Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-11 00:00:00

21.01.2025 року адвокат Кириленко А.В., діючи в інтересах заявниці [PERSON] звернувся до Вишгородського районного суду Київської області із вказаним позовом в якому просив встановити факт смерті головного сержанта [PERSON] , [INFO] , військовослужбовця військової частини [NUMBER] , який загинув [INFO] поблизу н.п. Новоселівське, Сватівського району, Луганської області під час проходження військової служби та ведення бойових дій із забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони Батьківщини та територіальної цілісності, відсічі і стримування збройної агресії з боку збройних сил рф на території Луганської області. Так, в обґрунтування заяви представником вказано, що заявниця є матір`ю військовослужбовця військової частини [NUMBER] , головного сержанта [PERSON] , який знак безвісті [INFO]. Згідно висновків службового розслідування, який було надано у відповідь на адвокатський запит, старшина [PERSON] загинув під час ведення бою від кульового та осколкового поранення в голову, спроби витягти тіло загиблого внаслідок щільного вогню війсь рф позитивних результатів не дали. У зв`язку із наведеним, [PERSON] вважається зниклим безвісти із [INFO]. Станом на сьогоднішній день, будь-якої іншої інформації щодо головного сержанта [PERSON] не надходило. Враховуючи наведене, заявниця і звертається до суду із заявою про встановлення факту смерті, що необхідно їй для отримання одноразової грошової допомоги, яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 р. за №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» як матері її загиблого сина. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 23.01.2025 року зазначену заяву було залишено без руху та надано заявниці/представнику заявниці строк для усунення недоліків. 29.01.2025 року до суду від представника заявниці надійшла заява про усунення недоліків до якої долучено уточнену заяву про встановлення факту смерті. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 30.01.2025 року провадження у справі відкрито в порядку окремого провадження та призначено судовий розгляд. 10.02.2025 року до суду надійшли пояснення представника військової частини [NUMBER] , в яких останній просив задовольнити заяву [PERSON] , оскільки в ході проведення службового розслідування за фактом зникнення безвісті за особливих обставин [PERSON] було встановлено, що останній загинув [INFO] поблизу н.п. Берестове, Куп`янського району Харківської області, внаслідок штурмових дій з боку збройних формувань рф, евакуацію тіла провести не вдалось. Також, просив розгляд заяви здійснювати за відсутності представника військової частини. Цього ж дня, до суду надійшли пояснення від представника Міністерства Оборони України в яких вказано, що заявниця просить суд встановити факт смерті військовослужбовця. Однак, долучені заявницею на підтвердження факту смерті матеріали службового розслідування військової частини- не можуть достовірно свідчити про смерть військовослужбовця в конкретний час і за конкретних обставин. Так, в акті службового розслідування, зокрема, зазначено, що військовослужбовець зник безвісти. Інших доказів, які б підтверджувати факт смерті, до заяви не долучено. З огляду на це, відсутні підстави для встановлення юридичного факту саме на підставі ст. 317 ЦПК України, як про це просить заявниця. Виходячи зі змісту статей 43, 46 ЦК України, статей 305, 306 ЦПК України, Міноборони вважає, що за наявності припущень про факт смерті фізичної особи, у тому числі у зв`язку з воєнними діями, без достовірних доказів, які свідчать про цей факт, правильним буде звернення до суду із заявою про оголошення судом особи померлою (ч. 2 ст. 46 ЦК України), а не із заявою про встановлення факту смерті цієї фізичної особи (п. 9 ч. 1 ст. 315 ЦПК України). Позиція Міноборони підтверджується висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 22.05.2024 року у справі за №337/2489/23, від 28.02.2024 року у справі за №506/358/22 та від 13.03.2024 року у справі за №204/724/23, у яких зазначено, що з огляду на встановлені у справі обставини та наявність вірогідного припущення про смерть особи, заявник не позбавлений можливості звернутися до суду із заявою про оголошення судом фізичної особи померлим на підставі ч. 2 ст. 46 ЦК України. Окрім цього, згідно з ч. 6 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», сім`ям безвісно відсутніх військовослужбовців щомісячно виплачується грошове забезпечення таких військовослужбовців, в тому числі додаткові та інші види грошового забезпечення, у порядку та в розмірах, що встановлені Кабінетом Міністрів України в Постанові від 30.11.2016 року за №884. Тобто, державою передбачений механізм реалізації соціальних прав членів сімей зниклих безвісти військовослужбовців. Таким чином, у разі набрання законної сили рішенням суду про встановлення факту смерті військовослужбовця, виплата, відповідним особам грошового забезпечення безвісно зниклого військовослужбовця припиняється. Отже, законодавством України передбачено соціальні пільги та гарантії для членів сімей зниклих безвісти військовослужбовців, зокрема щодо виплати таким особам грошового забезпечення зниклого безвісти військовослужбовця, виплата якого припиняється після набрання законної сили рішенням суду про оголошення особи померлою. З доданих до заяви копій документів вбачається що військовослужбовець зник безвісти. Слід звернути увагу, що в акті службового розслідування є тільки пояснення свідка про те, що нібито військовослужбовець загинув під час виконання бойового завдання. Тобто, юридичний факт смерті військовослужбовця не встановлений, оскільки немає можливостей його здійснити встановленим порядком. Також, відсутнє підтвердження, що свідок має спеціальні знання та може констатувати смерть фізичної особи та її причини. Натомість, в акті службового розслідування військової частини та інших доданих документах зазначено, що військовослужбовця вважати зниклим безвісти. Інших матеріалів, які б могли підтвердити смерть військовослужбовця до матеріалів справи не додано. Таким чином, Міноборони вважає, що в даному випадку відсутні правові підстави для задоволення заяви про встановлення факту смерті, оскільки, зважаючи на період дії воєнного стану на території України, заявниця має звернутись до суду із заявою про оголошення судом особи померлою у порядку, встановленому ст. 46 ЦК України, а не з заявою про встановлення факту смерті. Заявниця в судове засідання не з`явилась, при цьому 12.03.2025 року надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Крім того, до заяви додала копію свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 25.02.2025 року, з якого слідує, що заінтересована особа - [PERSON] помер [INFO] в с. Федорівка Вишгородського району Київської області. Представник заявниці в судове засідання теж е з`явився, при цьому 12.02.2025 року надав до суду заяву, в якій просив розгляд заяви проводити за його відсутності. Представники заінтересованих осіб - військової частини [NUMBER] та Міністерства оборони України в прохальній частині своїх пояснень просили розгляд цієї справи проводити за їх відсутності. Представник заінтересованої особи: Вишгородського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явився, про місце, день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України - неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч. 2 ст. 317 ЦПК України - справи про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, розглядаються невідкладно з дня надходження відповідної заяви до суду. Зважаючи на те, що заявниця, її представник та заінтересовані особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, враховуючи подані заявницею, її представником та представниками заінтересованих осіб заяви про проведення судового розгляду за їх відсутності, суд приходить до висновку про можливість здійснення судового розгляду за відсутності учасників справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України - у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки учасники справи у судове засідання не з`явилися, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Розглянувши матеріали поданої заяви, суд приходить до наступних висновків: Так, судом встановлено, що заявниця є матір`ю [PERSON] , що слідує з сповіщення за №48 від 11.07.2023 року (а.с.9 на звороті). Копії свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] заявницею до заяви не додано. Згідно копії військового квитка серії [NUMBER] [PERSON] є військовослужбовцем (а.с. 94 (на звороті) - 95). З витягу з бойового наказу командира 1 мб на оборону за №3, КСП вбачається, що було наказано 3мр з розрахунками «Браунінг» КВ, СПГ-9, ПТВ, МК-19 ГРВ стійко обороняти ротний опорний пункт лісопосадки. Основні зусилля зосередити на недопущення прориву противника в напрямку лісу. При вклиненні противника в оборону на незначну глибину, при загрозі прориву опорних пунктів взводів першого ешелону, зупинити його вогнем усіх засобів. У разі вклинення незначних сил противника провести контратаку резервом роти спільно з ЗВРез батальйону і відновити положення по передньому краю оборони. В ротному опорному пункті утримати три взводні опорні пункти ВОП 32131 «ЖОВТЕНЬ» з центром край лісосмуги, ВОП 32133 «БЕРЕЗЕНЬЛ» з центром край лісосмуги, ВОП 32132 «КВІТЕНЬ» з центром край лісосмуги. Проміжок з сусідом справа забезпечити прикриттям розрахунком «БРАУНІНГ». Стики і проміжки забезпечити прикриттям розрахунками ПКМ. КСП роти розгорнути до 16.06.2023 року в районі околиця н.п. БЕРЕСТОВЕ та доповісти координати. В р. 5 (втрати) зазначеного витягу вказано - внаслідок штурму втрати безповоротні - старшина [PERSON] (а.с. 18 (на звороті)-19, 91 (на звороті) - 92). З виписки з Журналу бойових дій 1 механізованого батальйону військової частини [NUMBER] , слідує, що внаслідок штурму ПВ 32131 «КВІТЕНЬ» [INFO] о 05:54 витрати безповоротні - 1 (старшина [PERSON] , орієнтовно 200) (а.с. 18, 91). Відповідно рапорту командира 1 механізованого батальйону в/ч [NUMBER] [PERSON] від 19.08.2023 року вбачається, що останній просить призначити службове розслідування за фактом події, а саме того, що [INFO] близько 05:54 внаслідок стрілецького бою на ПВ « [INFO] » східніше н.п. Берестове Харківської області загинув старшина [PERSON] , тіло якого не було евакуйовано, а тому він вважається безвісті зниклим (а.с.86). З Довідки-доповіді командира військової частини [NUMBER] полковника [PERSON] за №4784/177/2474 від [INFO] вбачається, що [INFO] від командира 1 механізованого батальйону військової частини [NUMBER] майора [PERSON] надійшла доповідь по факту безвісті зникло старшини 3-ї механізованої роти 1-го механізованого батальйону 2-ї окремої механізованої бригади військової частини [NUMBER] , головного сержанта [PERSON] . Зазначено, що близько 05:54 [INFO] внаслідок стрілецького бою на ПВ «Квітень» загинув головний сержант [PERSON] , інформація уточнюється. (а.с. 14, 87). Наказом командира військової частини [NUMBER] (з адміністративно-господарської діяльності) за №556 від [INFO] наказано заступнику командира з морально-психологічного забезпечення 3-ї механізованої роти 1-го механізованого батальйону військової частини [NUMBER] молодшому сержанту [PERSON] , в термін до 04.08.2023 року, провести службове розслідування за фактом зникнення [INFO] старшини 3-ї механізованої роти 1-го механізованого батальйону в/ч [NUMBER] головного сержанта [PERSON] ; за результатами службового розслідування скласти акт та подати командиру військової частини для прийняття правового рішення до 03.08.2023 року (а.с. 12 (на звороті), 85 (на звороті). З пояснень командира 2-го механізованого взводу [PERSON] , вбачається, що в ніч з 04.07.2023 року на [INFO] група в складі: командир групи головний сержант [PERSON] , солдати [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] виконували бойове розпорядження на позиції «КВІТЕНЬ» (поблизу н.п. Берестове Куп`янського району Харківської області), яка близько 04:00 після годинного мінометного обстрілу була оточена противником. Близько 06:00 з групою зник зв`язок. Спроби підійти до СП «КВІТЕНЬ» не дали успіху, через щільний мінометний і кулеметний обстріл. Вийти з оточення вдалось [PERSON] . На момент виходу з позиції головний сержант [PERSON] , солдати [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] знаходились у засобах індивідуального захисту, в стані алкогольного або наркотичного сп`яніння не перебували (а.с. 15, 88). З пояснень [PERSON] вбачається, що в ніч з 04.07.2023 року по [INFO] він перебував на бойовій позиції «КВІТЕНЬ» (поблизу н.п. Берестове Куп`янського району Харківської області), яка складається з 4-ох окопів. Разом з ним на вказаній позиції перебували та вели оборону: головний сержант [PERSON] , солдати [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] [INFO] близько 04:10 почався черговий за ніч штурм позиції противником, зав`язався бій, головний сержант [PERSON] та Солдат [PERSON] перебували в одному з окопів (умовно надалі - Окоп 1), солдати [PERSON] та [PERSON] перебували в іншому окопі (умовно надалі - Окоп 2), а він, за наказом головного сержанта [PERSON] перейшов до крайнього правого окопу з метою прикриття лівого флангу позиції (умовно надалі - Окоп 3). Після закінчення бою, близько через 20 хв., він підповз до Окопу 2. В ході розмови солдат [PERSON] повідомив, що головний сержант [PERSON] загинув під час ведення бою від кульового та осколкового поранення в голову, внаслідок чого військовослужбовець переповз до Окопу 2 до побратимів. Почувши це [PERSON] підповз до Окопу 1 де побачив тіло головного Сержанта [PERSON] , яке лежало обличчям до землі без ознак життя. На голові військовослужбовця було 2 поранення в голову, каска була також пробита. Під час його перебування в Окопі 1 знову зав`язався бій та він повернувся до Окопу 3 для відбиття атак противника. Ведучі оборонні дії, біля нього стався вибув і він на певний час втратив свідомість. Прийшовши до тями він побачив, що поранений в ліву руку та відчув, що контужений. Далі він пішим ходом, періодично втрачаючи свідомість, вийшов до 2-ї лінії оборони звідки його евакуювали до медичної роти частини (а.с. 16, 89). Разом з цим, до матеріалів справи долучені ще одні пояснення [PERSON] , в яких вказано, що він не бачив, що сталося з командиром групи [PERSON] (а.с. 16 (на звороті), 89 (на звороті)). Сповіщенням за №48 від 11.07.2023 року командир в/ч [NUMBER] полковник [PERSON] та начальник штабу - заступник командира в/ч [NUMBER] полковник [PERSON] просили сповістити [PERSON] про те, що її син - старшина 3 механізованої роти 1 механізованого батальйону військової частини [NUMBER] головний сержант [PERSON] , [INFO] , [INFO] близько 05:54 під час виконання бойового завдання за призначенням на позиції поблизу н.п. Новоселівське, Луганської обл. внаслідок стрілецького обстрілу зник безвісті. Інформація щодо теперішнього місцезнаходження невідома (а.с. 9 (на звороті)). 14.07.2023 року [PERSON] звернулась до командира в/ч [NUMBER] із заявою про виплату їй належного грошового забезпечення та іншої одноразової грошової виплати її сина [PERSON] , який зник безвісті поблизу н.п. Новоселівське, Сватівського р-н, Луганської обл. внаслідок стрілецького бою (а.с. 7 (на звороті)). Наказом командира в/ч [NUMBER] (з адміністративно-господарської діяльності) [PERSON] продовжено термін проведення службового розслідування до 15.08.2023 року (а.с. 13 (на звороті)). З акту службового розслідування від 04.10.2023 року вбачається, що згідно бойового наказу командира 1 механізованого батальйону за №3 від 15.06.2023 року, бойового розпорядження командира в/ч [NUMBER] від 12.06.2023 року за №218/1 дск 3 механізована рота 1 механізованого батальйону військової частини [NUMBER] зайняла оборонні рубежі у визначеному районі у томі числі на позиції «КВІТЕНЬ» поблизу населеного пункту Берестове, Куп`янського р-ну, Харківської обл. Близько 23:00 04.07.2023 року командиром 3 механізованої роти ст. лейтенантом [PERSON] був відданий усний бойовий наказ групі військовослужбовців у складі: командира групи старшини [PERSON] , старшого стрільця [PERSON] , водія [PERSON] , навідника [PERSON] , солдата [PERSON] , вирушити на точку з відповідними GPS координатами, ПВ «КВІТЕНЬ», з метою зайняття бойових позицій для недопущення прориву противника. Близько 04:00 [INFO] позицію була зайнята. В цей же час почався мінометний обстріл позиції ПВ «КВІТЕНЬ». Згідно журналу бойових дій [INFO] о 05:36 почався стрілецький бій на ПВ «КВІТЕНЬ», [INFO] о 05:54 загинув старшина [PERSON] . Зі слів командира 2-го взводу 3-ї механізованої роти 1-го механізованого батальйону в/ч [NUMBER] ст. лейтенанта [PERSON] , близько 06:00 [INFO] з групою зник зв`язок. Командиром була направлена група підтримки, але спроби підійти до ПВ «КВІТЕНЬ» не дали успіху, у зв`язку зі щільним мінометним та кулеметним обстрілом з боку військ рф. Згідно журналу бойових дій о 06:32 [INFO] закінчився стрілецький бій на ПВ «КВІТЕНЬ». В подальшому, солдат [PERSON] був евакуйований з бойової позиції об 11:10 та доставлений до шпиталю з акубаратравмою та осколковим пораненням правої руки. Будучи опитаним солдат [PERSON] надав пояснення. В подальшому, 22.07.2023 року командиром 3 механізованої роти [PERSON] , через мессенджер «Telegram», було виявлено відео та ним же опізнано особистість [PERSON] на якому військовослужбовці рф показують тіло солдата. На підставі вказаного відео була надіслана доповідь-довідка «Про загибель військовослужбовця старшини « [PERSON] » (а.с. 10-12, 83-85). За результатами службового розслідування зроблені висновки: [INFO] старшина [PERSON] загинув в ході бойових дій під час виконання службових обов`язків по захисту Батьківщини поблизу н.п. Брестове, Куп`янського району Харківської області. Місце загибелі та знаходження тіла старшини знаходиться за координатами GPS: [INFO]. Спроби витягти тіло загиблого заходами організованими командиром позитивних результатів не дали. На час події старшина знаходився у засобах індивідуального захисту та без ознак алкогольного чи наркотичного сп`яніння. У зв`язку з тим, що позиція перебуває під контролем противника, здійснити евакуацію тіла [PERSON] неможливо. [PERSON] слід кваліфікувати як зниклого безвісті. Наказом командира військової частини [NUMBER] (з адміністративно-господарської діяльності) за №476 «Про результати службового розслідування», визнано, що старшина [PERSON] [INFO] зник безвісті за особливих обставин під час виконання бойового завдання згідно бойового наказу командира 1 механізованого батальйону в/ч [NUMBER] від 15.06.2023 року за №3 поблизу н.п. Берестове Харківської області (а.с. 24). Згідно довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України старшина [PERSON] , [INFO] в період з 06.06.2022 року по 05.07.2023 рік брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України, перебуваючи в Харківській області, с. Берестове (а.с.23). Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно із ст. 263 ЦПК України - судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. При цьому законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Частиною 1 ст. 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (ч. 1 ст. 129 Конституції України). Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»). Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Отже, ст. 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Відповідно до ст.1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 року за №389-VIII воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень. У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України від 24.02.2022 року за №67/2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 року за №2102-IX, на території України з 24.02.2022 введено воєнний стан, термін якого продовжено. Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України - провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Згідно з ч .ч 3-4 ст. 49 ЦК України - державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Відповідно ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» - державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Водночас п. 1 р. 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року за №52/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 18.10.2000 року за №719/4940, деталізує положення ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та встановлює, що підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма N 106/о) установленої форми; б) фельдшерська довідка про смерть (форма N 106-1/о) установленої форми; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України встановлення фактів, що мають юридичне значення, здійснюється в порядку окремого провадження. Особливістю окремого провадження є те, що воно спрямоване на з`ясування необхідних фактів за відсутності правового спору. Чинний ЦПК України містить чотири процедури, наслідком якої є ухвалення судового рішення, на підставі якого органами Державної реєстрації актів цивільного стану може бути видано свідоцтво про смерть, зокрема: - встановлення факту смерті особи в певний час в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті (п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України); - встановлення факту смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (п. 9 ч. 1 ст. 315 ЦПК України); - встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України або на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан (ст. 317 ЦПК України); - визнання фізичної особи померлою (ст. ст. 305-309 ЦПК України). Вказані процедури є відмінними між собою та мають певні особливості. Заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника (абз. 1 ч. 1 ст. 317 ЦПК України). У постанові Верховного Суду від 25.10.ю2023 року у справі за №607/1612/23 (провадження за №61-6323св23) вказано, що: «загальні вимоги до змісту заяви про встановлення факту, що має юридичне значення передбачені ст. 318 ЦПК України, згідно з якою у заяві повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо особливостей провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи в умовах воєнного чи надзвичайного стану та на тимчасово окупованих територіях» (далі - Закон за №2345-ІХ від 01.07.2022 року) ст. 317 ЦПК України викладено в новій редакції. Так, ст. 317 ЦПК України (в редакції Закону за №2345-ІХ від 01.07.2022 року) передбачено особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України та встановлено, що заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Справи про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, розглядаються невідкладно з дня надходження відповідної заяви до суду. У постановах від 26.04. 2023 року у справі за № 337/3725/22, від 29.03.2023 року у справі за №753/8033/22 Верховний Суд дійшов висновків, що підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Доказами, що підтверджують факт смерті особи в умовах воєнного стану або на тимчасово окупованій території України, можуть бути зокрема письмові докази; речові докази, у тому числі звуко- і відеозаписи; висновки експертів; копії лікарського свідоцтва/довідки про смерть; показання свідків, що можуть підтвердити ті обставини, на які посилається заявник; довідки з військкомату або від командира військової частини (у випадку загибелі військовослужбовців); заяви до правоохоронних органів про зникнення особи, в тому числі при обставинах, що загрожували їй смертю. Вочевидь вказаний перелік доказів не є вичерпним та може бути конкретизований у кожній справі залежно від встановлених у ній обставин. При цьому Верховний Суд звернув увагу на те, що за наявності припущень про факт смерті фізичної особи, у тому числі у зв`язку з воєнними діями, без достовірних доказів, які свідчать про цей факт, правильним буде звернення до суду із заявою про оголошення судом особи померлою (ч. 2 ст. 46 ЦК України), а не із заявою про встановлення факту смерті цієї фізичної особи (п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України). Вказані висновки застосовані Верховним Судом у постановах від 13.03. 2024 року у справі за №204/7924/23 (провадження за №61-16728св23), від 06.06. 2024 року у справі за №188/56/24 (провадження за №61-6215св24). Відповідно до ч. 2 ст. 46 ЦК України - фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років після закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Згідно з ч. 3 ст. 46 ЦК України - фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті. Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється ЦПК України (ч. 4 ст. 46 ЦК України). Відповідно до ст. 305 ЦПК України - заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна. Згідно з ч. 1 ст. 306 ЦПК України - у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою: обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Тому оголошення фізичної особи померлою - це зтвердження судовим рішенням припущення про смерть цієї особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті. Підставою для оголошення особи померлою є не факти (докази), які напевне свідчать про її загибель, а обставини, що дають підставу припускати смерть такої особи. З огляду на викладене, виходячи зі змісту ст. ст. 43, 46 ЦК України, ст. ст. 305, 306 ЦПК України, за наявності припущень про факт смерті фізичної особи, у тому числі у зв`язку з воєнними діями, без достовірних доказів, які свідчать про цей факт, правильним буде звернення до суду із заявою про оголошення судом особи померлою (ч. 2 ст. 46 ЦК України), а не із заявою про встановлення факту смерті цієї фізичної особи (п. 9 ч. 1 ст. 315 ЦПК України). Подібні висновки зроблені у постановах Верховного Суду від 28.02.2024 року у справі за №506/358/22 (провадження за №61-7094св23) та від 13.03.2024 року у справі за №204/724/23 (провадження за №61-16728св23). Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05.09.2019 року в справі за №638/2304/17 (провадження за №61-2417сво19)). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч. ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України). Аналіз змісту заяви [PERSON] свідчить про те, що заявниця просить суд встановити факт смерті її сина [PERSON] , (військовослужбовця), який пропав безвісті [INFO] поблизу н.п. Новоселівське, Сватівського району, Луганської області під час проходження військової служби та ведення бойових дій із забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони Батьківщини та територіальної цілісності, відсічі і стримування збройної агресії з боку збройних сил рф на території Луганської області з метою виплати одноразової грошової допомоги, яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року за №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», як мати загиблого військовослужбовця. При цьому, як на фактичні підстави звернення до суду з такою заявою, заявниця посилалась на те, що [INFO] її син [PERSON] , загинув під час ведення бою від кульового та осколкового поранення в голову поблизу н.п. Новоселівське Сватівського району Луганської області. Як на правові підстави звернення до суду із заявою, заявниця посилалася на ч. 1 ст. 317 ЦПК України, а саме встановлення факту смерті особи на території на якій введено воєнний чи надзвичайний стан. Натомість надані на підтвердження вимог заяви докази у своїй сукупності достовірно не свідчать про смерть [PERSON] , а лише дають підстави для обґрунтованого припущення його смерті за обставин, що підтверджені цими доказами, які можуть свідчити про смерть останнього. Крім того, аналіз доданих до заяви документів не дає чіткого висновку де саме зник безвісті військовослужбовець [PERSON] , оскільки матеріали службового розслідування разом з довідкою про безпосередню участь [PERSON] у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України вказують на те, що [PERSON] зник безвісті за особливих обставин під час виконання бойового завдання згідно бойового наказу командира поблизу н.п. Берестове Харківської області, в той час, як заявниця, посилаючись на сповіщення за №48 від 11.07.2023 року зазначає, що її син загинув поблизу н.п. Новоселівське Луганської області. До такої ж позиції дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 28.02.2024 р. у справі за №506/358/22, провадження за №61-7094св23 в аналогічній справі за заявою про встановлення факту смерті чоловіка - військовослужбовця, що загинув, виконуючи бойове завдання, який скасував рішення суду першої інстанції від 31.08.2022 року та постанову апеляційного суду від 18.04.2023 року та ухвалив нове судове рішення, яким у задоволенні заяви було відмовлено. Відповідно до ч. ч. 5 та 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус судді» від 02.06.2016 року - висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права та враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної Верховним Судом, тільки з одночасним наведенням відповідних мотивів. Крім того, згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК - при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Разом з тим суд вважає за необхідне зазначити, що з огляду на встановлені у цій справі обставини та наявність у заявниці вірогідного припущення про смерть її сина [PERSON] , заявниця не позбавлена можливості звернутися до суду із заявою про оголошення [PERSON] , померлим на підставі ч. 2 ст. 46 ЦК України.

Outcome: dismissed