Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-09 00:00:00

ТзОВ «Споживчий центр» звернулося до суду з позовом про стягнення з [PERSON] на користь товариства заборгованості за кредитним договором №01.02.2023-100000096 від 01.02.2023 у розмірі 14840 грн. 00 коп. Позовні вимоги мотивовані тим, що між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] 01.02.2023 було укладено Кредитний договір (оферти) № 01.02.2023-100000096. Відповідно до умов Договору Позичальнику надано кредит у розмірі 7000 грн., що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 01.02.2023, строком на 42 дні. В свою чергу [PERSON] свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, утворилась заборгованість станом на 14.03.2023 у розмірі 14840 грн., що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 7000 грн., по процентам в розмірі 7840 грн., чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр». Відповідач не погодився із позовом, подавши до суду відзив від 27.01.2025. Свої заперечення мотивує тим, що звертаючись до суду із даним позовом ТОВ «Споживчий центр» надало довідку розрахунок про стан заборгованості за кредитним договором № 01.02.2023- 100000096. Надана позивачем довідка суми боргу за кредитним договором не є зведеними документами, не погоджена з [PERSON] та не підтверджені первинними обліковими бухгалтерськими документами. Довідка про розмір простроченої заборгованості за кредитним договором № 01.02.2023-100000096, на які посилається позивач у позовній заяві не є первинними документами, які підтверджують отримання кредиту, користування ним, укладення договорів на умовах, які вказані в позовній заяві, а, отже, не є належними доказами наявності заборгованості. Вказана довідка з зазначенням конкретних розмірів заборгованості, є документами, що створені самим позивачем а, відтак, інформація зазначена в ній, за умови відсутності первинних документів, на підставі яких вона була складена, не може бути доказом наявності заборгованості, на якій наполягає позивач. Крім того, з копії квитанції Liqpay про електронний переказ коштів від 01.02.2023 року, за Кредитним договором № 01.02.2023-100000096, вбачається, що ТОВ «Споживчий центр» перерахував на невстановлений банківський рахунок кошти в сумі 7 000,00 грн., при цьому номер рахунку отримувача в ній не відображається, як і не відображається ПІБ, РНОКПП особи, тому ідентифікувати відповідача як власника банківської картки та отримувача цих коштів за вказаним документом неможливо. Також цей документ не є первинним документом в розумінні статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Інших документів, які б підтверджували отримання [PERSON] грошових коштів від позивача на умовах договору кредитування, так само як і розрахунку заборгованості, графіку погашення платежів, виписки по кредитному договору, позивачем не надано. Ухвалою судді від 28.10.2024 було прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі. У судове засідання представник позивача не з`явився, зазначивши у позовній заяві про розгляд справи за відсутності представника. Представник відповідача у судовому засіданні підтримав заперечення на позов та просив у задоволенні позову відмовити. Заслухавши представника відповідача та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] , укладено Кредитний договір (оферти) №01.02.2023-100000096 від 01.02.2023. Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит у розмірі 7000 грн., що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 01.02.2023, , строком на 42 днів. Виконання ТОВ «Споживчий центр» взятих на себе зобов`язань по договору з перерахування та отримання позичальником кредитних коштів в сумі 7000 грн на картку [NUMBER] (яка позичальником зазначена у заявці у реквізитах належного позичальнику електронного платіжного засобу для перерахування коштів) підтверджується квитанцією платіжної системи Liqpay №2205774309 (а.с.35), яка також містить призначення платежу за номером кредитного договору №01.02.2023-100000096. Згідно п. 3.1. Договору за цим Договором Кредитодавець зобов`язується надати Кредит Позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених Договором, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити Проценти. Відповідно до п. 4.1. Договору Кредитодавець надає Позичальнику Кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб надання Позичальнику коштів у рахунок кредиту: перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно з ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Закон України «Про електронну комерцію» - визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Відповідно до ч. 1 ст.11 Закону пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Частиною третьою статті 11 Закону встановлено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно ч. 6 ст. 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Частиною дванадцятою статті 11 Закону України «Про електронні довірчі послуги» встановлено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. В свою чергу, відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. [PERSON] 01.02.2023 електронним цифровим підписом підписано Пропозицію про укладення кредитного договору (оферти), Заявку на отримання кредиту, підтверджено укладення кредитного договору та отримано на свій рахунок кошти у розмірі 7 000,00 грн., а отже акцептовано умови Договору. [PERSON] під час укладення кредитного договору № 01.02.2023-100000096 пройдено ідентифікацію шляхом використання Системи BankID Національного банку. Відповідач був належним чином ознайомлений та погодився з умовами надання кредиту, на підставі чого 01.02.2023 між сторонами укладено кредитний договір №01.02.2023-100000096, в якому відображені умови надання кредиту, останній з відповідним договором погодився, про що свідчить його електронний підпис. На момент укладення кредитного договору відповідач не звертався до ТОВ «Споживчий центр» із заявою про надання роз`яснень умов договору або за додатковою інформацією щодо умов кредитування, а також з пропозицією про внесення будь-яких змін до запропонованої редакції договору, тим самим фактично погодився з усіма умовами такого договору. Відповідно до п. п. 5, 6 заявки, первинний період користування кредитом\~\~14 днів, період користування ставкою «Економ» (2 % за 1 день користування кредитними коштами). Ставка «Стандарт» - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 3 % за 1 день користування кредитними коштами, яка застосовується протягом усього строку, на який надається кредит, окрім первинного періоду та періоду «Економ». Тобто сторони, користуючись принципом свободи договору, погодили, що в період дії первинного періоду позичальник сплачує 2, 0 % процентів за кожен день користування кредитом. Ці проценти є платою за правомірне (договірне) користування кредитом і нараховуються на підставі ст. 1048 ЦК України. Ставка «Стандарт» становить 3, 0 % за кожен день користування кредитом (вказана процентна ставка застосовується протягом всього строку дії цього договору, за виключенням первинного періоду та періоду «Економ»). Вказані проценти є платою за користування кредитом (окрім пільгового періоду) і нараховуються на підставі ст. 1048 ЦК України. Так, застосований кредитором підхід при складанні розрахунку заборгованості нарахування відсотків за користування кредитом не суперечить нормам матеріального права та правовим висновкам Великої Палати Верховного Суду. Так, строк кредитування становить 42 дні. Термін дії ставки «Економ» 2 % за 1 день користування кредитними коштами - 14 днів. Сума кредиту - 7 000 грн 00 коп. Відтак, розмір нарахованих відсотків за користування кредитними коштами становить 1960 грн 00 коп. ((7 000 грн 00 коп х 2 %) х 14 днів). Термін дії ставки «Стандарт» 3 % за 1 день користування кредитними коштами (враховуючи визначений сторонами строк кредитування) - 28 днів. Відтак, розмір нарахованих відсотків за користування кредитними коштами становить 5880 грн 00 коп. ((7 000 грн 00 коп х 3 %) х 28 днів). Відповідно проценти по кредиту нараховані за період з 01.02.2023 по 14.03.2023 ( 1960 грн. + 5880 грн. = 7840 грн.) Відповідно до ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. [PERSON] свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на 14.03.2023 р., утворилась заборгованість у розмірі 14840 грн., що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 7000 грн., по процентам нарахованим за період з 01.02.2023 по 14.03.2023, що відповідає строку дії договору, в розмірі 7840 грн. дане підтверджується довідкою-розрахунком про стан заборгованості за кредитним договором. Даний розрахунок не оспорений та не спростований. Відповідно до\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З врахуванням встановлених обставин справи, відповідач, отримавши кредитні кошти у добровільному порядку та у встановлені договором строки, їх не повернув, відсотки у встановленому договором розмірі не сплатив, ним не надано суду доказів на підтвердження належного виконання зобов`язання за кредитним договором щодо повернення кредитних коштів, а також відсотків, тому позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. ч. 1, 6\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Виходячи з цього, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2422 грн. судового збору, сплаченого при зверненні до суду.

Outcome: approved