Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-16 00:00:00

У червні 2024 року позивач ПрАТ «АК «Київводоканал» звернувся з позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просив стягнути на свою користь солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги з центрального водопостачання та центрального водовідведення в розмірі 83 660,16 грн, 3% річних в розмірі 7 457,33 грн, інфляційних втрат в розмірі 32 528,70 грн, судовий збір у розмірі 3 028,00 грн та витрати на отримання відомостей з Державного реєстру речових прав у розмірі 35,00 грн. В обґрунтування позовних вимог ПрАТ «АК «Київводоканал» посилався на те, що відповідачі є споживачами житлово-комунальні послуги за адресою: [ADDRESS] . 05.08.2014 в газеті «Хрещатик» № 110 (4510) було опубліковано повідомлення про публічний договір (оферту) про надання публічним акціонерним товариством «Акціонерна компанія «Київводоканал», в подальшому перейменованим у Приватне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал» послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем). Повідомленням було визначено, що фізична особа, що користується послугами централізованого постачання холодної води та водовідведення холодної та гарячої води, вважається такою, що ознайомлена, погоджується та приєднується до умов публічного договору. У разі відмови від отримання вказаних послуг, споживач зобов`язаний був направити письмову відмову до ПрАТ «Київводоканал» для оформлення припинення надання послуг. У зв`язку з тим, що від відповідачів на адресу ПрАТ «Київводоканал» не надходило жодних заяв та повідомлень про відмову від отримання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення холодної та гарячої води, вона вважається такою, що приєдналася до публічного договору та зобов`язана виконувати обов`язки зазначені в ньому. 31.05.2021 року на офіційному веб-сайті (vodokanal.kiev.ua) опубліковано повідомлення про публічну пропозицію (оферту) ПрАТ «Київводоканал» про укладення публічного індивідуального договору приєднання про надання послуг з централізованого водопостачання та/ або централізованого водовідведення у зв`язку з чим з 01.07.2021 року вказаний договір вважається укладеним. Відповідачі в порушення умов договорів та законодавчо встановлених вимог, зобов`язання щодо повної та своєчасної оплати спожитих в період з 01.01.2017 року по 30.04.2024 року житлово-комунальних послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення не виконали належним чином, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 83 660,16 грн та складається з 82 407,15 грн - заборгованість з оплати за житлово-комунальні послуги з центрального водопостачання та центрального водовідведення; 30,52 грн заборгованість зі сплати внеску за обслуговування вузлів комерційного обліку, 1 222,49 грн заборгованість з внесення плати за абонентське обслуговування. Також позивач вказав, що у зв`язку із простроченням щодо оплати спожитих житлово-комунальних послуг, відповідачі зобов`язані сплатити на його користь 3% річних у розмірі 7 457,33 грн та інфляційні втрати у розмірі 32 528,70 грн, у зв`язку з чим просить позов задовольнити. Процесуальні дії Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.06.2024 року визначено головуючого суддю Твердохліб Ю.О. (а.с 28-29 т.1). Заочним рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 12.12.2024 року позов задоволено, стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь ПрАТ «АК «Київводоканал» заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги з центрального водопостачання та центрального водовідведення в розмірі 83 660,16 грн, 3% річних в розмірі 7 457,33 грн, інфляційних втрат в розмірі 32 528,70 грн, а всього 123 646,19 грн та стягнути з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь ПрАТ «АК «Київводоканал» витрати на оплату судового збору у розмірі 1009,33 грн та витрати на отримання відомостей з Державного реєстру речових прав у розмірі 11,67 грн, а всього 1 021,00 грн з кожного (а.с. 217-222 т.1). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 25.02.2025 року скасовано заочне рішення Святошинського районного суду м.Києва від 12.12.2024 року та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 73-75 т.2). Представник позивача Сердюк О.В. у судове засідання позов підтримала та вказала, що у зв`язку з несплатою за послуги у відповідачів виникла заборгованість, відповідачі не повідомляли позивача про не проживання за адвресою: [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] у судовому засіданні просив відмовити у позові, оскільки у квартирі він не проживав, батьки з дитинства прописали його у квартирі, зараз вже проживає в ній та намагається вирішити питання заборгованості. Інші два брати також не проживають в квартирі, оскільки один перебуває в місцях позбавлення волі, а інший не проживає в квартирі близько 10 років. Також він не належно був повідомлений про нарахування заборгованості. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні вказав, що позивач звернувся з позовом через 5 років та має з`ясувати хто проживає в квартирі та повинен повідомляти споживача про нарахування йому заборгованості. У період з 01.01.2016 року ніхто з відповідачів у квартирі не проживав та не користувався житлово-комунальними послугами, у тому числі послугами з центрального водопостачання та центрального водовідведення. Вважає, що розрахунок наданий позивачем не вірний та потребує перерахунку в частині, коли послуги були надані, і в той час коли відповідачі користувались цими послугами. Вважають, що у [PERSON] не має підстав для оплати послуг позивача, які фактично не надавались з 01.07.2017 року по 30.04.2024 року, він ніколи не був власником квартири та не є правонаступником обов`язків попереднього власника особового рахунку. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] відзив на позовну заяву у встановлений строк не надали, в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені шляхом направлення кореспонденції на адресу реєстрації (а.с. 88-89, 115, 176, 211-212), а також [PERSON] було вручено копію ухвали через ДУ "Старобабанівська ВК (№92) (а.с. 67-68). Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Отже, зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідачів про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини п`ятої статті 279 та частини 8 статті 178 ЦПК України. Дослідивши докази в справі у їх сукупності, суд вважає наступне. Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Фактичні обставини справи Судом встановлено, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно № 357361292 від 06.12.2024 року квартира за адресою: [ADDRESS] на праві власності не зареєстрована (а.с. 21 т.1). Згідно витягу з реєстру територіальної громади м.Києва за адресою: [ADDRESS] станом на 06.08.2024 року значаться зареєстрованими повнолітні: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.110 т.1). 05.08.2014 в газеті «Хрещатик» № 110 (4510) було опубліковано повідомлення про публічний договір (оферту) про надання публічним акціонерним товариством «Акціонерна компанія «Київводоканал», в подальшому перейменованим у Приватне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал» послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем). Повідомленням було визначено, що фізична особа, що користується послугами централізованого постачання холодної води та водовідведення холодної та гарячої води, вважається такою, що ознайомлена, погоджується та приєднується до умов публічного договору, а у разі відмови від отримання вказаних послуг, споживач зобов`язаний направити письмову відмову до ПрАТ «Київводоканал» для оформлення припинення надання послуг (а.с. 11-12 т.1). Відповідно до п. 1.1 договору, ПрАТ «АК «Київводоканал» зобов`язується надавати відповідачу відповідної якості послуги з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення холодної та гарячої води (з використанням внутрішньо будинкових систем), а відповідач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором. Відповідно до п. 3.1 договору, розрахунковим періодом є календарний місяць. За цим договором застосовується щомісячна система оплати послуг. Платежі вносяться споживачем не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Жодних повідомлень про відмову від надання зазначених послуг, передбачених повідомленням про публічний договір (оферту) від відповідачки не надходило. Згідно довідки ПрАТ "АК "КИЇВВОДОКАНАЛ" від 21.08.2024 року № 8910/8/8/02-24 та розрахунку заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення за період з 01.01.2017 року по 30.04.2024 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] мають заборгованість по о/р [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] у розмірі 83660,16 грн, з яких: заборгованість за послуги з центрального водопостачання та центрального водовідведення - 82 407,15 грн, внески за обслуговування вузлів комерційного обліку - 30,52 грн та плата за абонентське обслуговування - 1222,49 грн (а.с. 142 т.1). Відповідачем на підтвердження не проживання у квартирі за адресою: [ADDRESS] надано копії: договору оренди житлового приміщення від 08.02.2016 року, догову оренди житлового приміщення від 01.03.2022 року, довідки від 05.04.2022 року №6824-5000745112 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, акту про особу яка зареєстрована, але за місцем реєстрації не проживає від 28.08.2024 року (а.с. 12-17, 24 т.2). Згідно копії довідки ДУ «Старобабанівської виправної колонії» та довідки № 114 від 15.07.2024 року [PERSON] 30.11.2023 року засуджений Бородянським районним судом Київської області та почав відбувати покарання 30.11.2023 року, кінець строку відбування покарання 30.05.2029 року (а.с. 29-30, 31 т.2). Згідно довідки Березанської виправної колонії від 22.01.2025 року №19/211 [PERSON] відбував міру покарання в Березанської виправної колонії, початок строку 21.07.2009 року, кінець строку - 21.07.2019 року та раніше був засуджений та відбував покарання у Бучанській виправній колонії (№ 85) Київської області в період з 26.02.2000 року по 26.08.2004 року та з 01.05.2005 року по 19.12.2008 року (а.с. 32). Мотиви, з яких виходить суд при розгляді цієї справи та застосовані ним норми права Відповідно до ст. 162 ЖК України, плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Згідно пунктів 5, 10 ч. 2 ст. 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами; у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню в розмірах, установлених законом або договорами про надання житлово-комунальних послуг. Частиною 1 ст. 9 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Законодавством встановлено обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. З огляду на те, що зобов`язання по оплаті вартості житлово-комунальних послуг покладається на споживача законом, відсутність оформленого між сторонами письмового договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживачів від оплати таких послуг (постанова Верховного Суду України від 30.10.2013 року у справі № 6-59цс13). Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України). Згідно з положеннями статей 526, 530, 611 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства у встановлений строк (термін), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (п. 2 ст. 625 ЦК України). У зв`язку з простроченням оплати спожитих житлово-комунальних послуг, відповідачі солідарно зобов`язані сплатити на користь ПрАТ «АК «Київводоканал» 3% річних в розмірі 7 457,33 грн та інфляційні втрати у розмірі 32 528,70 грн. Доводи апеляційної скарги про те, що відповідачі з січня 2016 року у квартирі не проживають і послугами позивача не користуються, не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, з огляду на наступне. Відповідно до положень пункту 6 частини 1 статті 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», у редакції на час виникнення спірних правовідносин, споживач має право на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї при відповідному документальному оформленні, а також за період фактичної відсутності житлово-комунальних послуг, визначених договором у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно пункту 6 частини 1 статті 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», у редакції 2017 року, споживач має право на неоплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг. У пункті 29 Правил зазначено, що споживач має право на зменшення розміру плати у разі тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї на підставі письмової заяви споживача та офіційного документа, що підтверджує його/їх відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання). Отже, споживач має право не сплачувати вартість житлово-комунальних послуг у випадку, якщо він подасть відповідну письмову заяву до надавача послуг та документально оформить свою відсутність в квартирі. Однак, відповідачами не надано доказів звернення до позивача із заявою про непроживання у квартирі за адресою: [ADDRESS] у спірний період та що вони бажають припинити отримання житлово-комунальних послуг на певний час, зокрема, на час їх відсутності за вказаною адресою, а тому підстав для звільнення відповідачів від оплати житлово-комунальних послуг немає. За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Процесуальний закон містить вимоги до доказів, на підставі яких суд встановлює обставини справи, а саме: докази повинні бути належними (стаття 77 ЦПК), допустимими (стаття 78 ЦПК), достовірними (стаття 79 ЦПК), а у своїй сукупності - достатніми (стаття 80 ЦПК). Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався. Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». У пункті 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності, і всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19). Отже, Законом № 540-IX, який набрав чинності 02 квітня 2020 року, було продовжено перебіг позовної давності для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на час дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), тому заява відповідача про застосування наслідків спливу позовної давності підлягала частковому задоволенню судом з урахуванням положень вищенаведеного законодавства, що узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними, зокрема, у постановах від 06 травня 2021 року у справі № 903/323/20, від 07 вересня 2022 року у справі № 679/1136/21, від 16 листопада 2023 року у справі № 487/1342/21. З урахуванням пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України та часу введення в Україні карантину з 12 березня 2020 року у межах позовної давності знаходиться період з 12 березня 2017 року. Таким чином, з 01 липня 2023 року строки позовної давності мали б продовжуватись, однак 24 лютого 2022 року Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який діє до теперішнього часу. Відповідно до п. 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Тобто вимоги які пред`явлені за період до квітня 2017 року пред`явлені поза межами строку позовної давності. За наведених обставин, вимоги позивача про стягнення з відповідачів заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з квітня 2017 року до квітень 2024 року, заявлені в межах позовної давності. Отже, судом встановлено, що відповідачі не відмовлялись від надання позивачем житлово-комунальних послуг та отримували їх за адресою: [ADDRESS] , разом з тим своєчасно не вносили плату за користування, у зв`язку з чим утворилась заборгованість за період з квітня 2017 року до квітень 2024 року в розмірі 79 650,99 грн, внески за обслуговування вузлів комерційного обліку в розмірі 30,52 грн, плата за абонентське обслуговування у розмірі 1 222,49 грн. Зважаючи на вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Розподіл судових витрат Зважаючи на положення ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що суд дійшов висновку про часткове задоволення позов, суд згідно ст. 141 ЦПК України розподіляє судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме з кожного з відповідачів в сумі 960, 36 грн, виходячи з розрахунку: 117646,81 грн (розмір задоволених позовних вимог) * 3028,00 грн (сума сплаченого судового збору) / 123 646,19 грн (розмір заявлених позовних вимог) = 2881,08 грн / 3 (відповідача) = 960, 36 грн. Також, вважає за необхідне стягнути з відповідачів витрати на отримання відомостей з Державного реєстру речових прав у розмірі 11,67 з кожного. На підставі викладеного та

Outcome: partial