Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-02 00:00:00

У листопаді 2024 року позивач ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 17 серпня 2023 року між ТОВ «АвансКредит» та [PERSON] укладено кредитний договір № 20502-08/2023, який підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Відповідно до вказаного договору кошти кредиту надаються ТОВ «Аванс Кредит» у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, які надані відповідачем з метою отримання кредиту. Кредит вважається наданим в день перерахування ТОВ «Аванс Кредит» суми кредиту за вказаними реквізитами Підписанням вказаного договору відповідач підтвердив, що він ознайомився з усіма умовами правил надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «Аванс Кредит», які розміщені на веб-сайті Товариства. Приймаючи умови кредитного договору. Відповідач підтвердила, що вона повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватися цих правил. 29 квітня 2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 29042024, відповідно до умов якого ТОВ «Аванс Кредит» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Аванс Кредит» права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 29.04.2024 до договору факторингу № 29042024 ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі: 48175 грн., з яких: 11000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу та 37175 грн. - сума заборгованості за відсотками; 29936,36 грн., з яких: 5898,75 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу та 24037,61 грн. - сума заборгованості за відсотками, а також 19700 грн., з яких: 4000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу та 15700 грн. - сума заборгованості за відсотками. Вказану заборгованість відповідач не сплатила. Позивач просить суд стягнути з відповідача на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитними договорами: № 20502-08/2023 в розмірі 48175 грн., № 23900-07/2023 в розмірі 29936,36 грн., та № 43297-10/2023 в розмірі 19700 грн. та понесені судові витрати. Ухвалою від 11 листопада 2024 року відкрито провадження у вказаній справі постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження, без виклику (повідомлення) сторін (а.с. 47-48). Відповідачу був наданий строк для надання відзиву. Позивач ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 05.12.2024 та представник позивача - Кудіна А.В. 04.12.2024 отримали ухвалу про відкриття провадження поштовим відправленням на адресу, вказану в позовній заяві. Відповідач [PERSON] отримала ухвалу про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви в суді 11.11.2024. Відповідач 03.03.2025 подала до суду заяву, в якій просить в задоволенні позову відмовити. Враховуючи, що учасники справи належним чином повідомленні про розгляд справи, клопотань із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін на адресу суду не надходило, відповідачем у встановлений судом строк не подано відзив, тому суд вважає на можливе провести розгляд справи на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши подані письмові докази, приходить до наступного. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що ТОВ «Аванс Кредит» є юридичною особою, основним видом діяльності якої є інші види кредитування (а.с. 28, 29). 17 липня 2023 року між ТОВ «Аванс Кредит» та [PERSON] укладено договір про надання фінансового кредиту № 23900-07/2023, який підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, вказаний в розділі 8 договору «Реквізити та підписи сторін» (а.с. 11-14). Відповідно п. 1.1. вказаного договору товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 6000 грн., на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Пунктом 1.2 договору встановлено, що кредит надається строком на 360 днів, дата надання кредиту 17.07.2023, дата погашення кредиту 10.07.2024. За користуванням кредитом товариством нараховуються проценти, що є платою за користування кредитом в розмірі 2,50% в день та застосовуються у межах строку кредитування, вказаного в п. 1.2 цього договору (п. 1.4.1 договору). Відповідно до п. 1.4.2 договору, якщо клієнт 10.08.2023 сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, клієнт як учасник програми лояльності, отримає від товариства індивідуальну знижку в розмірі 80,00% на перший платіж (розрахунковий період) відповідно до графіку платежів. Клієнт погоджується, повністю розуміє та проінформований, що у разі невикористання клієнтом права на отримання знижки (невиконання умов для отримання знижки) він зобов`язаний сплатити перший платіж (за перший розрахунковий період) в розмірі, відповідно до графіку платежів. Клієнт зобов`язується сплачувати проценти кожні 25 днів (п. 1.5 договору). Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів визначені в таблиці обчислення вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком № 1 до цього договору. Відповідно до п. 1.6. договору кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта включаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER], протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту. Сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно з графіком платежів, який є невід`ємною частиною цього договору (п. 3.1 договору). Підписанням вказаного договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватися правил надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту товариства (п. 7.6 договору). Згідно з графіком платежів за договором загальна вартість кредиту 60000 грн. (а.с. 14 зв.). До позовної заяви позивачем також додано копію паспорта споживчого кредиту (а. с. 15), який був підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором W8516. Відповідно до розрахунку заборгованості за вказаним кредитним договором (а.с. 16) станом на 30.09.2024 заборгованість за період з 29.04.2024 по 30.09.2024 становить 29936,36 грн., з яких 5898,75 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 24037,61 грн. заборгованість за процентами. 17 серпня 2023 року між ТОВ «Аванс Кредит» та [PERSON] укладено договір про надання фінансового кредиту № 20502-08/2023, який підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, вказаний в розділі 8 договору «Реквізити та підписи сторін» (а.с. 5-8). Відповідно п. 1.1. вказаного договору товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 14800 грн., на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Пунктом 1.2 договору встановлено, що кредит надається строком на 360 днів, дата надання кредиту 17.08.2023, дата погашення кредиту 10.08.2024. За користуванням кредитом товариством нараховуються проценти, що є платою за користування кредитом в розмірі 2,50% в день та застосовуються у межах строку кредитування, вказаного в п. 1.2 цього договору (п. 1.4.1 договору). Клієнт зобов`язується сплачувати проценти кожні 25 днів (п. 1.5 договору). Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів визначені в таблиці обчислення вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком № 1 до цього договору. Відповідно до п. 1.6. договору кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта включаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER], протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту. Сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно з графіком платежів, який є невід`ємною частиною цього договору (п. 3.1 договору). Підписанням вказаного договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватися правил надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту товариства (п. 7.6 договору). Згідно з графіком платежів за договором загальна вартість кредиту 148000 грн. (а.с. 8 зв.). До позовної заяви позивачем також додано копію паспорта споживчого кредиту (а. с. 9), який був підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором W8503. Відповідно до розрахунку заборгованості за вказаним кредитним договором (а.с. 10) станом на 30.09.2024 заборгованість за період з 29.04.2024 по 30.09.2024 становить 48175 грн., з яких 11000 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 37175 грн. заборгованість за процентами. 31 жовтня 2023 року між ТОВ «Аванс Кредит» та [PERSON] укладено договір про надання фінансового кредиту № 43297-10/2023, який підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, вказаний в розділі 8 договору «Реквізити та підписи сторін» (а.с. 17-20). Відповідно п. 1.1. вказаного договору товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 4000 грн., на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Пунктом 1.2 договору встановлено, що кредит надається строком на 360 днів, дата надання кредиту 31.10.2023, дата погашення кредиту 24.10.2024. За користуванням кредитом товариством нараховуються проценти, що є платою за користування кредитом в розмірі 2,50% в день та застосовуються у межах строку кредитування, вказаного в п. 1.2 цього договору (п. 1.4.1 договору). Клієнт зобов`язується сплачувати проценти кожні 25 днів (п. 1.5 договору). Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів визначені в таблиці обчислення вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком № 1 до цього договору. Відповідно до п. 1.6. договору кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта включаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER], протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту. Сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно з графіком платежів, який є невід`ємною частиною цього договору (п. 3.1 договору). Підписанням вказаного договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватися правил надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту товариства (п. 7.6 договору). Згідно з графіком платежів за договором загальна вартість кредиту 40000 грн. (а.с. 20 зв.). До позовної заяви позивачем також додано копію паспорта споживчого кредиту (а. с. 21), який був підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором W0436. Відповідно до розрахунку заборгованості за вказаним кредитним договором (а.с. 10) станом на 30.09.2024 заборгованість за період з 29.04.2024 по 30.09.2024 становить 19700 грн., з яких 4000 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 15700 грн. заборгованість за процентами. Відповідно до приписів ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Передбачено ст. 628 ЦК України, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. В статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно зі статтею 10 Закону України «Про електронну комерцію» електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття (стаття 11 Закону). Згідно положень ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Договір укладений між сторонами в електронній формі має силу договору, який укладений в письмовій формі та підписаний сторонами, які узгодили всі умови, так як без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора (коду, що відповідно до домовленості є електронним підписом позичальника, який використовується ним як аналог власноручного підпису), без здійснення входу відповідачем на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між відповідачем та первісними кредиторами не було б укладено. Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 14.06.2022 у справі №757/40395/20-ц, від12.01.2021 у справі №524/5556/19, від 07.10.2020 у справі №127/33824/19, від 23.03.2020 у справі № 404/502/18. Вищевказані договори про надання фінансового кредиту № 20502-08/2023 від 17.08.2023, № 23900-07/2023 від 17.07.2023 та № 43297-10/2023 від 31.10.2023, укладені [PERSON] з ТОВ «Аванс кредит», підписані відповідачем електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора, а тому, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Таким чином, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами вищевказаних кредитних договорів. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У частині першій статті 510 ЦК України передбачено, що сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Законодавство також передбачає порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) в зобов`язанні. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. За частиною першою статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Згідно з частиною першої статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч.1 ст.1078 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 513 ЦК України). Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини другої статті 516 ЦК України якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні (статті 517 ЦК України). За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на її погашення первісному кредитору і таке виконання є належним. Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 23.09.2015 у справі №6-979цсі5. 29 квітня 2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 29042024 (а.с. 23-25). Відповідно до п. 1.1. договору фактор ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта ТОВ «Аванс Кредит» (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк зобов`язання за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом ( плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно додатку № 1 та є невід`ємною частиною договору. Перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акта прийому-передачі реєстру боржників згідно з додатком № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги Підписаний сторонами та скріплених їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованостей та є невід`ємною частиною цього договору (п. 1.2 договору). Відповідно до копії акту прийому-передачі Реєстру боржників від 29 квітня 2024 року за вказаним Договором факторингу ТОВ «Аванс Кредит» передало, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» прийняло реєстр боржників (а. с. 26). Згідно з витягом з реєстру боржників від 29 квітня 2024 року до договору факторингу № 29042024 від 29.03.2024 (а. с. 27) [PERSON] у вказаному реєстрі зазначена як боржник за кредитними договорами: № 20502-08/2023, заборгованість за основною сумою боргу 11000 грн., заборгованість за відсотками 37175 грн., а всього 48175 грн.; № 23900-07/2023, заборгованість за основною сумою боргу 5898,75 грн., заборгованість за відсотками 24037,61 грн., а всього 29936,36 грн.; № 43297-10/2023, заборгованість за основною сумою боргу 4000 грн., заборгованість за відсотками 15700 грн., а всього 19700 грн.. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що ТОВ «Аванс Кредит» свої зобов`язання за кредитними договорами виконало, а відповідач взяті на себе зобов`язання не виконала, допустивши прострочення сплати визначених кредитними договорами платежів. Згідно ч. 1 ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Надаючи оцінку поданим позивачем доказам, суд вважає, що позивачем не надано, а вразі неможливості надати не заявлено клопотання про витребування, належних доказів, підтверджуючих виконання ТОВ «АвансКредит» умов вищевказаних кредитних договорів щодо здійснення безготівкового переказу грошових сум на банківський рахунок відповідача у справі [PERSON] як позичальника шляхом використання вказаних нею реквізитів електронного платіжного засобу. Надані позивачем копії розрахунків заборгованості за вищевказаними договорами не є належними та допустимими доказами порушення відповідачем свої зобов`язань за кредитними договорами, оскільки вони вчинені позивачем станом на дату переходу від клієнта до фактора права вимоги. Суд позбавлений можливості перевірити, як факт отримання відповідачем кредитних коштів так і правильність нарахування процентів за його користування. Таким чином, суд приходить висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення сум за вищевказаними кредитними договорами. Схожі за змістом обставини встановлені Київським апеляційним судом в постановах від 16.02.2024 у справі № 370/1949/23 , від 20.06.2024 р. у справі № 755/11288/23, від 19,06.2024 у справі № 757/25558/23, Харківським апеляційним судом від 26.08.2024 у справі № 639/1706/24. Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно із ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 79, 80 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості: за договорами про надання фінансового кредиту № 20502-08/2023 від 17.08.2023 у розмірі 48175 грн.; № 23900-07/2023 від 17.07.2023 у розмірі 29936,36 грн. та № 43297-10/2023 від 31.10.2023 у розмірі 19700 грн.. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Відповідно до 141 ЦПК України витрати по сплаті судового збору покласти на позивача.

Outcome: dismissed