Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-12 00:00:00

КП "Славутське ЖКО" звернулося до суду з вказаним позовом в обґрунтування якого посилається на те, що [PERSON] та [PERSON] є наймачами квартири [ADDRESS] , квартира має статус - державної. Відповідно до Довідки, наданої відділом з питань реєстрації місця проживання Виконавчого комітету Славутської міської ради, відповідачі зареєстровані у вказаній квартирі, але фактично у ній не проживають та не з`являються, даний факт було встановлено 21.11.2024 року КП "Славутське ЖКО" при перевірці, про що було складено відповідний акт. Відповідачі не проживають у квартирі, не сплачують комунальні послуги, станом 31.10.2024 року заборгованість за послуги з теплопостачання складає 51851,80 грн. На підставі наведеного, представник позивача в позовній заяві посилаючись на ст. 71, 72 ЖК України, просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . Ухвалою судді Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 19.12.2024 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] про дату, час та місце судового засідання повідомлялися за місцем реєстрації місця проживання та шляхом опублікування відповідного оголошення на офіційному сайті «Судова влада», на адресу суду повернулися поштові відправлення з довідкою відділення поштового зв`язку про повернення через відсутність адресата за зазначеною адресою. Тому відповідачі вважаються такими, що належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, не повідомили про причини неявки, своїм процесуальним правом не скористалися, відзив на позов не подали. У зв`язку із тим, що відповідачі своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду справи, не використали наданого законом права на подачу відзиву на позов, тому суд, враховуючи згоду представника позивача на ухвалення заочного рішення, відповідно до положень ч.1 ст.280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах справи доказами та ухвалити заочне рішення. Заслухавши вступне слово представника позивача, свідка, дослідивши докази у справі в їх сукупності, оцінивши їх відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Славутської міської ради Хмельницької області від 28.12.2006 року № 597 "Про затвердження акту приймання-передачі відомчих гуртожитків КП "Промжитлобуд" по [ADDRESS] в комунальну власність, затверджено акт приймання -передачі в комунальну власність міста відомчі гуртожитки КП "Промжитлобуд" по [ADDRESS] . Відповідно до акту приймання - передачі відомчого гуртожитку КП "Промжитлобуд" по [ADDRESS] в комунальну власність міста, гуртожиток, в якому знаходиться спірна квартира переданий в комунальну власність міста та знаходиться на балансі і обслуговуванні позивача. Відповідно до довідки від 19.11.2024 за №6521/26-В, наданої відділом з питань реєстрації місця проживання виконавчого комітету Славутської міської ради Хмельницької області, вбачається, що відповідачі [PERSON] ,1970 року народження та [PERSON] , 1999 року народження, зареєстровані в квартирі [ADDRESS] . Згідно акту від 21.11.2024, складених комісією у складі: начальника абоненського відділу Віти Єніної, завідувача гуртожитку [PERSON] вбачається, що [PERSON] ,1970 року народження та [PERSON] , 1999 року народження у даній квартирі близько трьох років фактично не проживають. Як вбачається з виписки по особовому рахунку № [NUMBER] за адресою: квартира [ADDRESS] за [PERSON] виникла заборгованість зі сплати комунальних послуг, розмір якої станом на 31.10.2024 року складає 51851,80 грн. З пояснень свідка [PERSON] слідує, що вона працює завідувачем гуртожитку, в якому зареєстровані відповідачі в квартирі [ADDRESS] . Вона знайома із усіма мешканцями гуртожитку, проте [PERSON] та [PERSON] вона не знає, бо вони в означеній квартирі не проживають понад три роки, із заявами про збереження за ними права користування житловим приміщенням до КП "Славутське ЖКО" та до неї не зверталися. Сусіди повідомили, що відповідачі не надали їм ключі від квартири, а також номери засобів зв`язку. Також вона щомісячно знімає покази лічильників, тому їй відомо, що за рік показники лічильника в квартирі не змінилися. Позивач, вказуючи на відсутність відповідачів у займаному ними житловому приміщенні понад встановлені законом строки та втратою останніми у зв`язку з цим інтересу до житла, звернувся до суду зі вказаним позовом за захистом свого порушеного права, шляхом визнання відповідачів такими, що втратив право користування жилим приміщенням посилаючись на норми ст. 71, 72 ЖК України. Таким чином, спірні правовідносини щодо користування жилими приміщеннями в будинках державного і громадського житлового фонду, що виникли між сторонами по справі, регулюються нормами права, які містяться в главі 2 Житлового кодексу України. Згідно із ч. 4 ст. 9 Житлового кодексу України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до ст. 71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Цією ж статтею визначено перелік випадків, при настанні яких жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців. Статтею 72 Житлового кодексу України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно зі ст. 107 ЖК України у разі вибуття наймача та членів його сім`ї, договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. У справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (стаття 71 ЖК України), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Наймачеві або членові його сім`ї, який був відсутнім понад встановлений законом строк без поважних причин, суд вправі з цих мотивів відмовити в позові про захист порушеного права (вселення, обмін, поділ жилого приміщення тощо). Наймач або член його сім`ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред`явлення позову про це. На підтвердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресація кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо). Факт тимчасової відсутності фізичної особи і пов`язані з цим правові наслідки необхідно відмежовувати від факту постійної відсутності особи у житловому приміщенні у зв`язку з вибуттям наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті. Зазначені правила статей 71 та 107 ЖК України є різними за своєю правовою природою й кожна з них є окремою підставою для пред`явлення позову, оскільки перше з них регулює збереження житла за тимчасово відсутніми громадянами, а правило другої статті передбачає втрату наймачем права користування цим житловим приміщенням у разі його вибуття на постійне проживання в інше житлове приміщення. Оскільки з доказів наданих суду вбачається, що на балансі позивача знаходиться гуртожиток, в якому розташована квартира, де зареєстровані відповідачі, [PERSON] та [PERSON] у спірній квартирі понад 6 місяців не проживають без поважних причин, комунальні послуги не сплачують, вказаним житловим приміщенням не користуються, а тому втратили до нього інтерес, доказів вибуття відповідачів на інше місце проживання суду не надано, а тому є підстави вважати відповідачів такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] . Згідно з положенням пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в сумі 3028 грн., який відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України підлягає стягненню в рівних частинах з відповідачів на користь позивача по 1514 грн. з кожного.

Outcome: approved