Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-16 00:00:00

Позивач ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з указаним позовом та прохає стягнути з відповідача\~ на його користь заборгованість за договором позики\~ № 6292763\~ в розмірі 18033 грн., кредитним договором № 12358-12/2023 в розмірі 22950 грн., кредитним договором № 26968-10/2023 в розмірі 43250 грн., кредитним договором № 26954-10/2023 в розмірі 51900 грн., договором позики\~ № 4128535\~ в розмірі 30940 грн. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 10.10.2023 року між ТОВ «Маніфою» та [PERSON] було укладено договір позики № 6292763, Згідно п.п. 2.1, 9.1 договору позики, позикодавець передає позичальнику у власність грошові кошти, а позичальник приймає на себе обов`язок повернути таку ж суму грошових коштів та сплати позикодавцю проценти від суми позики та всі інші платежі, пов`язані з виконанням цього договору. Договір позики укладається в інформаційно-телекомунікаційній системі. Позикодавець в порядку передбаченому Законом України «Про електрону комерцію» шляхом попереднього розміщення позикодавцем в особистому кабінеті позичальника договору позики для вивчення та прийняття його умов позичальником шляхом введення одноразового ідентифікатора з метою підписання запропонованого позикодавцем договору у відповідне поле. 11.01.2024 року між ТОВ «Маніфою» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»\~ укладено договір факторингу № 11-01/2024. Відповідно до якого ТОВ «Маніфою» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Маніфою» права вимоги до боржників вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників № 4 від 15.05.2024 року до договору факторингу ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 18033 грн., з яких: 6500 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 11533 грн. - сума заборгованості за процентами за користування позикою. 14.12.2023 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 12358-12/2023, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. 29.04.2024 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «ФК Європейська агенція з повернення боргів» укладений договір факторингу № 29042024-1, у відповідності до умов якого ТОВ «Стар Файненс Груп» передає ТОВ «ФК Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Стар Файненс Груп» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до\~ реєстру боржників ТОВ «ФК Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 22950 грн., з яких: 6000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 16950 грн. - сума заборгованості за відсотками. 20.10.2023 року між ТОВ «Аванс Кредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 26968-10/2023, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. За Договором факторингу № 29042024 від 29.04.2024 року ТОВ «Аванс Кредит» відступило на користь ТОВ «ФК Європейська агенція з повернення боргів» права грошової вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. З витягу реєстру боржників вбачається, що ТОВ «ФК Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 43250 грн., з яких: 10000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 33250 грн. сума заборгованості за відсотками. 20.10.2023 року між ТОВ «Аванс Кредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 26954-10/2023, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. За Договором факторингу № 20062024 від 20.06.2024 року ТОВ «Аванс Кредит» відступило на користь ТОВ «ФК Європейська агенція з повернення боргів» права грошової вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. З витягу реєстру боржників вбачається, що ТОВ «ФК Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 51900 грн., з яких: 10000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 41900 грн. сума заборгованості за відсотками. 09.12.2023 року між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики № 4128535. Вказаний договір укладений у вигляді електронного документу шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису. 14.06.2021 року між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 14/06/21, у відповідності до умов якого ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»\~ за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»\~ приймає належні ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів»\~ права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників № 24 від 16.05.2024 року до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 30940 грн., з яких: 7000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу;\~ 23940 грн. - сума заборгованості за відсотками. Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] непогашену заборгованість перед ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за договором позики на загальну суму 30940 грн.\~ Взятих на себе зобов`язань за договором позики № 6292763, кредитним договором № 12358-12/2023, кредитним договором № 26968-10/2023, кредитним договором № 26954-10/2023, договором позики\~ № 4128535\~ [PERSON] \~ не виконує, внаслідок чого утворилася заборгованість, що і стало підставою звернення до суду з позовом. В судове засідання представник позивача Какун А.С. не з`явилася, у позовній заяві зазначила, що прохає судове засідання провести за її відсутності, позовні вимоги задовольнити у повному обсязі (а.с. 8 зв.). Відповідач\~ [PERSON] у судове засідання не з`явилася, її представник адвокат Зачепіло З.Я. надала клопотання про розгляд справи без участі позивача та його представника (а.с. 210). 20.01.2025 року від представника відповідача [PERSON] адвоката Зачепіло З.Я. до суду надійшов відзив, в якому зазначено, що прохає у задоволенні позову відмовити. Вказала, що, вимоги TOB «ФК «ЄАПБ» не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Кредитний договір між [PERSON] та ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» було укладено 09.12.2023 року. Тобто, правовідносини за Кредитним договором між [PERSON] та ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» виникли 09.12.2023 року, значно пізніше ніж було укладено договір факторингу між TOB «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», у якому предмет договору не індивідуалізовано належним чином, а отже на час укладення даного договору у TOB «1 безпечне агентство необхідних кредитів» було відсутнє право вимоги до Відповідача за зазначеним вище кредитним договором. Водночас, підставою заміни учасника процесуальних правовідносин є факт набуття таким учасником відповідних прав, у даному випадку кредитора, у матеріальних правовідносинах. Передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином (постанова Верховного Суду від 24 квітня 2018 року по справі № 914/868/17). Відступлення майбутніх вимог чинне законодавство не забороняє, однак це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності та існування на момент укладення договору факторингу. Права майбутньої вимоги на момент укладення договору мали би бути визначеними, тоді як жодної визначеної вимоги у Товариства з обмеженою відповідальністю «1 безпечне агентство необхідних кредитів» щодо Відповідача на момент укладення договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року не було, та сторони не могли передбачити, що 09.12.2023 року ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» буде укладено договір із відповідачем [PERSON] . Таким чином, залишається не доведеним факт переходу права вимоги за кредитним договором №74128535 від 09.12.2023 року. Зважаючи на вищевикладене у задоволенні позову за цією вимогою слід відмовити. Також, позивач стверджує про укладення [PERSON] наступних кредитних договорів: 10.10.2023 року між ТОВ «Маніфою» кредитний договір №6292763. 14.12.2023 року між TOB «Стар Файненс Груп» кредитний договір №12358-12/2023. 20.10.2023 року між ТОВ «Аванс кредит» кредитний договір №26968-10/2023. 20.10.2023 року між ТОВ «Аванс кредит» кредитний договір №26954-10/2023 Однак,\~ у матеріалах справи відсутні й суду не надано будь-які належні, допустимі і достатні докази перерахування кредитних коштів за вищезазначеними договорами позичальнику відповідно до вимог ст.ст. 526,1054,1088 ЦК України. У матеріалах справи відсутні первинні документи, які підтверджують видачу кредитних коштів [PERSON] . Без документів право вимоги відсутнє. Саме за матеріальними доказами судом оцінюється і розмір переданого права. Без доказів розміру права вимоги, таке право відсутнє і не може бути передане. Тобто, право вимоги за основним зобов`язанням переходить не в момент «передачі» суми заборгованості в обліку первісного кредитора, не в момент передачі Кредитного договору, не в момент передачі судового рішення, яким стягнено (чи визнано) суму боргу, а в момент передачі оригіналів документів, які є доказами права вимоги. У матеріалах справи наявний розрахунок заборгованості за кредитними договорами, однак надані позивачем розрахунки заборгованості за кредитними договорами складені самим кредитором, і не містять жодного підтвердження реальності господарської операції. По ньому не можна вирахувати коли заборгованість була переведена в прострочену, чи були сплати з боку відповідача, який був порядок нарахування відсотків, в якому розмірі вони були нараховані, коли вони були нараховані тощо. Розрахунок заборгованості є внутрішнім документом фінансової установи та не містить відомостей, що дозволили б суду перевірити чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит. Крім того, наданий розрахунок містить лише відомості щодо загального розміру несплаченого кредиту та відсотків, без зазначення детального розрахунку, який включав би суми погашеного позичальником тіла кредиту та відсотків по кожному платіжному періоду тощо. Розрахунки заборгованості, на які посилається позивач, не є первинними документами, які підтверджують отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані позивачем в позовній заяві, а отже не є належними доказами існування боргу. Наявність роздрукованого розрахунку заборгованості за договором є неналежним та недостатнім доказом для задоволення позовних вимог, оскільки сам розрахунок, умови кредитування тощо, є внутрішніми документами установи та не містять відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи видавалися кредитні кошти, на який строк, правильність нарахування відсотків позивачем. Та обставина, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, не позбавляє позивача обов`язку надати суду належні та допустимі докази щодо розміру заборгованості за відсотками, оскільки саме таким чином діють принципи диспозитивності та змагальності сторін у цивільному процесі. Відтак, надані позивачем розрахунок заборгованості та витяг з реєстру боржників до договору факторингу не можуть вважатися належними доказами на підтвердження наявності заборгованості. У справі відсутні належні та достовірні докази передачі права вимоги до відповідача від первісних кредиторів до позивача, в той же час, позивачем не надано підтвердження сплати первісним кредиторам коштів за Договорами факторингу, як того вимагає Закон. Надані позивачем кредитні договори Факторингу, реєстри боржників, розрахунки заборгованості, вважаємо неналежними доказами, оскільки дані докази доводять перехід прав від первісного кредитора до позивача, однак жодним чином не підтверджують наявність прав вимоги в кредиторів. Разом з тим, реєстр права вимоги, не є документами, які підтверджують факти передачі кредитних коштів, і не можуть бути доказами в справі на підтвердження доводів позивача про існування будь-яких кредитних зобов`язань перед позивачем. У задоволенні позовних вимог прохає повністю відмовити. 03.02.2025 року від представника позивача [PERSON] до суду надійшла відповідь на відзив у якій він зазначив, що обставини, на які посилається відповідач у відзиві на позовну заяву, як на підстави для відмови у задоволенні позовних вимог є необгрунтовані, недоведені, суперечать умовам укладених правочинів, нормам чинного законодавства, ряду правових позицій викладених у Постановах ВСУ, а отже є такими, що не підлягають задоволенню та не повинні братися судом до уваги. Ухвалою судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області Галяна С.В. від\~ 29.11.2024 року\~ прийнято\~ позовну\~ заяву до\~ розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду на 24.12.2024 року (а.с. 104). Протокольною ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 24.12.2024 року у зв`язку з клопотанням відповідача судове засідання відкладено на 28.01.2025 року (а.с. 113). Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 19.02.2025 року зобов`язано АТ КБ "Приват Банк" надати на адресу суду: Інформацію щодо наявності у [PERSON] (ідентифікаційний номер: [NUMBER] ) карткових рахунків відкритих у банку станом на 10.10.2023 року; Інформацію щодо належності [PERSON] (ідентифікаційний номер: [NUMBER] ) (ідентифікаційний номер: [NUMBER] )\~ карткового рахунку № [NUMBER] ; Виписку по рахунку за номером картки № [NUMBER] , що належить [PERSON] (ідентифікаційний номер: [NUMBER] ) за період з 10.10.2023 року по 13.10.2023 року, за період з 20.10.2023 року по 24.10.2023 року, за період з 09.12.2023 року по 16.12.2023 року, з детальною інформанте щодо призначення платежу і джерело надходження коштів. Протокольною ухвалою судовий розгляд справи відкладено на 17.03.2025 року (а.с. 195, 196). Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому\~ задоволенню\~ з наступних підстав. Судом встановлено, що 10.10.2023 року між ТОВ «Маніфою» та [PERSON] було укладено договір позики № 6292763 за яким надано в позику 6500 грн. строком до 21 грудня 2023 року шляхом безготівкового переказу на банківський рахунок позичальника. Акційна процентна ставка, фіксована 2,49000% на день, базова процентна ставка фіксована 2.49000% на день. Вказаний договір підписано електронним підписом позичальника, і був надісланий на номер мобільний телефону [PERSON] (а.с.10-14). Розрахунок за вказаним договором позики становить 10060,70 грн., з яких: 6500 грн. - сума позики, 3560,70 грн. - сума нарахованих відсотків (а.с. 15). Згідно із додатковою угодою №1 до договору позики № 6292763 від 10.10.2023 року датованої 02 листопада 2023 року ТОВ «Маніфою» та [PERSON] погодили продовжити строк позики шляхом встановлення строку користування позикою за цією додатковою угодою, погодили основні параметри позики, що включає в себе: 6500 грн. - сума позики, строк користування позикою за цією додатковою угодою до 21 січня 2024 року (80 днів), базова процентна ставка, фіксована\~ 2,49000% на день, основна процентна ставка 3,00000% на день. Проценти за користування позикою нараховуються згідно з розрахунком, затвердженим сторонами при укладанні цієї додаткової угоди щодо продовження строку позики (а.с.20). Графік обов`язкових платежів за вказаним додатковою угодою становить 12330,50 грн., з яких: 6500 грн. -\~ залишок заборгованості за сумою позики, 5830,50 грн. відсотки за користування позикою (а.с. 22). Згідно із додатковою угодою №2 до договору позики № 6292763 від 10.10.2023 року датованої 07 грудня 2023 року ТОВ «Маніфою» та [PERSON] погодили продовжити строк позики шляхом встановлення строку користування позикою за цією додатковою угодою, погодили основні параметри позики, що включає в себе: 6500 грн. - сума позики, строк користування позикою за цією додатковою угодою до 25 лютого 2024 року (80 днів), базова процентна ставка, фіксована\~ 2,49000% на день, основна процентна ставка 3,00000%\~ на день. Проценти за користування позикою нараховуються згідно з розрахунком, затвердженим сторонами при укладанні цієї додаткової угоди щодо продовження строку позики (а.с. 23). Графік обов`язкових платежів за вказаним додатковою угодою становить 12330,50 грн., з яких: 6500 грн. -\~ залишок заборгованості за сумою позики, 5830,50 грн. відсотки за користування позикою (а.с. 25). 11.01.2024 року між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» (фактор) та ТОВ «Маніфою» (клієнт) укладено договір факторингу № 11-01/2024 укладено договір факторингу за яким фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити право грошової вимоги, строк виконання за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб. Загальна сума прав вимоги, що відступаються за цим договором визначається в день передачі по Акту прийому-передачі реєстру боржників, який підписується в день укладення даного договору (а.с. 26-28). Згідно Акту прийому-передачі від 15.05.2024 року реєстр боржників передано в повному обсязі (а.с. 30). Згідно витягу з Реєстру боржників № 4 до договору факторингу № 11-01/2024 від 11.01.2024 року та розрахунку заборгованості по договору позики № 6292763\~ від 10.10.2023 року\~ [PERSON] має заборгованість в розмірі 18033 грн., з яких: 6500 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу;\~ 11533 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с. 31,32). Згідно договору про надання фінансового кредиту № 12358-12/2023 від 14.12.2023 року та паспорта споживчого кредиту вбачається, що ТОВ «Стар Файненс Груп» та [PERSON] уклали кредитний договір, за яким [PERSON] надано кредит у сумі 6000 грн. строком на 360 днів, кінцева дата повернення кредиту 07.12.2024 року. Зі змісту договору встановлено, що сторони погодили наступну фіксовану процентну ставку за користування кредитом: процентна ставка 2,50 % в день. Договір фінансового кредиту № 12358-12/2023 від 14.12.2023 року було підписано відповідачем, шляхом накладення електронного підпису одноразовим індентифікатором W8712 (а.с. 37-39, 41-42).\~ Відповідно додатку №1 до вказаного договору загальна вартість кредиту становить 60000 грн., з яких: 6000 грн. - сума кредиту, 54000 грн. відсотки за користування кредитом (а.с. 40). Згідно договору факторингу № 29042024-1 від 29.04.2024 року вбачається, що між ТОВ «ФК Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «Стар Файненс Груп» було укладено договір факторингу, у відповідності до умов якого, первісний кредитор відступив позивачу право вимоги до відповідача коштів, включаючи проценти, комісії, штрафні санкції та інші платежі (а.с. 43-44). Згідно витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № 29042024-1 від 29.04.2024 року та розрахунку заборгованості за кредитним договором № 12358-12/2023 від 14.12.2023 року, вбачається, що заборгованість станом на 30.09.2024 року складає 22950 грн., з яких: 6000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 16950 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с. 46, 47). Згідно договору про надання фінансового кредиту № 26968-10/2023 від 20.10.2023 року та паспорта споживчого кредиту вбачається, що ТОВ «Аванс кредит» та [PERSON] уклали кредитний договір, за яким [PERSON] надано кредит у сумі 10000 грн. строком на 360 днів, кінцева дата повернення кредиту 13.10.2024 року. Зі змісту договору встановлено, що сторони погодили наступну фіксовану процентну ставку за користування кредитом: процентна ставка 2,50 % в день. Договір фінансового кредиту № 26968-10/2023 від 20.10.2023 року було підписано відповідачем 20.10.2023 року, шляхом накладення електронного підпису одноразовим індентифікатором W2249 (а.с. 51-53, 54-55). 29.04.2024 року між ТОВ «Аванс кредит» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 29042024, у відповідності до умов якого, первісний кредитор відступив позивачу право вимоги до відповідача коштів, включаючи проценти, комісії, штрафні санкції та інші платежі (а.с. 56-58). Згідно витягу з Реєстру боржників до договору факторингу 24052024 від 29.04.2024 року та розрахунку заборгованості за кредитним договором № 269668-10/2023 від 20.10.2023\~ року, вбачається, що заборгованість станом на 30.09.2024 року складає 43250 грн., з яких: 10000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 33250 грн. сума заборгованості за відсотками (а.с. 60,61). Згідно договору про надання фінансового кредиту № 26954-10/2023 від 20.10.2023 року та паспорта споживчого кредиту вбачається, що ТОВ «Аванс кредит» та [PERSON] уклали кредитний договір, за яким [PERSON] надано кредит у сумі 10000 грн. строком на 360 днів, кінцева дата повернення кредиту 13.10.2024 року. Зі змісту договору встановлено, що сторони погодили наступну фіксовану процентну ставку за користування кредитом: процентна ставка 2,50 % в день. Договір фінансового кредиту № 26954-10/2023 від 20.10.2023 року було підписано відповідачем 20.10.2023 року, шляхом накладення електронного підпису одноразовим індентифікатором W8520 (а.с. 62-64, 66-67). Відповідно додатку №1 до вказаного договору загальна вартість кредиту становить 100000 грн., з яких: 10000 грн. - сума кредиту, 90000 грн. відсотки за користування кредитом (а.с. 65). 20.06.2024 року між ТОВ «Аванс кредит» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 20062024, у відповідності до умов якого, первісний кредитор відступив позивачу право вимоги до відповідача коштів, включаючи проценти, комісії, штрафні санкції та інші платежі (а.с. 68-70). Згідно витягу з Реєстру боржників до договору факторингу 20062024 від 20.06.2024 року та розрахунку заборгованості за кредитним договором № 26954-10/2023 від 20.10.2023 року, вбачається, що заборгованість станом на 30.09.2024 року складає 51900 грн., з яких: 10000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 41900 грн. сума заборгованості за відсотками (а.с. 72,73). 09.12.2023 року між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем [PERSON] укладено договір позики № 4128535, відповідно до якого відповідач отримала у позику кошти в розмірі 7000 грн. строком на 30 днів, кінцева дата повернення позики\~ 08.01.2024 року. Зі змісту договору встановлено, що сторони погодили наступну фіксовану процентну ставку за користування позикою: базова процентна ставка за перший день користування позикою 71,71%, базова процентна ставка з другого дня користування позикою до дати повернення 3,00 %. Знижена процентна ставка з другого дня користування позикою до дати повернення позики -0,01 %. Процентна ставка за понадстрокове користування позикою 3,50 %. Орієнтовна реальна річна процентна ставка 73283,11 %. Орієнтована загальна вартість позики 12040 грн. Договір позики № 4128535 від 09.12.2023 року було підписано відповідачем 09.12.2023 року, шляхом накладення електронного підпису одноразовим індентифікатором 07SYEzYs5k (а.с. 76-78). 14.06.2021 року між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №14/06/21 (а.с. 80-81), відповідно до якого кредитор (ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів») передав у повному обсязі, а новий кредитор (ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів») прийняв у повному обсязі право грошової вимоги, що належить кредитору до боржників, перелік яких міститься у реєстрі боржників, в тому числі і до [PERSON] за договором позики № 4128535 від 09.12.2023 року, що підтверджується витягом з Реєстру боржників № 24 до цього договору (а.с. 85). Відповідно до додаткової угоди № 2 від 14.06.2021 року до договору факторингу №14/06/21 ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» зобов`язується протягом 10 робочих днів з дати відступлення права вимоги за договором позики фактору повідомити боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних фактору, надати інформацію передбачену чинним законодавством про фактора, у спосіб, передбачений договором про споживчий кредит та вимогами чинного законодавства (а.с. 82). Відповідно до додаткової угоди № 24 від 16.05.2024 року до договору факторингу №14/06/21 сторони погодили, що: 1) загальна сума прав вимоги, що відступається згідно з реєстром боржників № 24 від 16.05.2024 року становить (грошова сума не є читабельною); 2) в якості ціни продажу згідно з реєстру боржників № 24 від 16.05.2024 року фактор сплачує клієнтові суму грошових коштів, яка становить (грошова сума не є читабельною) від основної суми заборгованості (тіло кредиту), що становить (грошова сума не є читабельною); 3) у випадках, не передбачених цією додатковою угодою, сторони керуються положеннями договору (а.с. 83). Згідно витягу з Реєстру боржників № 24 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року та розрахунку заборгованості по договору позики № 4128535 від 09.12.2023 року [PERSON] має заборгованість в розмірі 30940 грн., з яких: 7000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу;\~ 23940 грн. - сума заборгованості за відсотками. (а.с. 85, 86). За таких обставин суд вважає, що правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми (ч.1 ст. 1047 ЦК України). Згідно змісту ст. 1048 ЦК України розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Отже, сума наданої позики, розмір процентів, порядок їх нарахування, розмір і порядок нарахування штрафу та пені повинні бути передбачені у письмовому договорі. Відповідно до ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. За нормами ч.1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, вказане положення закону передбачає альтернативні дії, які свідчать про підписання електронного договору, серед яких його підписання одноразовим ідентифікатором. Відповідно до статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Оскільки вищевказані договори про надання позики підписані відповідачем, шляхом застосування електронного підпису одноразового ідентифікатора, тому вони укладені з додержанням письмової форми, визначеної законом та з додержанням процедури, визначеної Законом України «Про електронну комерцію». Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету вищевказані договори з відповідачем не був би укладені. Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочинів. Таким чином суд повно, всесторонньо та об`єктивно дослідивши наявні в матеріалах справи докази, прийшов до висновку, що з відповідача слід стягнути на користь позивача заборгованість: за договором позики № 6292763 від 10.10.2023 року в розмірі 18033 грн., з яких: 6500 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу та 11533 грн. - сума заборгованості за процентами за користування позикою; за договором фінансового кредиту № 12358-12/2023 від 14.12.2023 року, в розмірі 22950 грн., з яких: 6000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу та 16950 грн. - сума заборгованості за відсотками; за договором фінансового кредиту № 26968-10/2023 від 20.10.2023 року, в розмірі 43250 грн., з яких: 10000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу та 33250 грн. - сума заборгованості за відсотками; за договором фінансовим кредитом № 26954-10/2023 від 20.10.2023 року, в розмірі 51900 грн., з яких: 10000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу та 41900 грн. - сума заборгованості за відсотками; Що стосується заборгованості по сплаті відсотків за договорами позики № 4128535 від 09.12.2023 року в розмірі 23940 грн. та № 6292763 від 10.10.2023 року в розмірі 11533 грн. суд приходить до наступних висновків. Згідно із ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів установлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Припис абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише в межах погодженого сторонами строку дії договору. Згідно із частиною 1 статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Стаття 625 ЦК України передбачає відповідальність за порушення грошового зобов`язання. У частині 2 цієї статті зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У постанові від 04.02.2020 року у справі № 912/1120/16 (провадження № 12-142гс19) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що у межах кредитного договору позичальник отримує позичені кошти у своє тимчасове користування на умовах повернення, платності і строковості. У постановах Великої Палати Верховного Суду уже неодноразово вказувалося на те, що цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно. Зокрема, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані ч. 1 ст. 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення. Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною першою ст. 1050 ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення ст. 625 цього Кодексу. За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти, встановлені ст. 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за ч. 2 ст. 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма ч. 1 ст. 1048 ЦК України і охоронна норма ч. 2 ст. 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та ч. 1 ст. 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Враховуючи викладене, право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти припиняється після спливу визначеного договором строку дії договору чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Відповідно до п. 2.2 Договору позики № 4128535 від 09.12.2023 року позика надається строком на 30 днів, тобто до 08.01.2024 року. Зважаючи на вказане, у цій справі кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК, а не у вигляді стягнення процентів, однак таких вимог позивач не заявляв, у зв`язку із чим позовні вимоги про стягнення процентів, нарахованих після закінчення строку дії позик, є необґрунтованими. Правові підстави для стягнення відсотків, нарахованих після строку дії договорів відсутні. Зазначений висновок зроблений з урахуванням позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 06.02.2019 року в справі № 175/4753/15-ц. За таких обставин, зважаючи на те, що позичальник [PERSON] не виконала свої зобов`язання за договорами позик № 4128535 від 09.12.2023 року та № 6292763 від 10.10.2023 року, проте кредитор за вказаними договорами продовжував нараховувати проценти поза межами дії договорів, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, та з відповідача слід стягнути на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»: як правонаступника кредитора ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» заборгованість за договором позики № 4128535 від 09.12.2023 року у розмірі 7000 грн. заборгованості за основною сумою боргу та 11319,70 грн. ((7000х(71,71/100)х1)+(7000х(3/100)х30)) заборгованості за відсотками за період з 09.12.2023 року по 08.01.2024 року. Де 71,71% - базова процентна ставка за перший день користування позикою (фіксована); 3% базова процентна ставка з другого дня користування позикою (фіксована); 30 кількість днів на який видано позику, а всього кошти в розмірі 18319,70 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При розподілі судових витрат суд враховує пропорційність задоволених вимог. Позов заявлено на суму 167073 грн., а задоволено 154452,70 грн., тобто на 92,5 % (154452,70 х 100/167073). За таких обставин з [PERSON] на користь позивача слід стягнути 2800,90 грн. судового збору (3028 х 92,5 % /100%). На підставі викладеного,

Outcome: partial