Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-12 00:00:00

І. Стислий виклад обставин. 29.07.2024 року з Широківського районного суду Дніпропетровської області до Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшла вказана цивільна справа. Заявник просить визнати [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Дніпропетровськ, РНОКПП [NUMBER] , безвісно відсутнім. Заява обґрунтована обставинами: 16.06.2011 Головне Управління праці та соціального захисту населення Дніпропетровської області державної адміністрації видало путівку №254 на влаштування до інтернату [PERSON] , [INFO] , місце народження: м. Дніпропетровськ, РНОКПП [NUMBER] , який є інвалідом ІІ групи. Наказом №186 від 05.07.2011 року директора КЗ «Стародобровільський психоневрологічний інтернат» Дніпропетровської обласної ради» підопічний [PERSON] був зарахований до закладу на постійне проживання і з 06.07.2011 був поставлений на повне державне утримання. В особовій справі [PERSON] відсутні відомості про його найближчих родичів. 08.07.2019 підопічний [PERSON] самовільно, без попередження медичного персоналу, покинув заклад. Про те, куди він йде і коли повернеться нікого не повідомив і до теперішнього часу до закладу не повернувся. Факт відсутності підопічного за місцем його фактичного проживання зафіксовано в журналі обліку підопічних. За період відсутності за місцем проживання жодного разу не повідомляв телефоном або в інший спосіб про місце свого перебування. Адміністрація закладу намагалась самостійно встановити місцезнаходження підопічного та зверталась з листами до КП «Будинок нічного перебування», Широківського відділення поліції Криворізького відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області, Центрально-Міського районного у м. Кривому Розі відділу державної реєстрації актів цивільного стану, відділення поліції №7 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області. На запит до ВП №7 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області заявником було отримано відповідь від ВП №7 Дніпровського РУП вих. №437/1-7949 від 17.10.2023, в якій зазначено, зо [PERSON] проходив як учасник події 16.03.2020 він лежав біля висотних будинків на [ADDRESS] , назвав патрульним поліцейським свої анкетні дані, від медичної допомоги відмовився, заяв до поліції не надавав. Місцезнаходження підопічного по цей час залишається невідомим і встановити його неможливо. Мету звернення до суду заявник обґрунтовує тим, що визнання [PERSON] безвісно відсутнім дозволить прийняти рішення про відрахування останнього із КЗ «Стародобровільський психоневрологічний інтернат» Дніпропетровської обласної ради» та вирішити питання про прийняття до закладу іншої особи, яка потребує соціальних послуг. Позиція заінтересованих осіб. Від Інгулецького відділу у місті Кривий Ріг Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області надходили пояснення, в яких заінтересована особа зазначає, що встановлення факту щодо отримання особою житла на безоплатній основі з фонду комунальної власності територіальної громади не відноситься до компетенції Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області та його територіальних підрозділів. Від Департаменту соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації пояснень не надходило. ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі. \~ \~ \~ \~23.04.2024 заявник звернувся до Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області. \~ \~ \~ \~26.04.2024 ухвалою судді було постановлено передати справу за підсудністю до Широківського районного суду Дніпропетровської області. \~ \~ \~ \~26.07.2024 на підставі Розпорядження в.о. голови Широківського районного суду Дніпропетровської області №690 цивільну справу було передано до Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області. \~ \~ \~ \~05.08.2024 ухвалою судді провадження у справі було відкрито, постановлено розгляд проводити за правилами окремого провадження з проведенням підготовчого засідання. 07.10.2024 ухвалою суду підготовче провадження у справі було закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Інших заяв, клопотань від сторін до суду не надходило. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. Комунальний заклад «Стародобровільський психоневрологічний інтернат» Дніпропетровської обласної ради» є стаціонарним інтернатним закладом, що утворений для тимчасового або постійного проживання/перебування осіб із стійкими інтелектуальними та/або психічними порушеннями, які за станом здоров`я потребують стороннього догляду, соціально-побутового обслуговування, надання медичної допомоги, соціальних послуг та комплексу реабілітаційних заходів і яким згідно з висновками лікарської комісії за участю лікаря-психіатра не протипоказане перебування в інтернаті (а.с. 7). 16.06.2011 Головне Управління праці та соціального захисту населення Дніпропетровської області державної адміністрації видало путівку №254 на влаштування до інтернату [PERSON] , [INFO] , місце народження: м. Дніпропетровськ, РНОКПП [NUMBER] , який є інвалідом ІІ групи (а.с. 23). Відповідно до Довідки від 05.07.2011, [PERSON] зарахований підопічним Стародобровільського інтернату і з 06.07.2011 поставлений на всі види державного забезпечення (а.с. 24). Відповідно до наказу директора КЗ «Стародобровільський психоневрологічний інтернат» Дніпропетровської обласної ради» №113 від 22.04.2024 «Про рух підопічних», [PERSON] з 09.07.2019 перебуває у самовільній відлучці (а.с. 34). 09.07.2019 адміністрація закладу повідомила КП «Будинок нічного перебування», Широківське відділення поліції Криворізького відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області, Притулок для бездомних осіб про самовільне залишення підопічним інтернату (а.с. 25). Відповідно до листа ВП №7 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області від 28.10.2022, факт смерті [PERSON] не реєструвався, органами НПУ не затримувався, серед осіб невстановлених трупів громадян та невідомих хворих не значиться (а.с. 27). Відповідно до листа ВП №7 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області від 28.04.2023, інформація до ЄРДР для здійснення досудового розслідування відносно [PERSON] не вносилась, оскільки відсутні необхідні данні, які б вказували на наявність ознак кримінального правопорушення за ст. 115 ч. 1 КК України (а.с. 29). На запит до ВП №7 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області заявником було отримано відповідь від ВП №7 Дніпровського РУП вих. №437/1-7949 від 17.10.2023, в якій зазначено, зо [PERSON] проходив як учасник події 16.03.2020 він лежав біля висотних будинків на [ADDRESS] , назвав патрульним поліцейським свої анкетні дані, від медичної допомоги відмовився, заяв до поліції не надавав (а.с.33). На запит суду Управління інформаційно-аналітичної підтримки ГУНП в Дніпропетровській області надало відповідь 14.01.2025 про те, що станом на 10.01.2025 у відношенні [PERSON] інформація про притягнення до кримінальної відповідальності та засудження відсутня. Учасники справи в судове засідання не з`явились, були повідомлені про дату, час і місце розгляду належним чином. Від заявника надійшла до суду письмова заява про розгляд справ за відсутності їх представника, вимоги підтримують в повному обсязі, просять їх задовольнити. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. IV. Висновки суду та мотиви прийнятого рішення. За правилами п. 3 ч. 2ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою. Безвісна відсутність, - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місцезнаходження у цей час неможливо, при чому вказана презумпція має спростовний характер. Відповідно до ст. 43 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місті її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. При визнані фізичної особи безвісно відсутньою настають правові наслідки, визначені ст. 44 ЦК України. Згідно зі статтею 306 ЦПК України, у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визначити фізичну особу безвісно відсутньою, обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи. Таким чином, з аналізу вказаних правових норм, для визнання фізичної особи безвісно відсутньою слід встановити кілька юридичних фактів у їх сукупності, а саме: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання (тобто за місцем реєстрації) протягом тривалого часу; 2) відсутність відомостей про місце знаходження такої особи в місці її постійного проживання і неможливість їх одержання усіма доступними способами та вжитими заходами; 3) закінчення одного року з моменту одержання останніх відомостей про місце перебування даної особи; 4) визнання причин, через які заявник просить визнати фізичну особу безвісно відсутньою, юридично поважними. Порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється ЦПК України. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою. Разом з тим, сама по собі тривала відсутність особи за місцем проживання або реєстрації не може бути підставою для визнання такої особи безвісно відсутньою, оскільки безвісна відсутність є засвідчений у судовому порядку факт довготривалої відсутності фізичної особи в місці свого проживання, якщо не вдалося встановити місця її перебування. За своїм змістом стаття 43 ЦК України передбачає з`ясування місця постійного проживання особи на час її зникнення, заходів, які приймав заявник для встановлення місця знаходження особи, щодо якої ставиться питання про визнання безвісно відсутньою, та чи були вичерпані усі можливості для її знаходження. Визнання особи безвісно відсутньою має широке коло правових наслідків, тому мають бути вжитті всі заходи для з`ясування обставин зникнення особи, заходи щодо її розшуку. Процес розшуку безвісно відсутніх осіб регулюється такими нормативно-правовими актами законодавчого рівня, як Кримінальний кодекс України, Кримінальний процесуальний кодекс України, Закони України «Про Національну поліцію» та «Про оперативну-розшукову діяльність». У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 травня 2018 року у справі № 225/1297/17 зроблено висновок: безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер. Підставами для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються: а) відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання; б) відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості; в) сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної особи або з дня, визначеного відповідно до ч. 2ст. 43 ЦК України; г) наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою. Відповідно до ч. 1 ст. 43 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється ЦПК України. Так, нормами ст.306 ЦПК України визначено, що у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. При цьому заявник має мати особисту цивільну правову зацікавленість у зміні правового стану особи, яку він просить визнати безвісно відсутньою. Для підтвердження цього повинні бути наведені обставини, які свідчать про те, що між заявником та особою, яку він просить визнати безвісно відсутньою існують особисті або майнові правовідносини, матеріально-правовий зв`язок або за відсутності такого зв`язку дані про те, що відсутність фізичної особи є для заявника перешкодою у реалізації суб`єктивних прав або виконання обов`язків. Заявник в своїй заяві зазначив, що визнання підопічного безвісно відсутнім необхідно для прийняття рішення про відрахування останнього із КЗ «Стародобровільський психоневрологічний інтернат» Дніпропетровської обласної ради» та вирішити питання про прийняття до закладу іншої особи, яка потребує соціальних послуг. Наведені заявником обставини та мета, з якою заявнику необхідно визнання підопічного безвісно відсутнім, свідчать про наявність між заявником та особою, яку заявник просить визнати безвісно відсутнім певного матеріально-правового зв`язку. Враховуючи, що наданими доказами підтверджується факт, що у місці постійного проживання [PERSON] відсутні відомості про місце його перебування протягом останнього року, суд вважає, що на даний час є всі підстави для визнання останнього безвісно відсутнім. Оскільки заява місить відомості про час зникнення [PERSON] , то початком безвісної відсутності слід вважати 08 липня 2019 року. Відповідно до ст. 294 ЦПК України судові витрати по справам окремого провадження не відшкодовуються, тому суд відносить судові витрати на рахунок заявника по справі. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved