Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-05 00:00:00

До суду звернулася [PERSON] (далі заявник), заінтересована особа Головне Управління\~пенсійного фонду\~України в\~Дніпропетровській області (далі заінтересована особа), із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, а саме: трудової книжки колгоспника № [NUMBER] , заповненої 01.04.1980 на « [PERSON] »; трудової книжки серії [NUMBER] , заповненої 16.11.1982 на « [PERSON] »; архівної довідки Відділу трудового архіву виконавчого комітету Межівської селищної ради Дніпропетровської області № Б-163-23 від 14.04.2023, виданої по документах (книгах обліку розрахунків по оплаті праці колгоспу «Паризька Комуна», потім аграрно-виробничого акціонерного товариства «Вознесенське») архівного фонду товариства з обмеженою відповідальністю «Вознесенське» с. Вознесенське Межівського району Дніпропетровської області про стаж роботи(вихододні) на ім`я [PERSON] . В обґрунтування своєї заяви заявник зазначила, що при зверненні до відділу обслуговування громадян № 25 (сервісного центру) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області встановлено наступне: - період роботи по трудовій книжці колгоспника від 01.04.1980 № 209, оскільки ім`я та по батькові особи, зазначене в трудовій книжці як « [PERSON] » не відповідає паспортним даним ( [PERSON] ); - періоди роботи в колгоспі по довідці від 14.04.2023 № Б-163-23, оскільки прізвище, ім`я та по батькові особи, зазначене в довідці, не відповідає паспортним даним особи, а також свідоцтвам про шлюб від 15.05.1982 серії [NUMBER] та від 18.12.2007 серії [NUMBER] ; - період роботи з 10.11.1982 по 20.01.1983, оскільки трудову книжку серії [NUMBER] заповнено з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок, а саме: записи про період роботи засвідчено печаткою, що не придатна для читання. В архівній довідці Відділу трудового архіву виконавчого комітету Межівської селищної ради Дніпропетровської області № Б-163-23 від 14.04.2023, виданій по документах (книгах обліку розрахунків по оплаті праці колгоспу «Паризька Комуна», потім аграрно-виробничого акціонерного товариства «Вознесенське») архівного фонду товариство з обмеженою відповідальністю «Вознесенське» с. Вознесенське Межівського району Дніпропетровської області про стаж роботи (вихододні), ім`я та по-батькові заявника зазначено неповно та неправильно, що ставить під сумнів факт належності саме їй даної довідки та не відповідає її паспортним даним. Заявник стверджує, що позбавлена можливості внести до зазначених правовстановлюючих документів відповідні виправлення. Ухвалою суду від 07 липня 2023 заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного окремого провадження і призначене перше відкрите судове засідання на 07 серпня 2023 року. В судове засідання заявник не з`явився, надала заяву про розгляд справи в її відсутність, заяву підтримала, просила задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, надала заяву про розгляд справи в її відсутність, проти задоволення заяви не заперечує. Суд, вивчивши наявні у матеріалах справи докази, вважає, що заява підлягає задоволенню. Відповідно до статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Заявнику встановлення факту належності їй трудових книжок та архівної довідки, у яких помилково зазначено її прізвище, ім`я та по батькові, необхідно для оформлення пенсії. В п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», із змінами, внесеними постановою від 25.05.1998 р. № 15, роз`ясняється, що на підставі п.6 ст. 273 ЦПК суд може встановлювати факти належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, що відповідає п.6 ст. 273 попереднього ЦПК, суди розглядають справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до п. 1 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній», затвердженого\~Постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993,\~з наступними змінами (далі-Порядок), основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Відповідно до ст. 48 КЗпП України в редакції, що діяла на час виникнення трудових првовідносин заявника, трудова книжка була основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок ведення трудових книжок визначався Кабінетом Міністрів України. Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях була затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29.07.1993, і є чинною до цього часу. Згідно з приписами ст. 48 КЗпПП України в редакції Закону України від 05.02.2021 облік трудової діяльності працівника здійснюється в електронній формі в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування у порядку, визначеному Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування". На вимогу працівника, який вперше приймається на роботу, трудова книжка оформляється роботодавцем в обов`язковому порядку не пізніше п`яти днів після прийняття на роботу. Власник або уповноважений ним орган на вимогу працівника зобов`язаний вносити до трудової книжки, що зберігається у працівника, записи про прийняття на роботу, переведення та звільнення, заохочення та нагороди за успіхи в роботі. Порядок ведення трудових книжок визначається Кабінетом Міністрів України. Отже, обов`язок оформлення та ведення трудових книжок покладався і покладається на роботодавця, відповідно саме роботодавець, а не працівник, несе відповідальність за правильність внесення відомостей до трудової книжки, а держава здійснює за цим контроль. У частинах 1-4 статті 10 ЦПК України визначено: 1. Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. 2. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. 3. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. 4. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У рішенні ЄСПЛ у справі «Рисовський проти України» (заява № 29979/04), прийнятому 20.10.2011 (набуло статусу остаточного 20.01.2012) зазначено складові принципу «належного урядування»: 1. Державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб, у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, 2. На державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси 3. Принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам. 4. Потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. 5. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися коштом осіб, яких вони стосуються. 6. У контексті скасування помилково наданого права на майно принцип «належного урядування» може не лише покладати на державні органи обов`язок діяти невідкладно, виправляючи свою помилку, а й потребувати виплати відповідної компенсації чи іншого виду належного відшкодування колишньому добросовісному власникові. Принцип «належного урядування» є вкрай важливим для розбудови правової держави. Кожна посадова особа суб`єкта владних повноважень при прийнятті рішення та вчиненні певної дії має дотримуватися зазначеного принципу. Саме дотримання всіх його складових дозволяє забезпечити високий рівень правовладдя у країні, гарантувати реалізацію прав громадян, та як заходу попередження, зменшити кількість позовів громадян проти суб`єктів владних повноважень. Суд вважає, що цей принцип є застосовним не тільки до відносин державних органів з громадянами держави, а й до інших правовідносин, у яких держава здійснює контроль за дотриманням встановлених нею правил, оформлених у вигляді законодавства, зокрема, трудового. Саме державою визначено правила оформлення роботодавцями, незалежно від форми власності, найманих працівників на роботу, обов`язок видачі та ведення трудових книжок, порядок внесення до них записів про роботу. Застосовуючи принцип «належного урядування» до відносин роботодавця та найманого працівника, суд дійшов висновку, що заявник не повинен нести відповідальність за помилки осіб, які неналежним чином виконали обов`язки по веденню трудової книжки заявника та внесення відомостей про її ім`я та по батькові в первинні документи по прийому і звільненню з роботи, переміщень і переведень, обліку робочого часу та нарахованої заробітної плати. Судом встановлено,\~що згідно\~з свідоцтвом\~про народження\~серії [NUMBER] ,\~виданим 19.03.1963\~року Межівською\~селищною радою\~Петропавлівського району\~Дніпропетровської області,\~копія якого\~є в\~матеріалах справи,\~заявник [PERSON] , народилася [INFO] (а.с.7). Згідно з\~свідоцтвом про\~укладення шлюбу,\~підтвердження дошлюбного\~прізвища,\~ [PERSON] , [INFO] , зареєструвала шлюб 15.05.1982 року з [PERSON] , виданого Межівським райвідділом РАГС Дніпропетровської області. Заявниця змінила прізвище на « [PERSON] ». (а.с.8). Підтвердженням зміни прізвища заявника з [PERSON] на [PERSON] є свідоцтво про укладення шлюбу заявником з [PERSON] серії [NUMBER] , видане 18.12.2007 року виконавчим комітетом Преображенської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області, в якому прізвище дружини до укладення шлюбу вказане [PERSON] (а.с. 9). Судом на підставі паспорту серії [NUMBER] , виданого Межівським РВ УМВС України в Дніпропетровській області 29 квітня 2008 року, встановлено, що заявницею є громадянка України [PERSON] , [INFO] , копія 1-3 та 10-13 сторінок цього паспорту є в матеріалах справи (а.с.5), яка має ідентифікаційний номер в Державному реєстрі фізичних осіб [NUMBER] , що підтверджується копією картки фізичної особи, виданої 04.07.2008 (а.с.6). Враховуючи, що по батькові заявника, зазначене в трудовій книжці колгоспника № [NUMBER] , від 01.04.1980 в якій вказано прізвище та по батькові як « [PERSON] », та трудовій книжці серії [NUMBER] , від 16.11.1982 в якій вказано прізвище та по батькові як « [PERSON] / [PERSON] », збігається з прізвищем та ім`ям цієї особи, зазначеним у паспорті громадянина України серії [NUMBER] , виданого Межівським РВ УМВС України в Дніпропетровській області 29 квітня 2008 року, і підстав вважати, що ці трудові книжки належить іншій особі, немає, суд дійшов висновку про задоволення заяви в частині належності заявнику трудових книжок. Що стосується зміна прізвища та скорочень імені та по батькові, наявних в архівній довідці, виданій заявнику, суд, враховуючи відсутність підстав вважати, що ця архівна довідка стосується іншої особи, вбачає за необхідне також застосувати принцип «належного урядування». Виходячи із висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 року (п.45), «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18.01.1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини»)». Таким чином, суд поза розумним сумнівом встановив, що досліджені ним належні та допустимі докази є достатніми для висновку про належність заявнику документів, вказаних у її заяві. На підставі викладеного суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved