином підтверджувала наявність заборгованості. Крім того, комісія за підготовку документів/повідомлень у зв`язку з простроченою заборгованістю є нікчемною умовою договору та не може стягуватися з споживача. Представник відповідача зазначає, що з наданих позивачем Кредитних договорів та як зазначає сам Позивач, вбачається, що такі укладені в електронній формі згідно з положеннями ЗУ "Про електронну комерцію". При цьому, до суду не надано належного оригіналу Кредитного договору для можливості перевірити дійсність укладення та не надано витяг з інформаційної телекомунікаційної системи щодо порядку підписання кредитного договору саме відповідачем. За відсутності оригіналів Кредитних договорів - відсутні підстави вважати, що саме дані договори уклала відповідачка. Сторона відповідача зауважує, що надані до суду довідки про укладення договорів виготовляються самостійно, без використання Інформаційно-телекомунікаційної системи. Відповідно, зазначення в таких довідках відомостей не свідчить про дотримання порядку обміну зі споживачем електронними повідомленнями та що перед укладенням договорів позичальнику були направлені для ознайомлення примірники договорів. Відсутні докази які б підтверджували електронне листування між сторонами, обмін інформацією, наявність анкети та інше, що підтверджує дійсність укладення кредитного договору в порядку визначеному ЗУ «Про електронну комерцію» Звертають увагу, що в укладенні електронних правочинів важливим також є і порядок підписання такого. Так, порушення порядку укладення електронного правочину тягне за собою недійсність такого електронного правочину, оскільки не дотримано вимог законодавства. Вважають, що позивач не надав до суду жодного доказу щодо дійсності укладення Договору, відповідно до чинного законодавства, Закону України "Про електронну комерцію". Виготовлені самостійно позивачем довідки про укладення кредитних договорів не можуть бути належними доказами дотримання Закону України "Про електронну комерцію" при укладенні Кредитних договорів. Крім того, у відзиві зазначено, що позивачем на підтвердження наявності заборгованостей - надано розрахунки заборгованостей. При цьому, до суду не надано виписку (рух коштів) по рахунку, яка б і свідчила про незмінний розмір заборгованості. Банківська виписка має статус первинного документа, що підтверджено Переліком типових документів, затвердженого наказом Мінюсту від 12.04.2012 № 578/5, відповідно до якого до первинних документів, які фіксують факт виконання господарських операції та служать підставою для записів у регістрах бухобліку і в податкових документах, віднесені: касові, банківські документи; повідомлення банків; виписки банків; корінці квитанцій і касових чекових книжок. Отже, розрахунок заборгованості, відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» є похідним від первинної бухгалтерської документації та містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Щодо наданого позивачем розрахунку заборгованості, то такий не здійснений в належний спосіб, оскільки відсутні відомості про здійснені транзакції, нарахування, списання. Позивачем взято за основу суму боргу без надання відомостей про внесення коштів на погашення такої заборгованості. Для належного розгляду справи, позивачу слід подати до суду виписку з банківського рахунку. Так, отримавши відповідний документ, сторона відповідача надасть до суду свої контррозрахунки. За інших обставин подати контррозрахунок не вбачається за можливе. Наданий розрахунок суми заборгованості є односторонніми арифметичними розрахунком стягуваних сум, які відповідно повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (в даному випадку фінансова установа) і не можуть свідчити про факт передачі грошей. Крім того, зауважують, що у провадженні приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Попляка В.В. (якого в подальшому заміщував приватний виконавець Пашков Ю.Д.) перебували виконавчі провадження № 66933759, № 66933808, які були відкриті на підставі виконавчих написів нотаріусів. 16.07.2021 Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. вчинив виконавчий напис № 18338 про звернення стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ДІНЕРО" заборгованості за Кредитним договором в розмірі 8 949, 00 грн. 23.09.2021 року на підставі виконавчого напису, приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Попляк В.В. відкрив виконавче провадження № 66933759. 16.07.2021 року Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. вчинив виконавчий напис № 18339 про звернення стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ДІНЕРО" заборгованості за Кредитним договором в розмірі 11158, 00 грн. Так, з виконавчих написів нотаріуса вбачається відмінний розмір заборгованості, ніж визначений в даній справі. Отже, існують обґрунтовані підстави вважати, що наданий розрахунок заборгованості здійснений помилково та не може бути доказом у даній справі. Таким чином, надана копія розрахунку суми заборгованості не є первинним документом і не може слугувати доказом отримання чи користування кредитом. Представник відповідача зазначає, що включення до договору споживчого кредиту умови, якою встановлено плату за надання інформації, що за законом повинна надаватися безоплатно, має застосовуватися той нормативно-правовий акт, який набув чинності на момент виникнення спірних правовідносин та в цій частині відміняє дію попереднього нормативно-правового акта, тобто застосуванню підлягає Закон України "Про споживче кредитування". Фактично на вимогу споживача не частіше одного разу на місяць послуги з надання інформації по рахункам позичальника з використанням телефонних каналів зв`язку, а саме зі стаціонарних телефонів по Україні, в контакт-центрі, шляхом направлення CMC-повідомлень щодо суми платежу за цим договором, щодо зарахування платежу в погашення заборгованості за кредитом тощо; надання інформації по рахунку позичальника із використанням засобів електронного зв`язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти позичальника; опрацювання запитів позичальника, що направлені банку позичальником із використанням різних каналів зв`язку тощо, мають оплатний характер, що суперечить вимогам частин першої та другої статті 11 Закону України "Про споживче кредитування". Зауважують, що документи/повідомлення у зв`язку із простроченою заборгованістю по своїй суті є інформацією щодо розміру заборгованості. Позивачем до матеріалів справи не надано доказів, що вказане інформування здійснювалося більш ніж передбачено законодавством для безкоштовного надання послуг. Так, позивачем фактично заявлено до стягнення з відповідача незаконно визначену комісію в загальному розмірі - 6 650, 00 грн. Відтак, визначена в позовній заяві заборгованість за комісією не підлягає задоволенню та стягненню з відповідача. Таким чином, умови Кредитних договорів про можливість позивача нараховувати комісію за послуги, які по суті надаються безкоштовно є нікчемною, а тому стягнення коштів за такою комісією є незаконною, а вже отримана Банком комісія підлягає зарахуванню в погашення тіла кредиту. Крім того, у відзиві також зазначено, що відповідачем понесені витрати по справі у суді першої інстанції у розмірі витрат на професійну правничу допомогу, розмір якої загалом становить 10 000, 00 грн. Докази понесення витрат на професійну правничу допомогу будуть надані до суду до ухвалення рішення суду або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. 12.04.2024 до суду надійшли пояснення представника позивача - Павленка С.В., у яки хостанній нагадує, що 26.08.2019 між ТОВ «ФК «ДІНЕРО» та [PERSON] було укладено Договір кредитної лінії № AG2465391 (номер у системі L1049403) та 27.08.2019 між ТОВ «ФК «ДІНЕРО» та [PERSON] було укладено Договір кредитної лінії № AG4402883 (номер у системі L9127336). Договори кредитної лінії були укладені в Інформаційно-комунікаційній системі позивача в електронній формі за допомогою дистанційних засобів. Додатково, на підтвердження підписання відповідачем кредитних договорів, є доведений позивачем факт отримання відповідачем грошових коштів та відсутність обґрунтованих заперечень відповідача щодо отриманих коштів. На думку представника позивача, не заслуговує на увагу твердження відповідача про те, що позивачем до суду не надано жодного витягу з інформаційно-комунікаційної системи позивача щодо підтвердження укладання договорів, оскільки до позовної заяви позивачем було додано витяги із інформаційно-телекомунікаційної системи: - щодо Доказу відправки договорів (загальних і спеціальних умов), паспорта кредиту на пошту Позичальника; - щодо Доказу відправлення боржнику/ введення боржником одноразових ідентифікаторів (отп паролей) за відповідним Договором кредитної лінії; - щодо Факту підтвердження переказу коштів Позичальнику за обома Договорами кредитної лінії. Саме даними доказами підтверджується укладання договорів кредитної лінії. Таким чином позивачем надані докази того, що відповідачем були акцептовані всі договори та додаткові угоди, які надані позивачем до суду. Сторона позивача, вважає за необхідне, звернути увагу на те, що в якості доказу укладання відповідачем договорів та відповідної самостійної реєстрації відповідача в системі позивача, слугує фото відповідача з паспортом, яке зроблено ним самим під час укладання договорів. Виходячи з цього, відповідач був повністю ознайомлений з правилами, умовами та процедурою укладення кредитного договору. Отже, представник позивача вважає, що твердження відповідача про те, що позивачем не надано жодного доказу, щодо дійсності укладання договору, не відповідає дійсності. Зауважує, що відповідачем не заперечується укладання кредитних договорів та отримання останнім грошових коштів на виконання вказаних кредитних договорів. У поясненнях зазначено, що доказами того, що позивачем було надано (видано, перераховано) кредитні кошти відповідачу, на його картковий рахунок, свідчать наступні документи, які містяться в матеріалах справи, а саме: - витяги з інформаційно-телекомунікаційної системи позивача про факт підтвердження переказу коштів в інформаційно-телекомунікаційній системі позивача, з яких вбачається що 26.08.2019 на кредитну картку відповідача [NUMBER] було зараховано кошти в розмірі 5 900 грн, та що 27.08.2019 на кредитну картку відповідача [NUMBER] було зараховано кошти в розмірі 7 400 грн; - запит позивача до АТ «Таскомбанк» № 3792 від 11.09.2023 про надання інформації щодо успішності переказу коштів клієнту згідно з договором інтернет-еквайрингу стосовно платежу де отримувачем є [PERSON] на суму 5 900 грн, та запит позивача до АТ «Таскомбанк» № 3793 від 11.09.2023 про надання інформації щодо успішності переказу коштів клієнту згідно з договором інтернет-еквайрингу стосовно платежу де отримувачем є [PERSON] на суму 7 400 грн; - відповідь АТ «Таскомбанк» № 22633/47.1. від 13.09.2023 якою банк підтверджує переказ грошових коштів на рахунки одержувача, а саме: 26.08.2019 о 23:37:00 від ТОВ «ФК «Дінеро» було перераховано на картку отримувача [NUMBER] суму в розмірі 5 900 грн та відповідь АТ «Таскомбанк» № 22632/47.1. від 13.09.2023 якою банк підтверджує переказ грошових коштів на рахунки одержувача, а саме: 27.08.2019 о 10:13:00 від ТОВ «ФК «Дінеро» було перераховано на картку отримувача [NUMBER] суму в розмірі 7 400 грн. Враховуючи те, що вся взаємодія позивача та відповідача проводиться через дистанційні засоби в інформаційно-телекомунікаційній системі позивача, то до позовної заяви було додано докази, які підтверджують факт переказу коштів в інформаційно-телекомунікаційній системі позивача та докази того, що від позивача кошти були перераховані на рахунок відповідача. Отже, позивачем були надані до суду належні та допустимі докази виконання своїх зобов`язань по кредитним договорам та останнім були видані (перераховані) відповідачу грошові кошти в розмірі 5 900 грн та 7 400 грн. У свою чергу відповідач жодним чином не заперечує отримання від позивача грошових коштів в розмірі 5 900 грн та 7 400 грн. Стосовно посилання відповідача на судову практику щодо обов`язковості надання до суду виписок з банківського рахунку клієнта для підтвердження видачі грошових коштів представник позивача зазначає наступне. Висновки, які зроблені у постановах Верховного суду, та на які посилається представник відповідача є нерелевантними, оскільки, в усіх зазначених відповідачем постановах, судом досліджувалися правовідносини, які виникли між фізичною особою та банківською установою, а оскільки ТОВ «ФК «Дінеро» не є банківською установою, то і висновки, які зроблені Верховним судом не можуть бути застосовані в рамках розгляду даної справи. Щодо тверджень відповідача про те, що нібито позивач просить стягнути грошові кошти за послуги які повинні надаватися безкоштовно, представник позивача зазначає наступне. Так, відповідач зазначає, що позивач не конкретизує що це за таку комісію, в загальному розмірі 6 650 грн, позивач просить стягнути з відповідача. Як вже зазначено у позовній заяві сторони відповідно до Спеціальних умов Договору № AG2465391, визначили умови надання Кредитної лінії. Зокрема, ліміт кредитної лінії встановлено - 10 600,00 грн., сума кредиту - 5 900,00 грн., потенційний ліміт кредитної лінії - 20 000,00 грн., загальна вартість кредиту 8 299,00 грн., процентна ставка в день для початково зазначеної тривалості кредиту 1,36 % день, комісія за підготовку та направлення документів/повідомлень у зв`язку з простроченою заборгованістю, в день: 85.50 грн., реальна процентна ставка 487.92 %, штраф - 50 %. Також відповідно до Спеціальних умов Договору № AG4402883, визначено умови надання Кредитної лінії. Зокрема, ліміт кредитної лінії встановлено - 8 900,00 грн., сума кредиту - 7 400,00 грн., потенційний ліміт кредитної лінії - 20 000,00 грн., загальна вартість кредиту 10 508,00 грн., процентна ставка в день для початково зазначеної тривалості кредиту 1.40 % день, комісія за підготовку та направлення документів/повідомлень у зв`язку з простроченою заборгованістю, в день 111 грн., реальна процентна ставка 504.00 %, штраф - 50 %. Отже, оскільки відповідач вчасно не повернув грошові кошти, які були ним отримані в кредит, позивач, користуючись своїм правом, та в рамках укладеного між сторонами правочину, проводив роботу щодо повідомлення відповідача про заборгованість, яка виникла та про необхідність повернення грошових коштів, але відповідач не реагував на жодні направлені повідомлення у тому числі на повідомлення, які були направлені в рамках досудового врегулювання. Таким чином, комісію нараховано позивач правомірно. Щодо заявлених вимог відповідача про стягнення з позивача витрат на правничу допомогу в розмірі 10 000 грн., представник позивача зазначає наступне. Вартість послуг заявлених відповідачем у даній справі є суттєво завищеною, необґрунтовано високою, не відповідає ні ринковим цінам за аналогічні послуги, ні критерію розумності та співмірності зі складністю і тривалістю справи, а також жодним чином не підтверджена належними та допустимими доказами. Отже, з огляду на необґрунтованість обсягу робіт і часу, витраченого адвокатом на виконання дій, пов`язаних із розглядом справи та неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу зі складністю виконаної роботи, непропорційність розміру витрат до предмета спору, вважає, що заявлені відповідачем витрати на професійну правничу допомогу вартістю 10 000 грн не підлягають задоволенню та мають бути зменшені до 0 грн 00 коп., а позовні вимоги просить суд задовольнити в повному обсязі. Крім того, 05.03.2025 до суду надійшло клопотання представника позивача, у якому він просить у тексті позовної заяви та її прохальній частині вважати правильним по Договору кредитної лінії AG2465391 (номер у системі L1049403) від 26.08.2019 р., число складової частини заборгованості за тілом кредиту 5 047,22 грн, замість помилково зазначеного числа 5 900 грн. Представник позивача, будучи присутнім у судовому засіданні в режимі відеоконференції, позовні вимоги та позицію викладену у письмових поясненнях повністю підтримав та прохав суд задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач у відкрите судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася судом належним чином, причини неявки суду не повідомила. Представник відповідача, будучи присутнім у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції, позовні вимоги не визнав, позицію викладену у відзиві на позовну заяву підтримав. Прохав у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також їх достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи зі свого внутрішнього переконання, дійшов наступного висновку. Статтею четвертою ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з принципом диспозитивності, встановлених ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. За приписами ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Пунктом п`ятим ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути примусове виконання обов`язку в натурі. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом статей 626, 628 ЦК України підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно зі статтею 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник укладеного в електронному вигляді договору про споживчий кредит та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця. Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Відповідно до пункту 5 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію, електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з пункту 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до ч.1 ст. 10 Закону України «Про електронну комерцію» електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Згідно статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір, крім визначених ЦК України істотних умов для відповідного виду договору, може містити інформацію про: технологію (порядок) укладення договору; порядок створення та накладання електронних підписів сторонами договору; можливість та порядок внесення змін до умов договору; спосіб та порядок прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту); порядок обміну електронними повідомленнями та інформацією між сторонами під час виконання ними своїх зобов`язань; технічні засоби ідентифікації сторони; порядок внесення змін до помилково відправленого прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту); посилання на умови, що включаються до договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до іншого електронного документа і порядок доступу до такого документа; спосіб зберігання та пред`явлення електронних документів, повідомлень, іншої інформації в електронній формі та умови доступу до них; умови виготовлення та отримання паперових копій електронних документів; можливість вибору мови, що використовується під час укладення та виконання договору; інші відомості. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Згідно зі статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Судом встановлено, що 26.08.2019 між [PERSON] та ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» було укладено Договір кредитної лінії №AG2465391, в інформаційно-телекомунікаційній системі компанії за №L1049403. Договір підписано відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора 869437, направленого ТОВ «ФК «Дінеро» на номер телефону відповідачки ( [NUMBER] ), який останньою був успішно введений, про що свідчать довідка про укладення договору складеної Товариством 19.09.2023 року за вих.№3796 та витяг з інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «ФК «Дінеро», щодо доказів направлення боржнику/введення боржником одноразового ідентифікатора / т.1, а.с.32,37, 37 зворот/. Укладений між сторонами Договір складається із загальних умов договору кредитної лінії, спеціальних умов для короткострокового кредиту Договору кредитної лінії №AG2465391, та паспорту споживчого кредиту, які є невід`ємною частиною договору кредитної лінії / т.1, а.с.33-36/, та копії яких було направлено ТОВ «ФК «Дінеро» на електронну пошту [PERSON] , про що свідчить наявний в матеріалах справи витяг з інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «ФК «Дінеро» / т.1, а.с.32,37/. Процедуру укладення договору кредитної лінії передбачено п. 2.1 розділу 2 загальних умов договору кредитної лінії. Так, Позичальник створює Особистий кабінет на Порталі, шляхом виконання вказівок, викладених на Порталі. Позичальнику надається пропозиція Кредитодавця Спеціальних умов Кредиту на основі інформації, наданої в Заяві (надалі іменується як «Пропозиція»). Якщо Позичальник під час обробки заяви змінив інформацію, надану в Заяві (наприклад, запитувану суму), нова Пропозиція буде надана на основі нововведених умов. За запитом Позичальника Кредитодавець повинен надати Позичальнику Пропозицію в паперовому вигляді чи на іншому довговічному носії. Позичальник має право проаналізувати Пропозицію та порівняти її з пропозиціями конкурентів. Натискаючи кнопку «Прийняти», Позичальник підтверджує надання Кредитодавцю згоди на (і) використання персональних даних Позичальника для ідентифікації Позичальника, для оцінки кредитоспроможності (платоспроможності) Позичальника та для виконання Договору відповідно до Політики конфіденційності; (ії) використання Порталу відповідно до Умов користування Порталом; (ііі) встановлення договірних відносин з Кредитодавцем, як передбачається Договором, та (iv) складення Договору. Код підтвердження (надалі іменується як «Код підтвердження») буде надіслано Кредитодавцем на Номер телефону Позичальника. Шляхом введення Коду підтвердження Позичальник підписує та приймає Пропозицію та підтверджує укладення Договору на основі Загальних умов Кредиту. За змістом п.2.3. та 2.4. Договору Одержання Позичальником Суми Кредиту, зазначеної в Спеціальних умовах Кредиту або Додатковій угоді до Спеціальних умов Кредиту, становить факт того, що Договір або Додаткову угоду до Спеціальних умов Кредиту, на підставі наступної (повторної) Заяви та / або запиту Позичальника у відповідності з Договором, між Сторонами було укладено за допомогою дистанційних засобів. Договір, включаючи його Додаткові угоди, укладений за допомогою дистанційних засобів, має таку ж силу, як і договір, підписаний у паперовому вигляді. За приписами п.3.1. Договору Кредитедавець зобов?язується надати Кредит (Кредити) Позичальнику в межах Ліміту Кредитної лінії, на основі Заяви (Заяв) Позичальника та за умови їх схвалення, і Позичальник зобов?язується повернути Кредитодавцю Суму наданого Кредиту та сплатити всі відповідні Договірні компенсації до останнього дня Строку оплати. Спеціальними умовами Договору № АG2465391 та паспортом споживчого кредиту було визначено умови надання кредитної лінії: ліміт кредитної лінії склав - 10 600,00 грн., сума кредиту - 5 900,00 грн., потенційний ліміт кредитної лінії - 20 000,00 грн., загальна вартість кредиту 8 299,00 грн., процентна ставка в день для початково зазначеної тривалості кредиту 1,36 % день, комісія за підготовку та направлення документів/повідомлень у зв`язку з простроченою заборгованістю, в день: 85,50 грн., реальна процентна ставка 487,92 %, штраф - 50 %. Мета отримання кредиту: споживчі цілі. Відповідно до Спеціальних умов Договору № AG2465391, дата повернення грошових коштів по кредитному ліміту встановлено до 25.09.2019 р., тобто кошти надаються на 30 днів з можливістю продовження (відтермінування) дати повернення коштів. За продовження дати повернення кредиту, встановлюється процентна ставка за кожний період, за умови якщо така сума сплачується до обробки запиту на продовження, а саме: 7 днів - 673,00 грн.; 14 днів - 1 180,00 грн.; - 30 днів - 2 183,00 грн. / т.1, а.с.35/. Судом встановлено, що ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДІНЕРО» шляхом безготівкового перерахування надало відповідачці [PERSON] кредитні кошти в розмірі 5900 грн на банківську платіжну картку № [NUMBER] , що підтверджується копією витягу із інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «ФК «ДІНЕРО» транзакція №7534861 від 26.08.2019, та відповіддю АТ «ТАСКОМБАНК» від 13.09.2023 /т.1, а.38,41/. Проте, всупереч вимогам п.3.1. Договору відповідач суму наданого кредиту не повернула у зв`язку з чим виникла заборгованість. Так, відповідно до наданого позивачем детального розрахунку заборгованість заборгованість [PERSON] перед ТОВ «ФК «ДІНЕРО» станом на 15.09.2023 року становить 9963,86 грн., що складається з заборгованості за тілом кредиту - 5 047,22 грн.; заборгованості за нарахованими штрафами/пеня - 1966,64 грн; заборгованості за комісією за підготовку та направлення документів/повідомлень у зв`язку з простроченою заборгованістю - 2 950,00 грн /т.1, а.с.9-31/. У порядку досудового врегулювання спору ТОВ «ФК «ДІНЕРО» звернулося з повідомленням-вимогою за адресою місця реєстрації [PERSON] з проханням сплатити заборгованість за Договором кредитної лінії №AG2465391 (в інформаційно-телекомунікаційній системі компанії за №L1049403), проте відповідачкою згадана вимога задоволена не була та заборгованість не погашена /т.1, а.с.43-48/. Крім того, судом встановлено, що 27.08.2019 між [PERSON] та ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» було укладено Договір кредитної лінії № AG4402883, в інформаційно-телекомунікаційній системі компанії за № L9127336. Договір підписано відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора 438983, направленого ТОВ «ФК «Дінеро» на номер телефону відповідачки ( [NUMBER] ), який останньою був успішно введений, про що свідчать довідка про укладення договору складеної Товариством 19.09.2023 року за вих.№3797 та витяг з інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «ФК «Дінеро», щодо доказів направлення боржнику/введення боржником одноразового ідентифікатора /т.1, а.с.72,77, 77 зворот/. Укладений між сторонами Договір складається із загальних умов договору кредитної лінії, спеціальних умов для короткострокового кредиту Договору кредитної лінії № AG4402883, та паспорту споживчого кредиту, які є невід`ємною частиною договору кредитної лінії / т.1, а.с.73-76/, та копії яких було направлено ТОВ «ФК «Дінеро» на електронну пошту [PERSON] , про що свідчить наявний в матеріалах справи витяг з інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «ФК «Дінеро» / т.1, а.с.72,77/. Процедуру укладення договору кредитної лінії передбачено п. 2.1 розділу 2 загальних умов договору кредитної лінії. Так, Позичальник створює Особистий кабінет на Порталі, шляхом виконання вказівок, викладених на Порталі. Позичальнику надається пропозиція Кредитодавця Спеціальних умов Кредиту на основі інформації, наданої в Заяві (надалі іменується як «Пропозиція»). Якщо Позичальник під час обробки заяви змінив інформацію, надану в Заяві (наприклад, запитувану суму), нова Пропозиція буде надана на основі нововведених умов. За запитом Позичальника Кредитодавець повинен надати Позичальнику Пропозицію в паперовому вигляді чи на іншому довговічному носії. Позичальник має право проаналізувати Пропозицію та порівняти її з пропозиціями конкурентів. Натискаючи кнопку «Прийняти», Позичальник підтверджує надання Кредитодавцю згоди на (і) використання персональних даних Позичальника для ідентифікації Позичальника, для оцінки кредитоспроможності (платоспроможності) Позичальника та для виконання Договору відповідно до Політики конфіденційності; (ії) використання Порталу відповідно до Умов користування Порталом; (ііі) встановлення договірних відносин з Кредитодавцем, як передбачається Договором, та (iv) складення Договору. Код підтвердження (надалі іменується як «Код підтвердження») буде надіслано Кредитодавцем на Номер телефону Позичальника. Шляхом введення Коду підтвердження Позичальник підписує та приймає Пропозицію та підтверджує укладення Договору на основі Загальних умов Кредиту. За змістом п.2.3. та 2.4. Договору Одержання Позичальником Суми Кредиту, зазначеної в Спеціальних умовах Кредиту або Додатковій угоді до Спеціальних умов Кредиту, становить факт того, що Договір або Додаткову угоду до Спеціальних умов Кредиту, на підставі наступної (повторної) Заяви та / або запиту Позичальника у відповідності з Договором, між Сторонами було укладено за допомогою дистанційних засобів. Договір, включаючи його Додаткові угоди, укладений за допомогою дистанційних засобів, має таку ж силу, як і договір, підписаний у паперовому вигляді. За приписами п.3.1. Договору Кредитедавець зобов?язується надати Кредит (Кредити) Позичальнику в межах Ліміту Кредитної лінії, на основі Заяви (Заяв) Позичальника та за умови їх схвалення, і Позичальник зобов?язується повернути Кредитодавцю Суму наданого Кредиту та сплатити всі відповідні Договірні компенсації до останнього дня Строку оплати. Спеціальними умовами Договору № АG AG4402883 та паспортом споживчого кредиту було визначено умови надання кредитної лінії: ліміт кредитної лінії склав - 8 900,00 грн., сума кредиту - 7 400,00 грн., потенційний ліміт кредитної лінії - 20 000,00 грн., загальна вартість кредиту 10 508,00 грн., процентна ставка в день для початково зазначеної тривалості кредиту 1,40 % день, комісія за підготовку та направлення документів/повідомлень у зв`язку з простроченою заборгованістю, в день: 111 грн., реальна процентна ставка 504 %, штраф - 50 %. Мета отримання кредиту: споживчі цілі. Відповідно до Спеціальних умов Договору № AG4402883, дата повернення грошових коштів по кредитному ліміту встановлено до 26.09.2019 р., тобто кошти надаються на 30 днів з можливістю продовження (відтермінування) дати повернення коштів. За продовження дати повернення кредиту, встановлюється процентна ставка за кожний період, за умови якщо така сума сплачується до обробки запиту на продовження, а саме: 7 днів - 699,00 грн.; 14 днів - 1347,00 грн.; - 30 днів - 2775,00 грн. / т.1, а.с.75/. Судом встановлено, що ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДІНЕРО» шляхом безготівкового перерахування надало відповідачці [PERSON] кредитні кошти в розмірі 7400 грн на банківську платіжну картку № [NUMBER] , що підтверджується копією витягу із інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «ФК «ДІНЕРО» транзакція №7540060 від 27.08.2019, та відповіддю АТ «ТАСКОМБАНК» від 13.09.2023 /т.1, а.с.78,81/. Проте, всупереч вимогам п.3.1. Договору відповідач суму наданого кредиту не повернула у зв`язку з чим виникла заборгованість. Так, відповідно до наданого позивачем детального розрахунку заборгованості заборгованість [PERSON] перед ТОВ «ФК «ДІНЕРО» станом на 15.09.2023 року становить 13422,86 грн., що складається з заборгованості за тілом кредиту - 7256,22 грн.; заборгованості за нарахованими штрафами/пеня 2466,64 грн; заборгованості за комісією за підготовку та направлення документів/повідомлень у зв`язку з простроченою заборгованістю - 3700,00 грн /т.1, а.с.49-71/. У порядку досудового врегулювання спору ТОВ «ФК «ДІНЕРО» звернулося з повідомленням-вимогою за адресою місця реєстрації [PERSON] з проханням сплатити заборгованість за Договором кредитної лінії № AG4402883 (в інформаційно-телекомунікаційній системі компанії за № L9127336), проте відповідачкою згадана вимога задоволена не була та заборгованість не погашена /т.1, а.с.83-88/. У судових засіданнях представник відповідача неодноразово звертав увагу на те, що спірні кредитні договори, укладені в електронній формі, відповідачем підписані не були. У спеціальних умовах обох договорів кредитної лінії зазначені реквізити сторін, а саме: позичальник - [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , номер паспорта: [NUMBER] , електронна адреса: [INFO] ; номер телефона: [NUMBER] /т.1,а.с. 35,75/. Договір кредитної лінії № AG2465391 від 26.08.2019 та Договір кредитної лінії № AG4402883 від 27.08.2019 були підписані з використанням електронного підпису одноразовими ідентифікаторами: 869437 та 438983 відповідно. На підтвердження позовних вимог позивачем також надано копії довідок ТОВ «ФК «ДІНЕРО» від 19.09.2023 за вих.№ 3796 та від 19.09.2023 за вих.№ 3797, з яких вбачається, що останнім було проведено ідентифікацію позичальника [PERSON] за допомогою одноразового ідентифікатора, відправленого на номер телефону останньої /т.1,а.с. 32,72/. У постанові Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року по справі №127/33824/19 зроблено правовий висновок, що без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт Товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений; сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, а кредитні кошти не були б перераховані відповідачу. Таким чином спростовується довід сторони відповідача щодо не підписання спірних кредитних договорів, оскільки без здійснення входу на сайт Товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитні договори між позивачем та відповідачем не були би укладені. Саме лише посилання на не підписання відповідачкою кредитних договорів без надання безсумнівних належних доказів суд не бере до уваги. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі № 2-1383/2010, провадження № 14-308цс18 зазначено про те, що "ст. 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню". З чого слідує, що не спростування Відповідачем презумпції правомірності Кредитних договорів - всі права, набуті сторонами правочину за цими договорами, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення кредитних договорів, підлягають виконанню. Відповідно до умов кожного з кредитних договорів, їх підписання здійснювалось електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який було надісланий на номер мобільного телефону, вказаний Позичальником при укладанні Кредитних договорів. Крім того, на підтвердження укладання договорів кредитної лінії стороною позивача було надано витяги із інформаційно-телекомунікаційної системи, якими підтверджується: відправка позивачем на пошту відповідача [PERSON] договорів (загальних і спеціальних умов), паспорта кредиту; відправлення боржнику/ введення боржником одноразових ідентифікаторів (отп паролей) за відповідними договорами кредитної лінії; та переказу коштів [PERSON] за обома договорами кредитної лінії. Також, в матеріалах справи міститься фото з зображенням відповідачки, яка тримає паспорт на її ім`я, зроблене останньою в ході укладення спірних договорів. З урахуванням зазначеного, суд вважає, що відповідач була повністю ознайомлена з інформацію, яка надається до укладення договорів, ознайомилася та погодилася із всіма умовами надання послуг ТОВ «ФК «ДІНЕРО», які розміщені на офіційному порталі ТОВ «ФК «ДІНЕРО» https://www.dinero.ua, та які нею були вподальшому акцептовані. Також, суд враховує й висновки Верховного Суду викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), де зазначено, що не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами (п. 76). Також в Постанові Верховного Суду від 23.12.2020 року по справі № 127/23910/14-ц зазначено, що: часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та або суми санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу. У цій справі безсумнівно встановлено, як те, що відповідач отримала кредитні кошти від ТОВ «ФК «ДІНЕРО», що в судовому засіданні не заперечувалося і стороною відповідача, так і те, що відповідач розпорядилася наданими кредитними коштами. Суд оцінивши в сукупності надані позивачем докази, щодо укладення Договору кредитної лінії №№ AG2465391 та Договору кредитної лінії №№ AG4402883, та докази отримання коштів відповідачем, дійшов висновку, що вказані обставини підтверджені належними та достатніми доказами, а доказів протилежного матеріали справи не містять, як не містять вони і рішення суду яким би спірні договори були визнані недійсними тощо. Таким чином, суд виснує про те, що відповідачем було укладено кредитні договори в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», відтак, з огляду на зазначене судом вище, твердження представника відповідача про те, що спірні кредитні договори є неукладеними, не заслуговують на увагу. У відзиві на позовну заяву представник відповідача зауважує, що у провадженні приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Попляка В.В. перебували виконавчі провадження № 66933759, № 66933808, які були ним відкриті 23.09.2021 року на підставі виконавчих написів нотаріусів. Так, 16.07.2021 Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. вчинено виконавчі написи № 18338 та № 18339 про звернення стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "ФК "ДІНЕРО" заборгованості за спірними кредитними договорами в розмірі 8 949, 00 грн., та 11158, 00 грн. відповідно. Представник відповідача звертає увагу, що сума заборгованості за спірними кредитами зазначена у виконавчих написах нотаріуса є відмінною від розміру заборгованості, яку просить стягнути позивач по даній справі. Так, у виконавчих написах позивач заявляв до стягнення заборгованість, яка складається лише з суми кредиту та суми прострочених відсотків, проте як в позові крім згаданих складових заборгованості мова йде ще і про стягнення з відповідачки комісії .Вважає, що наданий розрахунок заборгованості здійснено позивачем помилково та не може бути доказом у даній справі. Надана ж позивачем копія розрахунку суми заборгованості не є первинним документом і не може слугувати доказом отримання чи користування кредитом. На доданок представником відповідача долучено копії згаданих вище виконавчих написів, зареєстрованих в реєстрі за №№ 18339 та 18338, при цьому копії постанов про відкриття на підставі виконавчих написів нотаріусів виконавчих проваджень в матеріалах справи відсутні /т.1, а.с.145,146/. У судовому засіданні представник відповідача - адвокат Гаращак В.В. зазначив, що згадані виконавчі написи рішенням суду наразі скасовані, проте документальних доказів чому останній суду також не надав. Отже, доказів стягнення заявлених позивачем сум на підставі згаданих виконавчих листів матеріали справи не містять, більш того виконавчі написи не є предметом спору в розглядуваній справі, відтак, незгода представника відповідача з мотивів зазначених вище в цій частині не заслуговують на увагу. Крім того, у відзиві зазначено, що позивачем на підтвердження наявності заборгованостей надано детальні розрахунки заборгованостей по кредитним договорам. При цьому, до суду виписку (рух коштів) по рахунку, яка б і свідчила про незмінний розмір заборгованості, позивачем не надано, в той час як банківська виписка має статус первинного документа, що підтверджено Переліком типових документів, затвердженого наказом Мінюсту від 12.04.2012 за № 578/5. Отже, розрахунок заборгованості, відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» є похідним від первинної бухгалтерської документації. Надані детальні розрахунки заборгованості є односторонніми арифметичними розрахунками стягуваних сум, які відповідно повністю залежать від волевиявлення позивача і не можуть свідчити про факт передачі грошей. Відсутність виписки з банківського рахунку позбавляє відповідача можливості здійснити свій контррозрахунок заборгованості по спірним договорам. Обґрунтовуючи зазначене вище, представник відповідача у своїх судженнях посилався на практику Верховного Суду. Проте суд вважає такі доводи хибними, оскільки ТОВ «ФК «Дінеро» не є банківською установою, не відкриває позичальникам банківські рахунки та не випускає на ім`я позичальників банківські картки, тому і не наділено правом видачі виписок з банківського рахунку, висновки Верховного Суду, на які посилається сторона відповідача, не є релевантними, оскільки в них мали місце правові відносини саме з банківською установою, в той час як позивач в розглядуваній справі є установою фінансовою. Щодо нарахування та стягнення з відповідачки на користь позивача комісії за підготовку та направлення документів/повідомлень у зв`язку з простроченою заборгованістю суд доходить наступного висновку. Так, у п.4.3.2. загальних умов договору кредитної лінії передбачено, що комісії за підготовку та направлення документів/повідомлень оплачується позичальником кредитодавця за надання останнім додаткових послуг, а саме: за щоденну підготовку та направлення документів/повідомлень стосовно простроченої суми договірних платежів. Комісія за підготовку та направлення документів/повідомлень сплачується щоденно в гривнях в сумах, як визначено у спеціальних умовах кредиту, починаючи з другого дня після закінчення терміну оплати та закінчуючи днем, коли всі прострочені суми договірних платежів було сплачено кредитодавцю. Відповідно до частини 2 статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). Визнання судом нікчемного правочину недійсним за вимогою сторони не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, оскільки нікчемний правочин є недійсним в силу закону з моменту його укладення. За приписами частин 1-2, 5, 8 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача. Згідно з частиною 2 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, вказаним законом безпосередньо передбачено право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію пов`язану з наданням кредиту. Водночас, наявність такої комісії вимагає зазначення в кредитному договорі переліку додаткових та супутніх фінансових послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням/поверненням кредиту, що надаються позичальнику, адже, само по собі надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України є обов`язком банку/фінансової установи, й виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 09 грудня 2019 року в справі № 524/5152/15 (провадження № 61-8862сво18) зазначив, що надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється при виконанні прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику. Подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 12 квітня 2022 року в справі № 640/14229/15 (провадження № 61-16739св20), від 21 квітня 2021 року в справі № 677/1535/15 (провадження № 61-19356св19), від 15 грудня 2021 року в справі № 209/789/15 (провадження № 61-16561св20), від 21 липня 2021 року в справі № 751/4015/15 (провадження № 61-8543св20). У постанові Верховного Суду від 10 січня 2024 року у справі № 727/5461/23 (провадження № 61-17096св23) зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин 1 та 2 статті 11, частини 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Отже, умови договору про сплату комісії саме за підготовку та направлення документів/повідомлень у зв`язку з простроченою заборгованістю, тобто за дії, які позивач ТОВ «ФК «ДІНЕРО» здійснює на власну користь, є несправедливими, суперечать принципу добросовісності, та мають наслідком істотний дисбаланс договірних прав і обов`язків та погіршення становища споживача, що за своєю природою є дискримінаційними. Встановлена комісії за підготовку та направлення документів/повідомлень у зв`язку з простроченою заборгованістю є невиправданим платежем, що спрямований на незаконне заволодіння грошовими коштами фізичної особи споживача, як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, отже, така умова договору порушує публічний порядок, та є нікчемною. Таким чином, суд доходить висновку, що вимога щодо стягнення комісії з відповідачки у розмірі 2950,00 грн. за Договором кредитної лінії № AG2465391 (номер у системі L1049403) від 26.08.2019, та 3700,00 грн за Договором кредитної лінії № AG4402883 (номер у системі L9127336) від 27.08.2019 не може бути задоволена. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 82 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, та кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно до пункту 4 частини 2 статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. За змістом ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Положеннями ч. 2 ст. 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В п. 27 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Таким чином, з урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, обов`язок подавати докази покладається на сторони процесу, а суд позбавлений можливості визначати коло доказів за власною ініціативою і зобов`язаний розглядати справу виключно на підставі поданих сторонами доказів. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (Проніна проти України, №63566/00, пр.23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.). У свою чергу відповідачкою не надано суду доказів, які б підтверджували належне виконання нею зобов`язань та які б спростовували суму заборгованості перед позивачем. При цьому, суд, при розгляді вказаної справи бере до уваги, що [PERSON] уклала кредитний договір з позивачем, отримала та користувалася вказаними коштами, що стверджується матеріалами справи, тобто використовувала їх на власний розсуд, отже, суд вважає, що відповідач була обізнана, що кошти взяті в борг підлягають поверненню на умовах визначених позивачем. Враховуючи, що відповідачем не спростовано наявності боргу та не наведено власного контррозрахунку, поданий позивачем детальний розрахунок заборгованості суд вважає правильним та таким, що достовірно підтверджує наявну заборгованість відповідача перед позивачем. З огляду на викладене вище, розглядаючи спір в межах доводів позову, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме в частині стягнення з [PERSON] заборгованості за Договором кредитної лінії № AG2465391 (номер у системі L1049403) від 26.08.2019 р. у розмірі 7013,86 грн., що складається з: заборгованості за тілом кредиту - 5 047,22 грн.; заборгованості за нарахованими штрафами/пенями - 1966,64 грн; заборгованості за Договором кредитної лінії № AG 4402883 (номер у системі L9127336) від 27.08.2019 р. у розмірі 9722,86 грн., що складається з: заборгованості за тілом кредиту - 7 256,22 грн.; заборгованості за нарахованими штрафами/пенями - 2 466,64 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2684,00 грн., тому з відповідача необхідно стягнути на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у розмірі, пропорційно розміру задоволених позовних вимог (72%), а саме: 1932,48 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial