Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-03 00:00:00

\~ \~ \~ \~У січні 2025 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором.\~\~В обґрунтування позову зазначив, що 14.06.2021 за власного волевиявлення, з повним розумінням умов кредитування та усвідомленням рівня відповідальності, в Особистому кабінеті на офіційному веб-сайті Товариства з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» відповідачка [PERSON] подала заявку на отримання кредиту № 4801815, на підставі якої того ж дня був укладений Договір про споживчий кредит № 4801815 від 14.06.2021, згідно із яким відповідачка отримала кредит у розмірі 8000,00 грн., які були перераховані на її картковий рахунок. Кредитний Договір про споживчий кредит № 4801815 від 14.06.2021 був укладений строком на 30 днів Однак відповідачка умови договору не виконала. 11.11.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір відступлення права вимоги №12Т, у відповідності до умов якого, ТОВ «МІЛОАН» передає ТОВ «Діджі Фінанс» за плату належне йому право вимоги до боржників. Таким чином позивач набув право грошової вимоги до відповідача на суму 18646,92 грн., з яких 7065,00 грн. -\~сума заборгованості за тілом кредиту; 10701,92 грн.-\~сума заборгованості за відсотками; 880,00 грн- заборгованість за комісійними винагородами. На підставі викладеного позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 18646,92 грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн. \~ \~ \~ \~Ухвалою Самарського районного суду Запорізької області від 28 січня 2025 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 26.02.2025 до суду надійшов відзив відповідачки [PERSON] , у якому вона просить відмовити у задоволенні позову ТОВ «Діджи Фінанс» з підстав пропущення позивачем строку звернення до суду із цим позовом. Вказує на те, що кредит їй був наданий ТОВ « Мілоан» строком на 30 днів, з 14.06.2021. Термін повернення кредиту, сплати процентів та комісії 14.07.2021 року. Останній платіж щодо повернення суми кредиту був здійснений відповідачем 11.08.2021. Зміна сторони у зобов`язанні, відповідно до ст. 262 ЦК України, не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності Таким чином, позивач пропустив строк позовної давності, про застосування якого заявлено відповідачем, а тому в задоволенні позову просить відмовити. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 14.06.2021 [PERSON] подала ТОВ «Мілоан» Анкету- заяву на кредит №4801815. 14.06.2021 року між [PERSON] і ТОВ «МІЛОАН» був укладений Договір про споживчий кредит № 4801815. За умовами договору кредитодавець на умовах, визначених цим договором , на строк, визначений п.1.3 договору надати позичальнику грошові кошти у сумі, визначений у п.1.2 договору, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений у п.1.4 договору термін. Сума кредиту за договором становить 8000,00 грн. Кредит надається строком на 30 днів, з 14.06.2021 по 14.07.2021 ( п.п. 1.2 1.4). Згідно із п. 1.5.1 комісія за надання кредиту 880,00 грн. ( 11,00 відсотків від суми надання кредиту, одноразово). Відповідно до п. 1.5.2 проценти за користування кредитом: 3000,00 грн., які нараховуються за ставкою 1,25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожний день строку користування кредитом. Пунктом 1.6 договору визначена стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Згідно із пунктом 4.2 договору у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості за договором, кредитодавець, починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків, має право нараховувати проценти за стандартною процентною ставкою, передбаченою п.1.6 договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК України Того ж дня відповідачу були перераховані кредитні кошти на банківську картку в сумі 8000,00 грн., що підтверджується копією платіжного доручення № 48691846 від 14.06.2021. \~ \~ \~ \~Факт укладення кредитного договору на умовах, визначених у договорі №4801815 від 14.06.2021, та отримання кредитних коштів не заперечується відповідачкою. Відповідно до відомості про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором №4801815, яка складена ТОВ «Мілоан» станом на 07.10.2021 заборгованість [PERSON] за цим договором становить 18646,92 грн., з яких: 8000,00 грн. борг по тілу кредиту; 10701,92 грн. борг по відсотках; 880,00 грн- борг по комісії. \~ \~ \~ \~11.11.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір відступлення права вимоги №12Т, за умовами якого ТОВ «МІЛОАН» передає ТОВ «Діджі Фінанс» за плату належне йому право вимоги до боржників. Таким чином позивач набув право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором №4801815 від 14.06.2021 на загальну суму 18646,92 грн. Відповідно до ч.1, ч. 2\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). В силу п.1 ч.1\~ст. 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч.1\~ст. 1077 ЦК України). Згідно із\~ст. 514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували момент переходу цих прав. Частиною 1\~ст.1078 ЦК України\~встановлено, що предмет договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до п. 1 ч. 2\~ст. 11 ЦК України\~підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори й інші правочини. У\~статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»\~зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до\~ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; -електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; -аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку особа отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або СМС-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту) вказується особа, яка створила замовлення. Так, згідно із\~ст.13 ЗУ «Про споживче кредитування»\~договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними\~ЗУ "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених\~ЗУ "Про електронну комерцію"). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Статтею 18 ЗУ «Про електронні довірчі послуги»\~визначено, що електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки. За змістом ст. ст. 626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1\~ст. 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч.1\~ст.1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1\~ст.1048 ЦК України). Частиною 2\~ст.1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За змістом ч.1\~ст.1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з\~ст.1055 ЦК України\~кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. За змістом ч.1\~ст.633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Відповідно до\~ст.634 ЦК України\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до\~ст.526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу. Статтею 525 ЦК України\~передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно\~ст.548 ЦК України\~виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, передбачені\~ст.611 ЦК України. Згідно із ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України\~наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Відповідно до ч.1\~ст. 1050 ЦК України\~якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~ст. 625 цього Кодексу. \~ \~ \~ \~У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 висловлено правову позицію про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2\~ст. 1050 ЦК України. Після спливу чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2\~ст.1050 ЦК України\~права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2\~ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Окрім того,\~ст. 514 ЦК України\~передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~ст. 1082 ЦК України, передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Відповідно до ст. ст.\~1077,\~1078 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). У порушення норм закону та умов Договору відповідачка зобов`язання належним чином не виконала, кредитні кошти ні первісному кредитору, ні новому кредитору не повернула. За таких підстав, суд приходить до висновку, що вимоги ТОВ «Діджи Фінанс» є обґрунтованими. Щодо заяви відповідачки про застосування до позовних вимог позивача позовної давності, суд приходить до наступного. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовують загальні положення про обчислення строків, що містяться у\~статтях 252-255 ЦК України. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Відповідно до\~статті 253 ЦК України\~перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Згідно із частинами третьою та четвертою\~статті 267 ЦК України\~позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідачка вказує на те, що термін повернення кредиту , сплати комісії і процентів за договором настав 14.07.2021 року, тому строк позовної давності має обчислюватися з 15.07.2021 року. Позивач звернувся до суду 19.01.2025 року, із пропуском строку позовної давності, що є підставою для відмови у задоволенні його позову. Такі твердження відповідачки суд визнає помилковими з огляду на наступне. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»\~(із змінами і доповненнями) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк дії карантину неодноразово продовжувався. Запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина. Законом України від 17 березня 2020 року № 530-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)»\~введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (частина друга\~статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати»). Законом України від 30 березня 2020 року № 540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням хвороби COVID-19»\~(далі - Закон № 540-ІХ), який набрав чинності 02 квітня 2020 року, продовжено позовну давність на період дії карантину. Законом № 540-IX\~розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України\~доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями\~257,\~258,\~362,\~559,\~681,\~728,\~786,\~1293\~цього\~Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». У постановах Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі № 679/1136/21 (провадження № 61-5238св22), від 20 квітня 2023 року у справі № 728/1765/21 (провадження № 61-6640св21), від 21 лютого 2024 року у справі № 201/5016/21 (провадження № 61-9107св22) зазначено, що «у пункті 12\~розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України\~у редакції\~Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX\~перелічені всі\~статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)». Отже, пунктом 12\~розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України\~у редакції\~Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX\~продовжено позовну давність на строк дії карантину, який закінчив свою дію з 01 липня 2023 року відповідно до\~постанови Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2». Пунктом 19 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, згідно із \~Законом України\~№ 2120-IX від 15.03.2022, в редакції Закону\~№ 3450-IX від 08.11.2023, у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року\~№ 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року\~№ 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позивач звернувся до суду із цим позовом в межах позовної давності. Відтак позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім цього у відповідності зі\~ст.141 ЦПК України\~з відповідача слід стягнути в користь позивача 2422,40,00 грн. судового збору. Позивач також просить стягнути судові витрати, пов`язані з наданням йому правничої допомоги, у сумі 6000,00 грн. Згідно з положеннями ч. 1, 3 ст.\~133\~та ч. 1, 3 ст.137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу суду надано: договір №42649746 про надання правової допомоги від 01 листопада 2024 року, детальний опис до договору про надання правової допомоги № 42649746 від 01 листопада 2024 року та додаткову угоду №4801815 від 30.11.2024 до договору№42649746 від 01.11.2024. Суд зазначає, що витрати на професійну правничу допомогу повинні відповідати критерію необхідності\~чи було їх вчинення обов`язковим, і чи доцільним було їх виконання\~чи вплинули вони на перебіг розгляду справи. Суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову та предмету спору, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Розподіляючи витрати, понесені заявником на професійну правничу допомогу, колегія суддів дійшла висновку про те, що наявні в матеріалах справи та надані суду документи є підставою для частково відшкодування судом витрат на правничу допомогу з іншої сторони, адже цей розмір не є доведений, необхідним та не відповідає критерію розумної необхідності таких витрат. Враховуючи вищевикладене, з урахуванням принципу співмірності та розумності судових витрат, складності справи, ціни позову, критерію реальності адвокатських витрат, необхідних процесуальних дій сторони та часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн., що буде відповідати принципу співмірності, виваженості та розумності. Загальний розмір судових витрат, що підлягає стягненню з відповідачки, становить 5422,40 грн. (2422,49+3000,00). \~ \~ \~ \~

Outcome: approved