Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-04 00:00:00

17 жовтня 2024 року до Кобеляцького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовна заява обґрунтована тим, що 13.07.2023 року Кобеляцьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції було зареєстровано шлюб (актовий запис № 81) між [PERSON] та [PERSON] . В шлюбі діти не народжувалися. Спільне майно подружжя відсутнє. Сторони не проживали однією сім`єю як подружжя жодного дня. Відразу після укладення шлюбу позивачка усвідомила, що вчинила помилку, та не бажає перебувати в шлюбі з відповідачем. Таким чином, позивач [PERSON] прохала розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] , зареєстрований 13.07.2023 року Кобеляцьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції за актовим записом № 81. Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 23 жовтня 2024 року по даній справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.16-17). Представник позивача [PERSON] - адвокат Галушко С.С. подав заяву про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги підтримує та прохає задовольнити. Відповідач [PERSON] подав заяву про розгляд справи в його відсутність. Позовні вимоги визнає повністю. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити повністю. Судом установлено, що 13 липня 2023 року Кобеляцьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , про що було зроблено актовий запис № 81 (а.с.5). Відповідно до статті 3 Сімейного кодексу України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Статтями 51 Конституції України та 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до частини третьої, четвертої статті 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Статтею 112 СК України встановлено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має суттєве значення. Частиною третьою статті 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки сторони припинили шлюбні стосунки та відновлювати їх позивач наміру не має. Враховуючи, що шлюб ґрунтується на вільній згоді подружжя, а позивач не бажає продовжувати шлюбні стосунки, тому збереження шлюбу суперечитиме її інтересам, суд вважає за необхідне розірвати шлюб. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, в разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Оскільки позивач є особою з інвалідністю другої групи та звільнена від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», позов задоволено повністю, а тому з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 1211,20 гривень.

Outcome: approved