Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-12 00:00:00

ТзОВ «Юніт Капітал» звернулось до суду із позовною заявою, в якій просять стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості за кредитним договором № 698105387 в розмірі 17990,60 грн. та понесені судові витрати. Свої вимоги мотивують тим, що 18.02.2022 року між ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено кредитний договір №698105387 у формі електронного документу з використанням електронного підпису, відповідно до якого остання отримала 15700,00 грн. Однак відповідач свої зобов`язання перед ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» не виконала, внаслідок чого у неї виникла заборгованість. 28.11.2018 року між ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТзОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу №28/1118-01 строк дії якого закінчується 28.11.2019 року. 28.11.2019 року ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТзОВ «Таліон Плюс» укладено уклали додаткову угоду №19, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2020 року. При цьому інші умови договору залишилися без змін. 31.12.2020 року між ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТзОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду №26, що продовжила строк договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року до 31.12.2021року. В додатковій угоді договір факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року викладено у новій редакції, проте його дата укладення залишена як 28.11.2018 рік та № 28/1118-01. 31.12.2021 року між ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТзОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду №27, що продовжила строк договору факторингу до 31.12.2022 року. При цьому, інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31.12.2020 року. 31.12.2022 року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №31, яка продовжила строк договору факторингу до 31.12.2023 року. При цьому, інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31.12.2020 року. 31.12.2023 року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №32, яка продовжила строк договору факторингу до 31.12.2024 року. Відповідно до п.1.3 договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року визначено, що під правом вимоги розуміються всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за яким настав, а також права вимоги, які виникнуть у майбутньому. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги №175 від 05.05.2022 року до договору факторингу 28/1118-01 від 28.11.2018 року, ТзОВ «Таліон Плюс» набуло право грошової вимоги до [PERSON] в сумі 15902,35 грн. Договір №28/1118/-01 є рамковою угодою, адже він підтверджує згоду двох сторін співпрацювати протягом визначеного проміжку часу, а саме: 28.11.2018-31.122024 рр. 30.10.2023 року між ТзОВ «Таліон Плюс» та ТзОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 30/1023-01, строк дії якого закінчується 31.12.2024 року. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 1 від 30.10.2023 року до договору факторингу 30/1023-01 від 30.10.2023 року, ТзОВ «ФК «Онлайн Фінанс» набуло право грошової вимоги до [PERSON] в сумі 17990,60 грн. 30.09.2024 року ТзОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач уклали договір факторингу № 3009/24, відповідно до умов якого ТзОВ «Юніт Капітал» відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Відповідно до реєстру боржників за договором факторингу №3009/24 від 30.09.2024 року від ТзОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до ТзОВ «Юніт Капітал» перейшло право вимоги до [PERSON] в сумі 17990,60 грн. Оскільки відповідач свої зобов`язання належним чином не виконувала, внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 17990,60 грн., яка складається з 15690,45 грн. заборгованості по кредиту, 2300,15 грн. заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Відповідач в добровільному порядку заборгованість не погашає, внаслідок чого ТзОВ «Юніт Капітал» змушене звернутись до суду. Ухвалою судді від 14.11.2024 р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням сторін. Учасники справи в судове засідання не з`явилися. Представник позивача подав клопотання про розгляд справи без його участі, позов підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи у разі повторної неявки відповідача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлялася про час та місце слухання справи, що стверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення та довідкою про доставку sms-повідомлення на номер телефону. Правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалася. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без її участі, представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст.ст.280-282 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів та ухвалити заочне рішення. Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підставні та підлягають до задоволення за наступних підстав. Судом встановлено, що 18.02.2022 року між ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено кредитний договір №698105387 у формі електронного документу з використанням електронного підпису, відповідно до якого остання отримала 15700,00 грн. строком на 30 днів та зобов`язалася повернути суму кредиту у день закінчення строку кредитування та сплатити проценти від суми кредиту. Однак відповідач свої зобов`язання перед ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» не виконала, внаслідок чого у неї виникла заборгованість. 28.11.2018 року між ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТзОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу №28/1118-01 строк дії якого закінчується 28.11.2019 року. 28.11.2019 року ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТзОВ «Таліон Плюс» укладено уклали додаткову угоду № 19, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2020 року. При цьому інші умови договору залишилися без змін. 31.12.2020 року між ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТзОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду № 26, що продовжила строк договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року до 31.12.2021 року. В додатковій угоді договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року викладено у новій редакції, проте його дата укладення залишена як 28.11.2018 рік та №28/1118-01. 31.12.2021 року між ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТзОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду № 27, що продовжила строк договору факторингу до 31.12.2022 року. При цьому, інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31.12.2020 року. 31.12.2022 року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №31, яка продовжила строк договору факторингу до 31.12.2023 року. При цьому, інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31.12.2020 року. 31.12.2023 року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №32, яка продовжила строк договору факторингу до 31.12.2024 року. Відповідно до п.1.3 договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року визначено, що під правом вимоги розуміються всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за яким настав, а також права вимоги, які виникнуть у майбутньому. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги №175 від 05.05.2022 року до договору факторингу 28/1118-01 від 28.11.2018 року, ТзОВ «Таліон Плюс» набуло право грошової вимоги до [PERSON] в сумі 15902,35 грн. Договір №28/1118/-01 є рамковою угодою, адже він підтверджує згоду двох сторін співпрацювати протягом визначеного проміжку часу, а саме: 28.11.2018-31.122024 рр. 30.10.2023 року між ТзОВ «Таліон Плюс» та ТзОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 30/1023-01, строк дії якого закінчується 31.12.2024 року. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 1 від 30.10.2023 року до договору факторингу 30/1023-01 від 30.10.2023 року, ТзОВ «ФК «Онлайн Фінанс» набуло право грошової вимоги до [PERSON] в сумі 17990,60 грн. 30.09.2024 року ТзОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач уклали договір факторингу №3009/24, відповідно до умов якого ТзОВ «Юніт Капітал» відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Відповідно до реєстру боржників за договором факторингу №3009/24 від 30.09.2024 року від ТзОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до ТзОВ «Юніт Капітал» перейшло право вимоги до [PERSON] в сумі 17990,60 грн. Оскільки відповідач свої зобов`язання належним чином не виконувала, внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 17990,60 грн., яка складається з 15690,45 грн. заборгованості по кредиту, 2300,15 грн. заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Відповідач в добровільному порядку заборгованість не погашає, внаслідок чого ТзОВ «Юніт Капітал» змушене звернутись до суду. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК та ст. 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги та до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства у встановлений строк. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як встановлено судом, відповідач [PERSON] не виконувала взяті на себе зобов`язання належним чином, що спричинило виникнення заборгованості за вищевказаним кредитним договором. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що внаслідок невиконання умов кредитного договору [PERSON] були порушені права позивача. А тому, оцінюючі представлені позивачем докази та наведені аргументи, суд приходить до висновку, що позов є підставним та підлягає до часткового задоволення. При вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, судом встановлено наступне. Позивачем заявлено вимогу про компенсацію понесених ним витрат на правничу допомогу в розмірі 6000 грн. Відповідно до ч.1 п.1 ч. 3 ст. 133 та ч.1 - 3 ст. 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано суду копію договору про надання правової допомоги №0110/24 від 01.10.2024 р., укладеного між ТзОВ «Юніт Капітал» та адвокатським бюро «Тараненко та партнери», копію додаткової угоди №6 до договору №0110/24 від 01.10.2024 р., копію акту прийому-передачі наданих послуг від 01.10.2024 р., копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю. Верховний Суд неодноразово висловлював правову позицію щодо порядку та критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу та їх розподілу, зокрема в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 року у справі №922/1964/21 вказано, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі № 927/237/20). Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04). Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Суд вважає необґрунтованими вимоги щодо стягнення витрат на правничу допомогу у заявленому розмірі 6 000 грн. який, на переконання суду, не є співмірним із наданими адвокатом послугами та складністю справи, та приходить до висновку, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати на оплату послуг адвоката, пов`язані із складанням, поданням до суду цивільного позову в розмірі 3 000 грн. Саме такий розмір відповідатиме критеріям дійсності, обґрунтованості, розумності і співмірності відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін. Крім того, в силу дії 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути в користь позивача судові витрати. Крім того, в силу дії 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути в користь позивача судові витрати.

Outcome: partial