Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-03 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, у якому просить: розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 20.09.2023 відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис №1905; стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову та до досягнення дитиною повноліття; стягнути з відповідача аліменти на утримання позивача у розмірі 50% прожиткового мінімуму, що становить 1460,00 грн, починаючи з дня пред`явлення позову та до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трирічного віку, а саме до [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що протягом останнього року стосунки з чоловіком розладились, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки. Постійні образи та неповага з боку відповідача погано впливають на емоційний стан позивача. Відповідач здійснював щодо позивача домашнє фізичне насильство. Вже понад рік кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. Позивач вказує, що їх шлюб розпався, тому що у них різне відношення та погляди на роль чоловіка в сімейних відносинах та його обов`язки перед сім`єю та жінкою. У них різні життєві цінності та погляди на подружнє життя. Позивач вказує, що втратила до відповідача почуття довіри та поваги, на яких повинна існувати сім`я. Відповідач весь час обіцяв дружині виправити ситуацію, але все залишалось як є. Позивач зрозуміла, що їхній шлюб у подальшому не має перспективи для існування, вона не бажає примирення та поновлення сімейних стосунків з відповідачем. Вважає, що відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, тому що він існує формально. Вказує, що примирення та збереження шлюбу неможливе, перебування у шлюбі суперечить інтересам позивача розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному відношенні здоровим і нормальним шляхом в умовах свободи та гідності. Також у позові вказано, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, всі обов`язки щодо утримання та виховання дитини позивач несе самостійно, відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо дитини. Позивач зазначає, що дитина проживає з нею, та [PERSON] не має можливості працювати, оскільки здійснює догляд за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Відповідач коштів на утримання не надає. [PERSON] є працездатним, а тому має можливість працювати та може надавати утримання дружині до досягнення дитиною трирічного віку. 13.01.2025 ухвалою Богунського районного суду міста Житомира відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 18.02.2025 до суду надійшов відзив на позов, у якому відповідач вказує, що позов вважає обґрунтованим лише частково, описані в ньому обставини такими, що не у повній мірі відповідають дійсності, позовні вимоги визнає частково. Зазначає, що не заперечує проти розірвання шлюбу, оскільки не може примушувати позивача до шлюбу. Зауважує, що позивач не бажає перебувати з ним у шлюбі надалі, оскільки вважає і називає його неповноцінною людиною, причиною чому є його поранення, і як наслідок - каліцтво, яке було отримане в результаті вогнепального поранення на війні у липні 2024 року. Щодо вимог про стягнення аліментів вказує, що відповідач сплачує аліменти на дитину від попереднього шлюбу - дочку [PERSON] , [INFO] . Відповідач вже понад півроку знаходиться на лікуванні та витрачає на це всі кошти. Просить суд врахувати описані обставини, та не стягувати з нього аліменти на утримання дружини, оскільки відповідач лікується, лікування довготривале і дороговартісне, а тому сплачувати аліменти на дружину не має можливості. З приводу стягнення аліментів на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , покладається на розсуд суду, з урахуванням обставин та доказів, наведених у відзиві. Інших заяв по суті справи до суду не надійшло. Позивач у судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлена належним чином, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, у якій вказала, що позов підтримує. Відповідач у судове засідання не з`явився, щодо дати, часу та місця розгляду справи повідомлявся належним чином, надіслав до суду заву про розгляд справи без його участі, у якій вказав, що при ухваленні рішення просить взяти до уваги обставини, викладені у відзиві. Частиною третьою статті 211 ЦПК України передбачено право учасників справи заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Оскільки в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності на підставі наявних матеріалів справи. Згідно із частиною другою статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини. Встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 20.09.2023 відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис №1905 (а.с. 4). У шлюбі у сторін народилась дитина - [PERSON] , [INFO] , (а.с. 7). Згідно з витягом з Реєстру територіальної громади від 29.12.2023, місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , зареєстроване за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9). Відповідно до довідки ТОВ «Керуюча компанія «Домком Житомир» №64 від 23.01.2024, [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , склад зареєстрованих: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , син (а.с. 10). Як передбачено статтями 51 Конституції України\~ та \~24 Сімейного Кодексу України\~ шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Подружні відносини подружжя припинило, спільне господарство не ведеться, подальше збереження шлюбу позивач вважає не можливим, оскільки це суперечить її інтересам. Позивач\~\~скористалась\~своїм правом та звернулась до суду з позовом у даній справі, наполягає на розірванні шлюбу. Задовольняючи\~\~позов про\~\~розірвання шлюбу, суд виходить\~\~з того,\~\~що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Збереження\~\~шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною\~\~основою\~\~шлюбу, а позивач не має намір\~\~зберігати\~\~ шлюб\~\~з відповідачем. Приймаючи до уваги\~\~зазначене,\~суд\~\~вважає, що вимоги про розірвання\~\~шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого\~\~позов\~\~підлягає\~\~задоволенню. Відповідно до статті 16 Загальної декларації прав людини від 10.12.1948 чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. У відповідності до частини третьої статті 105 Сімейного кодексу України, шлюб\~припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до положень частин третьої, четвертої статті 56 Сімейного кодексу України, кожен має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно із частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Такі положення національного законодавства України відповідають статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до статей 110, 112 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує, то, відповідно, відмова у розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України. З огляду на викладене, враховуючи доводи [PERSON] , наведені у позові, враховуючи, що відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує, суд вважає, що сім`я сторін розпалась остаточно, підстав для досягнення примирення між сторонами немає, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, відтак, розірвання шлюбу буде відповідати інтересам сторін, а збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, тому позов необхідно задовольнити. Згідно з частиною дугою статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється\~у день\~набрання\~чинності\~рішенням\~суду про\~розірвання\~шлюбу. У відповідності до абзацу другого частини третьої статті 115 Сімейного кодексу України,\~документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Розглядаючи вимогу позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання їх спільної дитини, суд виходить з наступного. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України). Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Стаття 15\~ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі\~статтею 141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей\~150,\~180 СК України\~батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями\~статті 181 СК України\~способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина третя статті 181\~СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно зі статтею 182\~СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. У пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 року, роз`яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частино першою статті 183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до частини другої статті 182 СК України\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За змістом статей 12, 13, 81\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач є батьком дитини та нарівні з матір`ю зобов`язаний утримувати її до досягнення повноліття. Домовленість між батьками щодо виконання даного обов`язку відсутня. За своїм змістом аліменти - це грошові кошти на утримання дитини, які необхідні для забезпечення належного рівня її розвитку, виховання, забезпечення одягом, продуктами харчування тощо. За інформацією Калинівського відділу державної виконавчої служби у Хмільницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) від 10.02.2025, яка долучена відповідачем до відзиву, на виконанні у відділі перебуває виконавче провадження №75929123 з примусового виконання судового наказу №132/4654/19, виданого Калинівським районним судом Вінницької області 18.10.2019, про стягнення з [PERSON] , [INFO] , аліментів на користь [PERSON] , [INFO] , на утримання неповнолітньої дитини - дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) боржника, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 23.12.2019 і до досягнення дитиною повноліття. Згідно з довідкою військово-лікарської комісії від 26.12.2024 щодо солдата військової служби за мобілізацією [PERSON] , проведено медичний огляд гарнізонною військово-лікарською комісією військової частини [NUMBER] 26.12.2024. Діагноз: наслідки вогнепального осколкового наскрізного поранення (05.07.2024) лівого плеча з ушкодженням лівої плечової артерії та вени, серединого (15,0 см), променевого та ліктьового нервів, з масивним дефектом м`яких тканин; вогнепального осколкового сліпого поранення м`яких тканин грудної клітини ліворуч, лікованих оперативно, у вигляді тромбозу шунта лівої плечової артерії, окклюзії артерій плеча та передпліччя лівої верхньої кінцівки, хронічної артеріальної недостатності ІІІ ступеню зі значним порушенням кровообігу та функцій; зміцнілих шкірних рубців, без порушення. Післятравматична невропатія серединого, променевого, ліктьового нервів ліворуч з вираженим дистальним парезом лівої верхньої кінцівки. Складний короткозорий астигматизм правого та лівого ока при короткозорості правого та лівого ока в меридіані найбільшої аметропії. Часткова вторинна адентія верхньої та нижньої щелеп із втратою жувальної ефективності. Хронічний періодонтит 25,28 зубів. При визначенні розміру аліментів суд керується положеннями ст. 182 СК України, бере до уваги, що дитина проживає разом з матір`ю; враховуючи розмір витрат, необхідних для забезпечення дитини повноцінним харчуванням, сезонним одягом, приладдям для розвитку, речами особистої гігієни, тощо, суд, присуджує аліменти, які підлягають стягненню з відповідача на утримання дитини, у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17.12.2024 і до повноліття дитини. Суд зауважує, що діти відповідача мають рівні права на забезпечення їх утримання за рахунок батька, при визначенні розміру аліментів на утримання дитини відповідач поклався на розсуд суду, тому стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу) щомісячно забезпечить рівні умови для утримання обох дітей відповідача, оскільки аліменти стягуватимуться на обох дітей [PERSON] \~ в однаковому розмірі. Відповідно до частини першої\~статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Щодо вимоги позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на її утримання, суд виходить з наступного. Відповідно до частин першої-третьої статті 73 Сімейного кодексу України, утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Аліменти сплачуються щомісячно. За взаємною згодою аліменти можуть бути сплачені наперед. За правилами частини першої статті 80 Сімейного кодексу України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з приписами статті 84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідач у відзиві посилається на те, що він сплачує аліменти на дитину від попереднього шлюбу, отримав поранення під час проходження військової служи та потребує дороговартісного лікування. Разом з тим, будь-яких доказів, що матеріальне становище відповідача не дозволяє йому надавати матеріальну допомогу на утримання дружини, відповідач не надав. При цьому, суд зважає на те, що позивач здійснює догляд за спільною малолітньою дитиною сторін, у зв`язку з чим не працює, отже потребує матеріальної допомоги від батька дитини. Відповідно до положень статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», установлено з 01.01.2024 прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2920 гривень. Аналогічний розмір прожиткового мінімуму на одну особу установлено Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік». Аліменти, які підлягають стягненню з відповідача на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, виходячи із заявлених позовних вимог, суд визначає в розмірі 50%\~прожиткового мінімуму,\~що становить\~1460,00\~грн,щомісячно. Такий розмір аліментів, на думку суду, не поставить відповідача у скрутне матеріальне становище та буде достатнім для забезпечення потреб позивача. Згідно з ч. 1 статті 79 Сімейного кодексу\~України аліменти на утримання одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Згідно з пункту першого частини першої статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позовну вимогу про розірвання шлюбу, тому позивачу слід повернути з державного бюджету 50 відсотків сплаченого при поданні позовної заяви судового збору, що становить 605,60 грн. Щодо судового збору в іншій частині (50%, 605,60 грн), судові витрати по справі покладаються на відповідача. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за звернення до суду з позовними вимогами про стягнення аліментів, на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved