Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-04 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивачка звернулась до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що від шлюбу з відповідачем має дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Згідно виконавчого листа №2-530-2010 від 09 квітня 2010 року відповідач [PERSON] зобов`язаний сплачувати аліменти на користь позивачки [PERSON] , на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12 березня 2010 року, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. До кінця 2021 року відповідач виконував зобов`язання по сплаті аліментів належним чином, а з настанням 2022 року до своїх обов`язків ставився безвідповідально, аліменти не сплачував взагалі, дітьми не цікавився. Всі витрати на дітей до сьогоднішнього дня позивачка несе самостійно. Оскільки відповідач належним чином аліменти не сплачує, утворилась заборгованість по сплаті аліментів за період з січня 2022 року по червень 2023 року в розмірі 90 912,06 грн. Розмір неустойки (пені) за несвоєчасну сплату відповідачем аліментів за вказаний період становить 27 576,58 грн. \~ \~ \~ \~Тому просила стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за несплату аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у вказаному розмірі 27 576,58 грн. 12 вересня 2023 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено провести розгляд справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами. Сторонам роз`яснено право подати до суду заяви по суті справи та встановлені строки для їх подання. 21 вересня 2023 року до суду надійшов відзив на позов, в якому представник відповідача [PERSON] зазначила, що відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнає, так як [PERSON] , [INFO] , вже повнолітній, у 2019 році йому виповнилося 18 років. З розрахунку заборгованості по аліментах, наданого позивачкою, заборгованість рахується з січня 2022 року, розмір вираховується з 1/3 частини заробітку, хоча повинен вираховуватися з 16,50% (1/3:2=16,50), пропорційно до кожної дитини. Син [PERSON] вже повнолітній, тому на нього вже не можуть стягувати аліменти за виконавчим листом №2-530-2010 від 08 квітня 2010 року, а тим паче нараховувати неустойку та пеню. Виконавець закінчує виконавче провадження про стягнення аліментів після закінчення передбаченого законом строку їх стягнення за умови, що сума аліментів стягнута в повному обсязі. З довідки-розрахунку заборгованості по аліментах ВП №52136298 вбачається, що заборгованість по аліментах на повнолітнього сина [PERSON] відсутня, адже попередні роки і 2019 рік включно до довідки не включені. До того ж, позивачка у позовній заяві стверджує, що відповідач справно сплачував аліменти на дітей. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки забезпечують потреби своїх дітей доти, доки ті не досягнуть повноліття. Окремо в законі зазначено, що повнолітніми вважаються особи від 18 років. Отже, розрахунок заборгованості, наданий позивачкою, де вказано, що станом на 01 липня 2023 року розмір заборгованості по аліментах становить 90\~912,06 гривень не відповідає чинному законодавству, оскільки в ній не враховано, що з 2019 року син сторін [PERSON] вже повнолітній, тому заборгованість по аліментах нарахована невірно. В зв`язку з цим неустойка (пеня) теж нарахована невірно, оскільки нараховується у розмірі 1% від суми несплачених аліментів. Тому, відповідно до ст. 77 ЦПК України довідка-розрахунок заборгованості по аліментах ВП №52136298 є неналежним доказом. З урахуванням вказаних обставин просила в позові відмовити. На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07 лютого 2024 року, ухвалою від 09 лютого 2024 року суддею Міланіч А.М. прийнято справу до свого провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. 16 лютого 2024 року до суду надійшло клопотання представника відповідача [PERSON] про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. Ухвалою суду від 20 лютого 2024 року ухвалено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін і справу призначено до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] позов підтримала, викладене підтвердила. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечувала, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позов. Вислухавши пояснення представника позивачки [PERSON] , представника відповідача [PERSON] , дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що від шлюбу сторони у справі мають дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , на утримання яких відповідач [PERSON] зобов`язаний сплачувати аліменти на користь позиваки [PERSON] у розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12 березня 2010 року, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, що підтверджується копіями: свідоцтва про розірвання шлюбу, свідоцтв про народження, виконавчого листа №2-530-2010 (а.с.18-20, 21-22.) Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Таким чином вказаною нормою права закріплено відповідальність платника аліментів за прострочення сплати аліментів. При цьому передбачена ст. 196 СК України відповідальність у вигляді сплати неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів настає за наявності вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Розмір заборгованості зі сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення суду, у порядку встановленому Сімейним кодексом. Державний виконавець обчислює розмір заборгованості зі сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику. У зв`язку з несплатою аліментів у відповідача станом на 01 липня 2023 року виникла заборгованість в сумі 90\~912,06 гривень, що підтверджується довідкою-розрахунком по аліментах, наданою старшим державним виконавцем Ірпінського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Федорчуком М.Ф. (а.с. 23-24). Згідно наданого позивачкою розрахунку загальна сума пені за період з січня 2022 року по 01 липня 2023 року становить 27\~576,58 гривень. Представник відповідача, заперечуючи проти розміру заборгованості вказала, що державним виконавцем при складанні довідки-розрахунку, наданої позивачкою не враховано, що з 2019 року син сторін [PERSON] , [INFO] , є повнолітнім, тому з цього часу аліменти на його утримання не стягуються, в зв`язку з чим заборгованість по аліментах нарахована невірно, відповідно і неустойка (пеня) теж нарахована невірно, оскільки вона нараховується у розмірі 1% від суми несплачених аліментів. Так згідно довідки-розрахунку заборгованості по аліментах, наданої відповідачем та його представником (а.с. 104-105), складеної старшим державним виконавцем Ірпінського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Федорчуком М.Ф., заборгованість відповідача по сплаті аліментів, виходячи з їх розміру 1/4 частини заробітку (доходу), за період з січня 2022 року по 01 липня 2023 року становить 90\~662,39 гривень. Як вбачається з вказаного розрахунку-заборгованості, відповідач свої аліментні зобов`язання належним чином не виконував, аліменти на користь позивачки виплачував з простроченням платежів. Відповідно до ч. 1 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Враховуючи, що стягнення неустойки (пені) спрямоване на підвищення захисту майнових прав дитини, позовні вимоги [PERSON] про стягнення на її користь пені за прострочення сплати аліментів є правомірними. Суд зауважує і на те, що згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України, неустойка (пеня) це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - спряти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Отже, з урахуванням правової природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов`язку та, виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України, пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною, залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем в якому не проводилося стягнення. Саме така правова позиція 25.04.2018 висловлена у постанові Верховного Суду України, у справі №572/1762/15-ц. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів, суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установивши строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. З розрахунку державного виконавця, поданого відповідачем, вбачається, що за період з січня 2022 року по 01 липня 2023 року (в межах позовних вимог) за [PERSON] рахується заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 90\~662,39 гривень, виходячи з їх розміру 1/4 частини заробітку, на одну неповнолітню дитину, і наявність такого боргу відповідачем визнається. Однак, розмір пені, обрахований згідно даної довідки за вказаний період, становить 28194,07 грн., що перевищує розмір позовних вимог (27 576,58 грн.). За таких обставин, приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає за необхідне, частково задовольняючи позовні вимоги, стягнути з відповідача на користь позивачки пеню за прострочення сплати аліментів в межах позовних вимог в розмірі 27\~576,58 грн. Так як стягненню підлягає пеня за прострочення сплати аліментів лише на неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , то в іншій частині в позові необхідно відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід бюджету необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1\~211,20 гривень.

Outcome: partial