Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-16 00:00:00

04 грудня 2024 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить припинити обтяження на нерухоме майно та скасувати запис обтяження про заборону на нерухоме майно № 9256433, зареєстрований 17 листопада 2009 року, який вчинений реєстратором Державного нотаріального архіву Миколаївської області на підставі договору довічного утримання № 2-188 від 16 лютого 1995 року, посвідченого державним нотаріусом Жовтневої державної нотаріальної контори Білик А.Ю. В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на те, що 05 липня 2001 року між нею та [PERSON] укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] . Вказаний договір оформлений на Універсальній Товарній Біржі «РіКо-Альянс», зареєстрований 05\~липня 2001\~року в\~Журналі реєстрації\~біржових угод\~з нерухомістю\~№ [NUMBER] ,без подальшого його нотаріального посвідчення. Зазначений договір в КП «ММБТІ» був зареєстрований 11 жовтня 2001 року за реєстраційним № 195. Домоволодіння належало [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом Жовтневої державної нотаріальної контори Миколаївської області Бердніковою А.Ю. за реєстровим номером 1-672 від 02 липня 2001 року, зареєстрованого у Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації 03 липня 2001 року за реєстраційним номером №195. Рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 16 вересня 2024 року, справа № 477/672/24 договір купівлі-продажу житлового будинку № 191 від 05 липня 2001 року, укладеного між нею та [PERSON] на Універсальній Товарній Біржі «РіКо-Альянс», визнано дійсним. Рішення набрало законної сили 17 жовтня 2024 року. На сьогодні вона позбавлена реалізувати своє право та зареєструвати за собою право власності на вказане домоволодіння, оскільки наявне обтяження. Підставою обтяження є договір довічного утримання від 16 лютого 1995 року № 2-189, посвідчений Жовтневою державною нотаріальною конторою. Водночас, рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 20 травня 1997 року №2-171 1997, яке набрало законної сили 03 червня 1997 року, вказаний договір довічного утримання розірваний. Звернувшись до Державного нотаріального архіву Миколаївської області щодо надання інформації про вчинення нотаріальних дій та скасування відповідного запису, їй було відмовлено, посилаючись на те, що довідки про вчиненні нотаріальні дії та копії документів, що зберігаються у нотаріуса, видаються нотаріусом виключно фізичним та юридичним особам, за дорученням яких або щодо яких вчинялися нотаріаті дії. На сьогодні через арешт позивач позбавлена можливості розпорядитися належним їй майном. Нині захист її прав, як власниці вищевказаного нерухомого майна можливий лише шляхом скасування заборони на це майно. Позивачка в судове засідання не з`явилася, направила до суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач Вітовська державна нотаріальна контора Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судові засідання свого представника не направила, надіслала до суду листа з проханням розглядати справу без представника нотаріальної контори на підставі наявних матеріалів і прийняти рішення на розсуд суду, проти заявлених позовних вимог не заперечує. Третя особа Державний нотаріальний архів Миколаївської області в судове засідання свого не направив, надіслав листа з проханням розглядати цивільну справу без представника нотаріального архіву і прийняти рішення на розсуд суду. Ухвалою суду від 06 грудня 2024 року позовна заява прийнята до провадження, відкрито провадження у справі, справа розглядається в порядку загального позовного провадження. 21 січня 2025 року ухвалою суду підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, то, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, розглядаючи справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів, суд встановив наступне. Першою статтею Першого Протоколу до Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Статтею 41\~Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до пункту другого частини першої статті 3\~Цивільного кодексу\~України визначено, що загальними засадами цивільного законодавства є неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (частинами 1 та 2 статті 321 Цивільного кодексу України). Аналогічна норма закріплена в статті 321 ЦК України. Відповідно до положень статті 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно зі статтею 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Судом встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] належав [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 02 липня 2001 року, посвідченого державним нотаріусом Жовтневої державної нотаріальної контори Миколаївської області, зареєстрованого в КП ММБТІ 03 липня 2001 року, №195 (а.с. 11). 05 липня 2001 року [PERSON] придбала у [PERSON] житловий будинок [ADDRESS] з господарським будівлями та спорудами. Вказаний договір оформлений на Універсальній Товарній Біржі «РіКо-Альянс», зареєстрований 05 липня 2001 року в Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю №1-191 (а.с. 9). У подальшому зазначений договір купівлі-продажу був зареєстрований в КП ММБТІ 11 жовтня 2001 року за реєстраційним № 195. З огляду на довідки виданої КП «ММБТІ» від 08 лютого 2024 року №2-766 (а.с. 11) та від 28 червня 2024 року № 2-1437 (а.с. 12) станом на 28 грудня 2012 року право власності на житловий будинок [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] , на підставі договору № 191 від 05 липня 2001 року. Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно від 15 березня 2024 року № 72077876 позивачу відмовлено у проведені реєстраційних дій оскільки договір купівлі-продажу, укладений на товарній біржі, не являється належно оформленим документом, який свідчить про право власності на придбаний житловий будинок, оскільки не була дотримана нотаріальна форма договору, до того ж наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно (а.с. 13). Рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 16 вересня 2024 року, справа № 477/672/24, договір купівлі-продажу житлового будинку № 191 від 05 липня 2001 року укладений між [PERSON] та [PERSON] на Універсальній Товарній Біржі «РіКо-Альянс» визнано дійсним. Рішення набрало законної сили 17 жовтня 2024 року (а.с. 17-18). Право власності на житловий будинок підлягає державній реєстрації. Водночас, з огляду на Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 21 липня 2024 року № 404834439 17 січня 2009 року 17:55:33 за № 9256433 реєстратором Державним нотаріальним архівом в Миколаївській області, на підставі Договору довічного утримання, 2-188, 16 лютого 1995 року Жовтневою державною нотаріальною конторою накладено заборону на житловий будинок [ADDRESS] . Власник: [PERSON] , обтяжувач: [PERSON] (а.с. 14). Відповідно до довідки виданої КП «ММБТІ» від 08 лютого 2024 року №2-766 дійсно право власності на спірний житловий будинок було зареєстровано перед [PERSON] за [PERSON] (а.с. 11). Рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 20 травня 1997 року договір довічного утримання укладений 16 лютого 1995 року між [PERSON] і [PERSON] (реєстраційний №4 Жовтневої державної нотаріальної контори від 16 лютого 1995 року) розірваний (а.с. 15-16). Водночас на сьогодні заборона не знята. Державним нотаріальним архівом в Миколаївській області позивачу відмовлено у наданні інформації щодо підстав обтяження та припинення обтяження, скасування запису обтяження про заборону на нерухоме майно, посилаючись на те, що довідки про вчинені нотаріальні дії та копії документів, що зберігаються у нотаріуса, видаються нотаріусом виключно фізичним та юридичним особам, за дорученням яких або щодо яких вчинялися нотаріальні дії (а.с. 20). На підставі рішення виконавчого комітету Мішково-Погорілвської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області від 05 лютого 2007 року № 14 проведено зміну нумерації житлових будинків, споруд та земельних ділянок в тому числі житлового будинку [ADDRESS] на [ADDRESS] (а.с. 10). Згідно зі статтею 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оцінивши в сукупності наявні у справі докази та враховуючи, що рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 20 травня 1997 року договір довічного утримання, укладений 16 лютого 1995 року між [PERSON] та [PERSON] (реєстраційний №4 Жовтневої державної нотаріальної контори від 16 лютого 1995 року), на підставі якого Державним нотаріальних архівом в Миколаївській області зареєстровано обтяження, у вигляді заборони на нерухоме майно спірний житловий будинок, розірваний, проте позивачу відмовлено у скасуванні обтяження, оскільки вона не є особою, щодо якої вчинялася нотаріальна дія, суд приходить до висновку щодо порушення права [PERSON] на володіння своїм майном, яке підлягає захисту шляхом скасуванням арешту, накладеного на належне їй майно. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 1211,20 грн.

Outcome: approved