Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-05 00:00:00

17 жовтня 2024 року Управління Служби безпеки України в Миколаївській області в особі представника Олійника Я.Ю. звернулося до суду із позовною заявою до [PERSON] , третя особа - Департамент з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування службовим жилим приміщенням. Свої вимоги обґрунтовує тим, що рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 25.04.2002 № 391 двокімнатна квартира [ADDRESS] включена до складу службових, затверджено рішення адміністрації підприємств про надання службових приміщень та видано спеціальний ордер на ім`я співробітника-військовослужбовця Управління СБУ в Миколаївській області [PERSON] на склад сім`ї 2 особи : він та дружина - [PERSON] (копія ордеру на житлове приміщення від 13.05.2002 року). Після розірвання шлюбу з [PERSON] . [PERSON] залишилась проживати у вищевказаній службовій квартирі разом з донькою [PERSON] , 2004 року народження Рішенням житлово-побутової комісії Управління Служби безпеки України в Миколаївській області(протокол від 18.06.2007 № 14) медичну сестру лікувального відділення військово-медичної служби Військово-медичного управління Служби безпеки України в Управлінні Служби безпеки України в Миколаївській області Пантелєєву Л.С. взято на квартирний облік в Управлінні Служби безпекиУкраїни в Миколаївській області, але вказане рішення в порядку, установленому пунктом 21 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11 грудня 1984 року № 470, рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради не затверджувалось Згідно з наказом т.в.о. начальника Управління Служби безпеки України в Миколаївській області від 06.04.2022 № 53-ОС/дск , [PERSON] з 24 березня 2022 року призупинено військову службу за пунктом 491(самовільне залишення місця служби) Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, затвердженого Указом Президента України від 27 грудня 2007 року № 1262/2007. На теперішній час триває розслідування у кримінальному провадженні про вчинення діяння [PERSON] , передбаченого з ч. 5 ст. 407 на ч. 4 ст. 408 Кримінального кодексу України, про що останній повідомлено про підозру та оголошено у загальнодержавний розшук. За місцем проживання відповідачки її ніхто останні роки не бачив, рахується значна заборгованість по внескам за утримання будинку за [PERSON] складає 1353 грн 86 коп. Отже, [PERSON] не проживає в службовій квартирі [ADDRESS] , де вона зареєстрована, квартирою не цікавиться, покинула її добровільно. Не проживаючи за даною адресою, відповідач не сплачує комунальні платежі та в утриманні житла участі не приймає і взагалі ним не цікавиться та ні на що не претендує. Ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва від 22.10.2024 року справу прийнято до розгляду та призначене підготовче судове засідання. Ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва від 21.01.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Представник позивача [PERSON] надав до суду заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності, позов підтримує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Третя особа в судове засідання не з`явилася , про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 25.04.2002 № 391 двокімнатна квартира [ADDRESS] включена до складу службових, затверджено рішення адміністрації підприємств про надання службових приміщень та видано спеціальний ордер на ім`я співробітника-військовослужбовця Управління СБУ в Миколаївській області [PERSON] на склад сім`ї 2 особи : він та дружина - [PERSON] (копія ордеру на житлове приміщення від 13.05.2002 року). Після розірвання шлюбу з [PERSON] . [PERSON] залишилась проживати у вищевказаній службовій квартирі разом з донькою [PERSON] , 2004 року народження Рішенням житлово-побутової комісії Управління Служби безпеки України в Миколаївській області(протокол від 18.06.2007 № 14) медичну сестру лікувального відділення військово-медичної служби Військово-медичного управління Служби безпеки України в Управлінні Служби безпеки України в Миколаївській області [PERSON] взято на квартирний облік в Управлінні Служби безпекиУкраїни в Миколаївській області, але вказане рішення в порядку, установленому пунктом 21 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11 грудня 1984 року № 470, рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради не затверджувалось [PERSON] працювала у військово-медичній службі Військово-медичного управління Служби безпеки України в Управлінні Служби безпеки України в Миколаївській області в період з 1 листопада 1999 року до 1 жовтня 2020 року та проходила військову службу в Управлінні Служби безпеки України в Миколаївській області в період з 1 жовтня 2020 року до 24 березня 2022 року. Згідно з наказом т.в.о. начальника Управління Служби безпеки України в Миколаївській області від 06.04.2022 № 53-ОС/дск (для службового користування, подано окремо тільки до суду) [PERSON] з 24 березня 2022 року призупинено військову службу за пунктом 491(самовільне залишення місця служби) Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, затвердженого Указом Президента України від 27 грудня 2007 року № 1262/2007. За фактом самовільного залишення місця служби [PERSON] Четвертим слідчим відділом ТУ ДБР , розташованого у місті Хмельницькому, розпочате кримінальне провадження № 62022150010000084 від 24.03.2022 за ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України. 14.06.2023 органом досудового розслідування діяння [PERSON] перекваліфіковане з ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України на ч. 4 ст. 408 Кримінального кодексу України, про що останній повідомлено про підозру та оголошено у загальнодержавний розшук. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] переховується від органу досудового розслідування та суду, місцезнаходження вказаної особи не відомо, у зв`язку з чим її оголошено у розшук (відомості розміщені на офіційному сайті МВС України https://mvs.gov.ua (https://mvs.gov.ua/) з посиланням до wanted.mvs.gov.ua, витяг додається, копія листа Представництва внутрішньої безпеки в Миколаївській області (з дислокацією у м. Миколаїв) 2 управління Головного управління внутрішньої безпеки Служби безпеки України від 08.08.2024 № 9/13-468 додається, довідка помічника начальника Управління Служби безпеки України в Миколаївській області (по роботі з особовим складом) начальника відділу кадрового забезпечення від 09.09.2024 № 64/93-5030, для службового користування, подано окремо тільки до суду). За інформацією виконавчого комітету Миколаївської міської ради (копія листа від 11.06.2024 № 8912/02.02.01-40/02.11/10/24) станом на 01.06.2024 квартира за адресою: [ADDRESS] , рахується за Управлінням Служби безпеки України в Миколаївській області як службове житлове приміщення. Згідно з даними Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради (копія листа від 12.06.2024 № 8972/19.03.03-11/19/14/24 додається) станом на 10.06.2024 за відомостями Реєстру територіальної громади міста Миколаєва за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано місце проживання [PERSON] . Відповідно до актів обстеження вказаної службової квартири від 19.07.2023 та 12.06.2024 комісіями, створеними відповідно до розпоряджень начальника Управлінням Служби безпеки України в Миколаївській області від 17.07.2023 № 12/ДСК та від 05.06.2024 № 15/ДСК «Про перевірку використання за призначенням службового житлового фонду» (для службового користування, подано окремо тільки до суду), разом з головою об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (ОСББ) «Малко-Тирнівська 75» Остапейко С.В. встановлено, що за адресою: [ADDRESS] , ніхто не проживає. Опитаний голова ОСББ «Малко-Тирнівська 75» Остапейко С.В. повідомив, що до початку військової агресії (24.02.2022) у вказаній квартирі за цією адресою мешкала жінка на ім`я [PERSON] , яку він вже не бачив більш ніж півроку, але коли точно не сказати не зміг. Близько півроку тому він робив обхід усіх квартир та не зміг потрапити до квартири [ADDRESS] , з зв`язку з тим, що двері ніхто не відчиняв, на телефонні дзвінки не відповідали. Інформацією, що наразі хтось відвідує цю квартиру, він не володіє. Місце перебування мешканки квартири [ADDRESS] на ім`я [PERSON] йому не відомо, ключі від квартири йому ніхто не передавав. По оплаті комунальних внесків за цією квартирою є заборгованість у розмірі місячної плати в сумі 300 грн станом на 01.08.2024. Хто оплачує комунальні послуги йому невідомо (пояснення [PERSON] від 07.08.2024). Згідно з довідкою голови ОСББ «Малко-Тирнівська 75» від 30.09.2024 № 3 (додається) станом на 30 вересня 2024 року заборгованість по внескам за утримання будинку за [PERSON] складає 1353 грн 86 коп. За Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (інформаційна довідка від 19.09.2024 № 395623177 ) за [PERSON] нерухоме майно не зареєстровано. Статтею 47\~Конституції України встановлено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Статтею 8Конвенції\~прозахист правлюдини\~іосновоположних свобод закріплено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21 серпня 2019 року у справі №569/4373/16-ц (провадження №14-298цс19) зауважила, що при вирішенні справи про виселення особи чи визнання її такою, що втратила право користування, що по суті буде мати наслідком виселення, виходячи із принципу верховенства права, суд повинен у кожній конкретній справі провести оцінку на предмет того, чи є втручання у право особи на повагу до його житла не лише законним, але й необхідним, відповідає нагальній необхідності та є співрозмірним із переслідуваною законною метою. Відповідно до частини четвертої статті 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. В пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» роз`яснено, що, вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні. При цьому наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Відсутність письмової згоди членів сім`ї наймача на вселення сама по собі не свідчить про те, що особи, які вселилися, не набули права користування жилим приміщенням, якщо за обставинами справи безспірно встановлено, що вони висловлювали таку згоду. За частиною п`ятою статті 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їх сімей. Згідно з частиною другою статті 47 Конституції України громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату. Частинами першою та другою статті 27 Закону України «Про Службу безпеки України» від 25 березня 1992 року № 2232-XII передбачено, що держава забезпечує соціальний і правовий захист військовослужбовців і працівників Служби безпеки України; військовослужбовці Служби безпеки України користуються політичними, соціально-економічними та особистими правами і свободами, а також пільгами відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», цього Закону, інших актів законодавства. Відповідно до пункту 1 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених\~Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової військової служби) та члени їх сімей, які проживають разом з ними, забезпечуються службовими жилими приміщеннями, що повинні відповідати вимогам житлового законодавства. Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла, з урахуванням особливостей, визначених\~пунктом 10\~цієї статті. Згідно з частиною першою статті 118 Житлового кодексу України службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті ради. Під службові жилі приміщення виділяються, як правило, окремі квартири. Відповідно до статті 119 ЖК перелік категорій робітників, яким може бути надано службові жилі приміщення, встановлюється законодавством України. Відповідно до законодавства України у випадках, які визначаються Кабінетом Міністрів України, службові жилі приміщення можуть надаватися окремим категоріям військовослужбовців. Згідно з частиною першою статті 122 ЖК на підставі рішення про надання службового жилого приміщення виконавчий комітет районної, міської, районної в місті ради видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення у надане службове жиле приміщення. Статтею 123 ЖК України передбачено, що порядок користування службовими жилими приміщеннями встановлюється цим Кодексом та іншими актами законодавства України. До користування службовими жилими приміщеннями застосовуються правила про договір найму жилого приміщення, крім правил, передбачених статтями 73\~ 76, 79\~ 83, 85, 90, частиною шостою статті 101, статтями 103\~ 106 цього Кодексу. Стаття 124. ЖК України передбачено, що робітники і службовці, що припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, а також громадяни, які виключені з членів колгоспу або вийшли з колгоспу за власним бажанням, підлягають виселенню з службового жилого приміщення з усіма особами, які з ними проживають, без надання іншого жилого приміщення. Згідно зі статтею 71 ЖК при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору\~ судом. Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців у випадках: 1) призову на строкову військову службу або направлення на альтернативну (невійськову) службу, а також призову офіцерів із запасу на військову службу на строк до трьох років\~ протягом усього періоду проходження зазначеної військової служби; призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період\~ протягом усього періоду проходження військової служби, а якщо під час її проходження вони отримали поранення, інше ушкодження здоров`я та перебувають на лікуванні в закладах охорони здоров`я або потрапили в полон чи визнані безвісно відсутніми на строк до дня, наступного за днем їх взяття на військовий облік у відповідних територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України після звільнення з військової служби після закінчення ними лікування в закладах охорони здоров`я, незалежно від строку лікування, повернення з полону, скасування рішення суду про визнання особи безвісно відсутньою чи ухвалення судом рішення про оголошення особи померлою; 2) тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв`язку з навчанням (учні, студенти, стажисти, аспіранти тощо), у тому числі за кордоном, протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання; 3) влаштування дитини (дітей) на виховання до родичів, опікуна чи піклувальника, у прийомну сім`ю, дитячий будинок сімейного типу, заклад для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, протягом усього часу їх перебування у родичів, опікуна чи піклувальника, прийомній сім`ї, дитячому будинку сімейного типу, закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. Якщо з будинку, квартири (їх частини) вибула дитина (діти) і членів її (їх) сім`ї не залишилося, це житло може бути надано за договором оренди іншому громадянину до закінчення строку перебування дитини (дітей) у дитячому закладі або до досягнення нею (ними) повноліття і повернення від родичів, опікуна чи піклувальника, в окремих випадках до закінчення навчання в загальноосвітніх навчальних закладах усіх типів і форм власності, у тому числі для громадян, які потребують соціальної допомоги та соціальної реабілітації, а також в професійно-технічних чи вищих навчальних закладах або до закінчення строку служби у Збройних Силах України та інших військових формуваннях; 4) виїзду у зв`язку з виконанням обов`язків опікуна чи піклувальника, наданням батькам-вихователям житлового будинку або багатокімнатної квартири для створення дитячого будинку сімейного типу протягом усього часу виконання таких обов`язків; 5) влаштування непрацездатних осіб, у тому числі дітей з інвалідністю, у будинку-інтернаті та іншій установі соціальної допомоги протягом усього часу перебування в них; 6) виїзду для лікування в лікувально-профілактичному закладі протягом усього часу перебування в ньому; 7) взяття під варту або засудження до арешту, обмеження волі, позбавлення волі на певний строк чи довічне позбавлення волі протягом усього часу перебування під вартою або відбування покарання, якщо в цьому будинку, квартирі (їх частині) залишилися проживати інші члени сім`ї. Якщо в будинку, квартирі (їх частині) не залишилися проживати інші члени сім`ї наймача, це житло може бути надано за договором оренди (найму) у встановленому законом порядку іншому громадянину до звільнення таких осіб з-під варти або до відбуття ними покарання. У випадках, передбачених пунктами 1 7 цієї статті, право користування жилим приміщенням зберігається за відсутнім протягом шести місяців з дня закінчення строку, зазначеного у відповідному пункті. Відповідно до законодавства України може бути встановлено й інші умови і випадки збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами на більш тривалий строк. За пунктом 28 Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 4 лютого 1988 року № 37, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї службове жиле приміщення зберігається за ними у випадках і в строки, вказані в статті 71 ЖК. Згідно з пунктом 2 Порядку забезпечення військовослужбовців\~та членів\~їх сімей\~житловими приміщеннями,\~затвердженогопостановою\~Кабінету Міністрів\~України від\~3\~серпня 2006\~року №\~1081\~(далі\~ Порядок\~№\~1081), військовослужбовці та члени їх сімей забезпечуються службовими житловими приміщеннями, що відповідають вимогам житлового законодавства. За пунктом\~3\~Порядку №\~1081 військовослужбовцям,\~ які\~ мають\~ вислугу\~ на\~ \~військовій службі\~ 20\~років і\~більше,\~ та\~членам їх\~сімей надається\~житло для\~постійного проживання. Забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житлом для постійного проживання провадиться шляхом надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла новозбудованого, виключеного з числа службового, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб, надання кредиту для спорудження (купівлі) житла. Житлові приміщення надаються військовослужбовцям у межах норм, встановлених законодавством. Відповідно до пункту 14 Порядку №\~1081 службове житлове приміщення надається військовослужбовцю на всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним (у тому числі на дружину (чоловіка) і неповнолітніх дітей, які проживають окремо від військовослужбовця в даному або іншому населеному пункті). Члени сім`ї військовослужбовця дають письмову згоду на проживання в службовому житловому приміщенні. Військовослужбовець та повнолітні члени його сім`ї беруть письмове зобов`язання щодо звільнення службового житлового приміщення в передбачених законодавством випадках. Пунктом 15 Порядку №\~1081 передбачено, що службове житлове приміщення надається незалежно від перебування військовослужбовця на квартирному обліку, без урахування пільг, передбачених для забезпечення громадян житлом. Згідно з пунктом 16 Порядку №\~1081 до користування службовими житловими приміщеннями не застосовуються правила про обмін житлового приміщення, у тому числі з наймачем іншого службового житлового приміщення, бронювання житлового приміщення. Пунктом 5.1 розділу V Інструкції про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Служби безпеки України та членам їх сімей житлових приміщень, затвердженої наказом Служби безпеки України від 06.11.2007 №\~792, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 26 листопада 2007 року за №\~1308/14575 (далі Інструкція №\~792),\~передбачено, що співробітники та члени їх сімей, які проживають разом з ними, за відсутності за місцем проходження служби та/або в безпосередній близькості від місця проходження військової служби житла для постійного проживання, що дає змогу щодня своєчасно прибувати до місця проходження військової служби (відповідно до переліку таких населених пунктів, що визначається згідно із законодавством), забезпечуються службовими житловими приміщеннями. Відповідно до пункту 5.2 розділу V Інструкції №\~792 фонд службових житлових приміщень в СБ України визначається виходячи з кількості співробітників, які потребують службових житлових приміщень. Підрозділ господарського забезпечення (ПГЗ) здійснює оперативний контроль та облік за використанням фонду службового житла. Згідно з пунктом 5.3 розділу V Інструкції №\~792 службове житлове приміщення надається незалежно від перебування співробітника на квартирному обліку, без урахування пільг, передбачених для забезпечення громадян житлом. Пунктом 5.4 розділу V Інструкції №\~792 визначено, що надання службового житла здійснюється: у Центральному управлінні СБ України за рішеннями керівників підрозділів Центрального управління, які погоджуються з житлово-побутовою комісією Центрального управління СБ України та затверджуються Головою СБ України; в органах, закладах та установах СБ України, а також структурних підрозділах у підрозділах Центрального управління, які є розпорядниками бюджетних коштів (крім тих, що здійснюють діяльність у місті Києві) за рішеннями їх керівників на підставі мотивованих рапортів начальників підрозділів та за погодженням з житлово-побутовою комісією Центрального управління СБ України, що затверджуються заступником Голови СБ України, до функціональних обов`язків якого належить координація господарського забезпечення. Заступникам Голови СБ України, керівникам підрозділів Центрального управління, органів, закладів та установ СБ України, штабу Антитерористичного центру при СБ України службові житлові приміщення надаються за рішенням Голови СБ України з урахуванням пропозицій житлово-побутової комісії Центрального управління СБ України. За пунктом 5.11 розділу V Інструкції №\~792 при наданні службових житлових приміщень не допускається заселення однієї кімнати особами різної статі, старшими за 9 років, крім подружжя, а також особами, які хворіють на тяжкі форми деяких хронічних захворювань, у зв`язку з чим вони не можуть проживати в одній кімнаті з членами сім`ї. Службові житлові приміщення надаються у межах не менше рівня середньої забезпеченості громадян житловою площею в даному населеному пункті, визначеному в установленому порядку, але не більше 13,65 квадратного метра житлової площі на одну особу. Службове житлове приміщення може бути надано з перевищенням вищевказаного максимального розміру, якщо воно становить одну кімнату (однокімнатну квартиру). У разі відсутності за місцем служби службового житла, що може бути надано співробітнику та членам його сім`ї відповідно до рівня середньої забезпеченості громадян житловою площею у відповідному населеному пункті, за згодою цих осіб їм може бути надано службове житлове приміщення меншої площі. При вивільненні чи надходженні іншого службового житлового приміщення належної таким особам площі воно надається їм після вивільнення раніше займаного приміщення. Відповідно до пункту 5.13 розділу V Інструкції №\~792 до числа службового може бути включене тільки вільне житлове приміщення. Під службові житлові приміщення виділяються окремі квартири. Службові житлові приміщення повинні використовуватись тільки за призначенням. Пунктом 5.14 розділу V Інструкції №\~792 користування службовими житловими приміщеннями здійснюється відповідно до\~Порядку № 1081. Згідно з пунктом 5.16 розділу V Інструкції №\~792 військовослужбовці в місячний строк з дня розірвання шлюбу зобов`язані письмово повідомити відповідну житлово-побутову комісію за місцем перебування їх на квартирному обліку осіб, що потребують поліпшення житлових умов, з наданням копій підтвердних документів. Колишні члени сім`ї співробітника, які проживають у службовому житловому приміщенні після розірвання шлюбу, у двомісячний строк звільняють таке приміщення. У випадку, якщо колишні члени сім`ї не звільнили службове житлове приміщення в добровільному порядку, Центральне управління, регіональні органи, заклади, установи СБ України вживають заходів щодо їх виселення у судовому порядку. Аналіз статті\~71\~ЖК дає\~підстави для\~висновку,\~що особа\~може бути\~визнана такою,\~що втратила\~право користування\~жилим приміщеннями\~за двох\~умов:\~непроживання особи\~в жилому\~приміщенні більше\~шести місяців\~та відсутність\~поважних причин\~для такого\~непроживання.\~ Початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення. Повернення особи до жилого приміщення, яке вона займала, перериває строк тимчасової відсутності. На підтвердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресація кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 жовтня 2018 року у справі №490/12384/16-ц зроблено висновок по застосуванню статей 71,72 ЖК України, який полягає в тому, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням за двох умов: не проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин. Початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення. Повернення особи до жилого приміщення, яке вона займала, перериває строк тимчасової відсутності. При тимчасовій відсутності за особою продовжує зберігатись намір ставитися до жилого приміщення як до свого постійного місця проживання, тому при розгляді позову про визнання особи такою, що втратила право на жилу площу, суд повинен ретельно дослідити обставини, які мають значення для встановлення причин довготривалої відсутності. Якщо тимчасова відсутність особи перевищила шість місяців, члени сім`ї, навіть колишні, а також наймодавець, мають право звернутись із позовом про визнання її такою, що втратила право на користування жилим приміщенням (постанова Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі №201/10924/13-ц). Матеріалами справи встановлено , що [PERSON] , медичну сестру лікувального відділення військово-медичної служби Військово-медичного управління Служби безпеки України в Управлінні Служби безпеки України в Миколаївській області було взято на квартирний облік , як військовослужбовця. В звязку з перебуванням на службі в Управлінні СБУ в Миколаївській області їй і було надано службове житло у вигляді спірної квратири. Проте, як підтверлджується матеріалами справи, з 24 березня 2022 року [PERSON] самовільно залишила військову частину, переховується від органу досудового розслідування та суду, місцезнаходження вказаної особи не відомо, у зв`язку з цим, [PERSON] оголошено у розшук. Таким чином, суд вважає встановленим , що [PERSON] призупинила військову службу в зв`язку з самовільним залишеннм місця служби ( тобто припинила службові відносини , в звязку з якими їй було надане службове жиле приміщення), не проживає в службовій квартирі [ADDRESS] , де вона зареєстрована, понад 6 місяців без поважних причин, квартирою не цікавиться, покинула її добровільно, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Представник позивача зробив заяву про звернення в подальшому із заявою про розподіл судових витрат, про що також зазначив в позовній заяві. Відповідно до ст.141ЦПК\~України стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сплачений судовий збір в розмірі 3028 грн.

Outcome: approved