Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-12 00:00:00

У поданій в суд заяві [PERSON] просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] [INFO] , обґрунтовуючи невиконанням останнім батьківських обов`язків щодо виховання та розвитку своєї дитини, оскільки не проявляє до дитини батьківського піклування, не спілкується та не бачиться з дитиною, не цікавиться її життям, здоров`ям та ухиляється від обов`язків з утримання, веде аморальний спосіб життя. Відзив на позов відповідач не подавав. У судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали повністю Відповідач позов не визнав, пояснюючи тим, що бажає виконувати батьківські обов`язки щодо своєї дитини, однак позивач цьому перешкоджає та негативно настроює дитину проти нього, через що він припинив сплачувати аліменти, розраховуючи, що позивач змінить своє ставлення та надасть йому можливість бачитися і спілкуватися з дитиною. Аморального способу життя він не веде, на обліку наркозалежних не перебуває, а єдине кримінальне провадження щодо нього перебуває на стадії апеляційного перегляду. Представник виконавчого комітету Рівненської міської ради Рівненської області у судове засідання не з`явився, подавши клопотання про розгляд справи без його участі та підтримання висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав підтримала. Заслухавши пояснення учасників справи, з`ясувавши обставини та дослідивши матеріали справи суд дійшов такого висновку. Установлено, що батьками малолітньої [PERSON] [INFO] згідно свідоцтва про народження є батько [PERSON] та мати [PERSON] , шлюб між якими рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 13 липня 2021 розірвано. Указаним вище рішенням суду малолітню [PERSON] після розірвання шлюбу сторін залишено проживати з матір`ю, а також стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини в розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 12 травня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 23 квітня 2024 року змінено спосіб стягнення аліментів, які стягуються за рішенням суду від 13 липня 2021 року в сумі 2000 грн. на стягнення аліментів в розмірі частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 06 жовтня 2021 року державним виконавцем Здолбунівського відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відкрито виконавче провадження [NUMBER] про стягнення з [PERSON] аліментів та згідно розрахунку станом на 01 березня 2024 року заборгованість останнього зі сплати аліментів становить 22000 грн., остання оплата здійснена в квітні 2023 року. З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається, що 18 січня 2023 року за заявою [PERSON] реєструвалось кримінальне провадження №12023186010000061 за ч.1 ст.164 КК України за фактом злісного ухилення від сплати аліментів. З характеристики класного керівника Рівненського ліцею №12 за період навчання [PERSON] в першому класі тато не відвідував батьківські збори, із запитами про навчання дитини не звертався. Зі змісту ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з ч.1 ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені ч.1 ст.164 СК України, зокрема, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. З роз`яснень, які містяться в пунктах 15-17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. При вирішенні такої категорії спорів суди повинні мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особистості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину вже несе в собі негативний вплив на свідомість дитини, та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини. Тлумачення пункту 2 ч.1 ст.164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ч.5 ст.19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Аналіз наведеної норми права свідчить про те, що висновок органу опіки та піклування не містить ознак рішення суб`єкта владних повноважень, оскільки не є нормативно-правовим актом чи правовим актом індивідуальної дії - він не породжує прямих юридичних наслідків для сторін та безпосередньо не впливає на їх права й обов`язки, тобто є фактично джерелом доказування при наявності цивільного спору, оскільки несе виключно інформативний характер і на відміну від рішень органу опіки та піклування має рекомендаційний характер. Подібний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 червня 2018 року в справі № 500/6325/17, постанові Верховного Суду від 30 листопада 2022 року в справі №523/11247/19. Згідно висновку від 21 січня 2025 року орган опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради Рівненської області вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його малолітньої доньки [PERSON] , який ґрунтується на тому, що батько не спілкується з донькою, не цікавиться її життям та має заборгованість зі сплати аліментів, веде асоціальний спосіб життя, притягувався до кримінальної відповідальності, що не відповідає найкращим інтересам дитини, негативно впливає на її духовний і моральний розвиток. Установлені судом обставини свідчать про винну поведінку відповідача з виконання обов`язків по вихованню та піклуванню своєї доньки. Проте, розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, позбавлення батька/мати спорідненості з дитиною, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин (рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України»). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд згідно роз`яснень, які містяться в п.18 указаної вище постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року, може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. З огляду на викладене та

Outcome: dismissed