Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-09 00:00:00

1.Стислий виклад позиції позивача, відповідача. Представник адвокат Денис Т.Д. в інтересах довірителя [PERSON] звернувся до Галицького районного суду Івано-Франківської області суду з позовом до ПАТ «Промінвестбанк» та просить суд припинити (зняти) заборону на нерухоме майно, зокрема двокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 01 червня 2007 року між сторонами укладено Кредитний договір за умовами якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 14\~800 Евро на купівлю нерухомості зі сплатою 12 % річних з кінцевим терміном повернення 20 травня 2015 року. В порядку забезпечення кредитного зобов`язання 04 червня 2007 року між сторонами укладено Іпотечний договір за умовами якого предметом іпотеки є спірна квартира за адресою: [ADDRESS] . Позивачем виконано умови Кредитного договору, наслідком чого є припинення іпотеки, а саме припинення та зняття заборони на нерухоме майно. Даних дій відповідачем не вчинено. Позивач неможе реалізувати права власника, відтак змушений звернутись до суду за захистом своїх прав. В судове засідання позивач, його представник не з`явились. Представник адвокат Денис Т.Д. скерував заяву в якій просив справу розглядати у його та позивача відсутності, позов підтримав повністю, не заперечив щодо ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач, відзиву на позовну заяву не подав, представника не скерував. Належно повідомлений про час та місце розгляду справи у спосіб доставлення судової повістки до електронного кабінету особи. 2.Вчинені процесуальні дії у справі, рішення щодо подальшого руху справи Ухвалою Галицького районного суду Івано-Франківської області від 21 травня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалою Галицького районного суду Івано-Франківської області від 09 січня 2025 року закрито підготовче провадження у справі, а справу призначено до судового розгляду. Відповідно до частини 3 статті 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (пункт 1 частини третьої статті 223 ЦПК України). Відповідно до частини 3 статті 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до частини 1 статті 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, належність повідомлення сторін, їх неяку, неявку їх представників, відсутність заперечень представника позивача щодо заочного вирішення питання, судом постановлено провести заочний розгляд справи. Відповідно до частини 2\~статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 3. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини 29 травня 2007 року між [PERSON] (продавець) та [PERSON] (покупець) укладено Договір купівлі-продажу квартири за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до пункту 2.1 Договору, продаж вчиняється за 49\~389 гривень, які покупець зобов`язується оплатити готівкою до 10 червня 2007 року після оформлення Договору іпотеки (а.с. 9-11). 04 червня 2007 року між [PERSON] та ПАТ «Промінвестбанк» укладено Іпотечний договір за умовами якого (пункт 1.3) предметом іпотеки є квартира за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до пункту 1.2 Іпотечного договору такий Договір забезпечує вимоги Іпотекодержателя, що випливають з Кредитного договору № 415 від 01 червня 2007 року, укладеного між сторонами за умовами якого позивач отримав кредит у розмірі 14\~800 Евро на купівлю нерухомості зі сплатою 12 % річних, з кінцевим терміном повернення 20 травня 2015 року. Відповідно до пункту 7.3 Іпотечного договору цей Договір діє до повного виконання зобов`язань Іпотекодавцем за Кредитним договором або до припинення права іпотеки у випадках, що прямо передбачені чинним законодавством (а.с. 6-8). За змістом відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, щодо квартири за адресою: [ADDRESS] зареєстроване обтяження на підставі Іпотечного договору від 04 червня 2007 року. Запис здійснено за заявою ПАТ «Промінвестбанк» (а.с. 15-17). Доказів невиконання зобов`язань позивачем [PERSON] за Кредитним договором судом не здобуто. ПАТ «Промінвестбанк» не ліквідовано, перебуває у стані припинення (а.с. 21-22). 4.Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона\~повинна довести\~обставини,\~які мають\~значення для\~справи і\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень частини першої статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин. Конституцією України\~передбачено як захист права власності, так і захист права на житло. Статтею 41 Конституції України\~установлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. За положеннями\~статті 47 Конституції України\~кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Статтею 628\~ЦК України визначено зміст договору, який становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За змістом\~статті 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до частини 1 статті 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно із частиною 1 статті 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На підставі частин 1-2 статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти стосовно свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно зі\~статтею 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Указані норми визначають непорушність права власності (в тому числі приватної) та неможливість позбавлення чи обмеження особи у здійсненні нею права власності. Зазначені приписи покладають на державу позитивні зобов`язання забезпечити непорушність права приватної власності та контроль за виключними випадками позбавлення особи права власності не тільки на законодавчому рівні, а й під час здійснення суб`єктами суспільних відносин правореалізаційної та правозастосовної діяльності. Обмеження позитивних зобов`язань держави лише законодавчим врегулюванням відносин власності без належного контролю за їх здійсненням здатне унеможливити реалізацію власниками належних їм прав, що буде суперечити нормам\~Конституції України\~та Конвенції. Відповідно до положень статей 525-526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається. Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (частини перша статті\~598, стаття\~599 ЦК України). Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання (частина п`ята\~статті 3 Закону України «Про іпотеку»). Іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання (абзац 1 частини першої\~статті 17 Закону України «Про іпотеку»). Зобов`язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов`язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов`язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю (стаття 609 ЦК України). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта\~статті 263 ЦПК України). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 18 травня 2022 року у справі № 826/14230/16 вказано, що «статтею 527\~Цивільного кодексу України\~встановлена обов`язковість виконання зобов`язання належними сторонами - боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання. Частиною 1\~статті 509 ЦК України\~встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до статті 599\~ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно норми частини 1 статті 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до\~статті 74 Закону України «Про нотаріат»\~нотаріус знімає заборону відчуження нерухомого майна (майнових прав на нерухоме майно), об`єктів незавершеного будівництва, майбутніх об`єктів нерухомості, права на які підлягають державній реєстрації, частки у праві власності на таке майно у зв`язку із: повідомленням кредитора (позикодавця) про погашення позики (кредиту); припиненням, розірванням іпотечного договору, договору застави, ренти, довічного утримання (догляду), спадкового договору, іншого договору, на підставі якого було накладено заборону відчуження; рішенням суду та в інших випадках. Відповідно до пункту 5.1 глави 15 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року\~нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення: кредитора про погашення позики; про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки); за рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом. Згідно з роз`ясненнями Міністерства юстиції України від 04 червня 2009 року щодо зняття заборони на відчуження нерухомого майна (майнових прав на нерухоме майно) і транспортних засобів, що підлягають державній реєстрації, нотаріус знімає заборону щодо відчуження нерухомого майна за заявою: установи банку, іншої юридичної особи про погашення позики (кредиту); заставодавця (іпотекодавця) та заставодержателя (іпотекодержателя) про припинення договору застави (іпотеки) або лише заставодавця (іпотекодавця) у разі подання ним безспірних доказів виконання зобов`язання. Тобто, для зняття заборони в добровільному порядку необхідно направлення нотаріусу повідомлення від кредитора. Проте, кредитором відповідачем цього не вчинено. Враховуючи підстави позову, взявши до уваги те, що позивачем виконано кредитні зобов`язання, наслідком чого є зняття обтяження - заборони на нерухоме майно, позов у цій справі підлягає задоволенню. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм, суд приходить до висновку про те, що підстав для обтяження майна на даний час не існує, а наявність накладеного обтяження майна порушує права позивача, що дає підстави для задоволення позову, оскільки іншим шляхом відновити порушені права позивача неможливо. Оскільки сторони в судове засідання не з`явилися, суд, з дотриманням положень частини 6 статті 259, частини 5 статті 268 ЦПК України, відклав складення повного рішення суду на строк не більше п`яти днів та зазначив датою ухвалення рішення дату його складання. На виконання вимог частини 4 статті 268\~ЦПК України підписав судове рішення без його проголошення.

Outcome: approved