Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-06 00:00:00

[PERSON] , яка діє в інтересах малолітнього сина [PERSON] , звернулася до суду з позовом до [PERSON] , треті особи: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Служба у справах дітей Черкаської міської ради про встановлення факту батьківства, внесення змін до актового запису про народження дитини та визнання права на спадкування. Свої вимоги позивач мотивує тим, що з червня 2015 року вона познайомившись з [PERSON] , [INFO] , почала періодично з ним зустрічатись, включно по 2020 рік, хоча і не проживали разом однією сім`єю, оскільки [PERSON] певний час тимчасово проживав за кордоном в Республіці Словенія. За час перебування з [PERSON] у близьких стосунках він познайомив її зі своїм рідним братом [PERSON] , дружиною брата [PERSON] , та іншими своїми друзями, з якими вони повсякденно спілкувалися, відпочивали та разом проводили свята. Зазначає, що на початку 2022 року її стосунки з [PERSON] стали носити вже більш серйозний характер і вони почати постійно проживати разом без укладення шлюбу, мешкаючи то у неї вдома за адресою: [ADDRESS] , то у нього вдома за адресою : [ADDRESS] . У квітні 2022 року вона завагітніла, про що повідомила [PERSON] і він сприйняв це з радістю, наполягав на народженні дитини, говорив що, хоча вони і не перебувають у офіційному зареєстрованому шлюбі він буде опікуватись нею та дитиною. В період вагітності та пологів [PERSON] постійно опікувався нею, турбувався про її здоров`я та цікавився розвитком дитини, супроводжував її на огляди до жіночої консультації, домовлявся про проведення пологів та оплачував всі витрати, пов`язані з вагітністю і пологами. [INFO] вона народила хлопчика [PERSON] , з пологового їх забирав особисто [PERSON] , він був щасливий народженням сина, вважав його своєю дитиною, піклувався про них, забезпечував фінансово, приймав участь у догляді за сином та із задоволенням проводив з ним вільний час. Позивач вказує, що несподівано для неї у лютому 2023 року [PERSON] повідомив, що йому необхідно виїхати за кордон для подальшого проживання, а тому мусить залишити її з дитиною самих, з того часу [PERSON] почав уникати спілкування та припинив приймати участь у житті сина та його матеріальному забезпеченні. Оскільки, у зареєстрованому шлюбі вона з [PERSON] не перебувала, відомості про батька у актовому записі про народження дитини записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СКУ, а саме в свідоцтві про народження сина, у графі батько зазначено: « [PERSON] ». У вересні 2023 року [PERSON] помер. Після його смерті майно, яке належало йому за життя, відомості про склад та обсяг спадкового майна на момент подання цього позову, їй не відомі. Після смерті [PERSON] заведені спадкові справи. Відповідно до ст.1261 ЦК України її син, після смерті свого батька [PERSON] , є спадкоємцем першої черги за законом та має право на успадкування майна, що належить його померлому батьку. Вона, зверталась до приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Фіщука С.О. із заявою, в інтересах малолітнього сина, про прийняття спадщини після смерті його батька [PERSON] , заяву у неї було прийнято, однак нотаріус письмово роз`яснив, що сину буде відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину, тому що в його свідоцтві про народження відомості про батька зазначені - [PERSON] , оскільки між спадкодавцем та спадкоємцем відсутні докази родинного зв`язку, а тому на підтвердження факту означених родинних відносин необхідно надати відповідне рішення суду. Їй відомо, що із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернулася його мати [PERSON] , яка також є спадкоємцем першої черги, та яка категорично заперечує, що [PERSON] є рідним батьком її сина [PERSON] , і відповідно немає права на спадкування після смерті її сина, що призводить до порушення прав та законних інтересів малолітнього [PERSON] . Просить встановити факт, що [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , є батьком [PERSON] , [INFO] . Внести зміни до актового запису № 199 від 14 лютого 2023 року про народження дитини [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ), зазначивши батьком дитини - [PERSON] [INFO] , громадянин України, зазначити - в графі «Прізвище», вказати прізвище дитини - « [PERSON] »; в графі «Батьки», вказати-«батько « [PERSON] », [INFO] , громадянин України». \~ \~ \~ \~Визнати за [PERSON] [INFO] , право на спадкування за законом після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. Ухвалою судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 06.11.2023 року провадження у справі відкрито, та призначено розгляд справи у порядку загального провадження. Ухвалою судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 12.01.2024 року залучено до участі в справі в якості співвідповідача [PERSON] . Ухвалою судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 14.06.2024 року призначено по справі судово-медичну молекулярно-генетичну експертизу. Ухвалою судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 23.10.2024 року провадження у справі відновлено. Ухвалою судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 12.12.2024 року підготовче засідання закрито та справу призначено до судового розгляду. Представники позивача [PERSON] - адвокати Огородній А.Б., Могилей С.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задоволити. Представник відповідачів [PERSON] , [PERSON] - адвокат Дрогоман О.О. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити в задоволенні позову. 02.01.2024 року надав до суду відзив в якому зазначає, що позивачкою не надано жодного належного та достовірного доказу на доведення тих обставин, якими вона обгрунтовує свої позовні вимоги. Роздруківка спільних фотографій дійсно свідчить про факт знайомства та можливих стосунків [PERSON] та [PERSON] , однак, не можуть достаменно свідчити про факт біологічного походження [PERSON] від [PERSON] . Свідоцтво про народження свідчить про те, що за життя [PERSON] не визнавав дитину та не вважав її своєю, оскільки надав би добровільну згоду на визнання батьківства в порядку ч. 2 ст. 125 СК України. Вважає твердження позивачки надуманими та такими, що грунтуються на припущеннях. Представник третьої особи Служби у справах дітей Черкаської міської ради Барабанщикова О.А. в судовому засіданні просила вимоги позивачки задоволенрі враховуючи найвищі інтереси дитини. Представник третьої особи відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явилася скерувала до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність. Заслухавши учасників процесу, свідка, дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши всі обставини справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] [INFO] з початку 2022 року до лютого 2023 року проживали разом без реєстрації шлюбу. [INFO] народився [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серія [NUMBER] . Під час реєстрації народження Георгія у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), дані про батька були записані на підставі ст. 135 СК України зі слів матері та зазначено батьком [PERSON] , мати [PERSON] . Зазначене підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України № 00040648375 від 22.07.2023 р. Згідно витягу\~з реєстру\~територіальної громади\~№ 2023/005541790 [PERSON] з 21.06.1985 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Згідно\~витягу з\~реєстру територіальної\~громади та\~№ 2023/005541892\~від 21.07.2023\~р.\~ [PERSON] з\~14.03.2023\~року зареєстрованийза адресою: [ADDRESS] . У вересні 2023 року [PERSON] [INFO] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] . За змістом висновку експерта №2252-МГ за результатами проведення судової експертизи: молекулярно-генетичним аналізом встановлено, що вірогідність того, що [PERSON] дійсно є біологічним батьком [PERSON] , [INFO] , і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв`язків, за результатами даної експертизи складає не менше 99,999999%. Також у висновку експерта зазначено, що вірогідність того, що [PERSON] дійсно є біологічною матір`ю [PERSON] , [INFO] , і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв`язків, за результатами даної експертизи складає не менше 99,99999%. Відповідно до положень ст. ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Частиною 1 ст. 135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні. У таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК приймаються до судового розгляду, якщо, дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (ч. 1 ст. 135 СК України). Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною 2 ст. 125 СК України передбачено, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Статтею 128 СК України передбачено, що за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст. 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Статтею 134 СК України передбачено, що на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року передбачено, що спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Відповідно до роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2008 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за нормою ст. ст. 213, 215 ЦПК України, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства. Європейський суд з прав людини зазначив у справі "Йевремович проти Сербії", що у відповідності до статті 8 Конвенції під час розгляду скарги про встановлення батьківства, суди мають приділяти особливу увагу інтересам конкретної дитини ("Jevremovic v. Serbia", заява № 3150/05, пункт 109, рішення ЄСПЛ від 17 травня 2007 року). Також, Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (Калачова проти російської федерації № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року). Відповідно до ст. ст. 76, 77, 78, 79, 80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Статтями 81, 89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). В судовому засіданні свідок [PERSON] … пояснив, що він є рідним братом позивачки і до нього особисто приходив [PERSON] та просив руки його сестри. Коли він дізнався. Що сестра завагітніла, [PERSON] був радий, забирав сестру з пологового будинку. Що потім сталося, він не знає. Також надані позивачкою роздруківка спільних світлин дійсно свідчить про факт її стосунків з [PERSON] . Встановивши всі\~обставини справи,\~надавши оцінку\~всім наявним\~у справі\~доказам суд\~дійшов висновку,\~про те,\~що факт\~батьківства підтверджуються\~в повній\~мірі і\~відповідно позовні\~вимоги щодо\~встановлення батьківства\~між [PERSON] \~з померлим [PERSON] [INFO] підлягають для задоволення. Згідно ст. 134 СК України, на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Оскільки суд дійшов висновку про необхідність задоволення вимог позивача щодо встановлення факту батьківства, підлягають до задоволення і вимоги щодо внесення змін у актовий запис № 199 від 14.02.2023 року про народження [PERSON] , [INFO] , вказавши прізвище дитини « [PERSON] », в графі батьки: зазначити батьком « [PERSON] , [INFO] , громадянин України. Вимога позивача про визнання за [PERSON] [INFO] , право на спадкування за законом після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] до задоволення не підлягає виходячи з наступного. З матеріалів справи встановлено, що [PERSON] , як законний представник свого малолітнього сина [PERSON] , [INFO] зверталася до приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Фіщук С.О. із заявою про прийняття спадщини на ім`я малолітнього після смерті [PERSON] , який помер у вересні 2023 року. Однак, нотаріус своїм листом повідомив [PERSON] , що під час розгляду заяви було встановлено, що в свідоцтві про народження малолітнього [PERSON] , [INFO] в графі «батько» не зазначено прізвище, ім`я, по батькові спадкоємця [PERSON] , померлого у вересні 2023 року, тому їй як представнику малолітнього буде відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ім`я малолітнього, так як між спадкоємцем зв спадкодавцем відсутні докази родинних відносин. Для доведення факту родинних відносин спадкоємця [PERSON] , [INFO] зі спадкодавцем [PERSON] , померлим у вересні 2023 року, необхідно надати рішення суду, яке підтверджує даний факт. \~ \~ \~ \~Так,\~відповідно до\~ст.\~4\~ЦПК України,\~захисту в\~судовому порядку\~підлягають лише\~порушені,\~невизнані та\~оспорюванні права\~та інтереси.\~В даній\~справі судом\~встановлено,\~що нотаріус,\~до функцій\~якого віднесено\~видача свідоцтв\~про право\~на спадщину,\~відмовив позивачу\~у видачі\~свідоцтва про\~право на\~спадщину за\~законом на\~ім`я\~малолітнього [PERSON] , [INFO] після смерті [PERSON] , померлого у вересні 2023 року лише у зв`язку з відсутністю факту родинних відносин. Порушене право в даному випадку відновлюється шляхом встановлення такого факту. Відповідно, у разі набрання вказаним рішенням суду законної сили, позивач має право звернутися до нотаріуса з вказаним рішенням суду та оформити право на спадщину у визначеному законом порядку. Відповідно до абз. 2 п. 23 Постанови Пленуму ВС України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Доказів неможливості отримання позивачем Свідоцтва про право на спадщину в нотаріальній конторі за умови встановлення необхідного факту, суду не надано. Беручи до\~уваги викладене,\~суд приходить\~до висновку,\~що вимоги\~позивача [PERSON] про визнання за [PERSON] [INFO] , право на спадкування за законом після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , є передчасними, оскільки після встановлення факту родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] , у позивача відсутні перешкоди для оформлення спадкових прав в позасудовому порядку. Таким чином, зважаючи на норми чинного законодавства, дослідивши докази долучені до матеріалів справи щодо їх належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Також підлягають до стягнення з відповідачів на користь позивача понесені нею витрати витрати в сумі 23 456,01 грн, ( сплачена сума за проведення судової експертизи та витрати по сплаті судового збору 24\~529,61-1073,60) по 11 728,05 грн. з кожного, тобто пропорційно задоволеним вимогам позивача, що відповідає вимогам ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial