Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-16 00:00:00

Представник позивача адвокат Титаренко В.В. в інтересах позивача 02.12.2024 звернувся до Запорізького районного суду Запорізької області з зазначеним позовом, просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №010/10892/82/1357941 від 11.01.2022 у сумі 30 572,98 гривень, яка складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту у сумі 26 570,00 гривень (дозволений овердрафт), 3\~105,40 гривень (недозволений овердрафт) та простроченої заборгованості за процентами у сумі 897,58 гривень. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що 11.01.2022 між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] укладено Заяву про відкриття Карткового рахунку та надання Кредиту «Кредитна картка»N? 010/10892/82/1357941, відповідно до якого Банк відкрив картковий рахунок Клієнту та надав послугу споживчого кредиту у формі кредитування рахунку, під яким розуміються грошові кошти, що надаються Клієнту на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов?язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконання обов?язків найманого працівника, розмір Кредиту на дату початку кредитування становив 26 500,00 грн., з Максимальним лімітом в межах якого встановлюється Поточний ліміт, який відповідно до умов Кредитного договору становить 500 000,00. (пп. 1.1., 1.2, 2.1., 2.2.1). Відповідно до умов Кредитного договору, з дати встановлення (зміни) Поточного ліміту Клієнт має право отримати, а Банк зобов?язаний за умови відсутності (недостатності) коштів на КР надати Клієнту в межах Поточного ліміту кошти (Кредит), а Клієнт зобов?язаний повернути Банку Кредит та сплатити проценти за його користування. Кредит надається шляхом зарахування коштів Кредиту на КР одночасно з ініціюванням Клієнтом платіжних (видаткових) операцій за КР, із здійсненням Банком Договірного списання коштів Кредиту з КР у визначених Договором випадках, виконанні Банком інших операцій за КР відповідно до умов Договору. (п. 1.3. Договору). Строк Кредиту - сукупність Періодів, протягом яких Банк визначає Поточний ліміт відповідно до пункту 3 Заяви та протягом якого Клієнт має право користуватися Кредитом. Строк Кредиту становить 48 місяців. що починається з дати встановлення (зміни) Поточного ліміту (Дати початку кредитування). (п.п. 2.3. Договору). Відповідно, Датою початку кредитування є 11.01.2022, з кінцевим терміном повного погашення кредиту до 11.01.2026. Враховуючи наявну виписку по рахунку, долучену до справи, Банк виконав свої зобов?язання перед Позичальником за кредитним договором, надавши останньому кредит в сумі та на умовах, передбачених Кредитним Договором. Як зазначає представник позивача, відповідно до умов Кредитного договору, проценти (за користування Кредитом), в т.ч. за користу Недозволеним овердрафтом - процентна ставка фіксована, становить 48,0% річних (п.п. 2.4. Договору). Відповідно до умов Кредитного договору Позичальник зобов?язався сплачувати Банку обов?язковий щомісячний платіж за користуванням Кредитом в розмірі 5% від власної заборгованості перед Банком але не менше тридцяти гривень або суми залишку власної заборгованості перед Банком, якщо вона менше за зазначену суму. Порядок та умови погашення іншої заборгованості за Кредитом в т.ч. Недозволеного овердрафту визначається пунктами 2.5.5. - 2.5.13 пункту 2.5. статті 2 Розділу 6 Правил. Клієнт зобов?язаний здійснити остаточне погашення Кредиту та Процентів не пізніше дати закінчення Строку Кредиту, а у разі його подовження - в останній робочий день строку користування Кредитом. (п. 4.2. Договору). Проте, всупереч умовам Кредитного договору, Позичальник припинив виконувати взяті на себе договірні зобов?язання, а саме припинив здійснювати щомісячне погашення кредитної заборгованості, сплачувати проценти за користування кредитом згідно умов договору. Також, як видно з позовної заяви, 20.12.2022 між АТ «Райффайзен Банк» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ФІНАНС» укладено Договір про відступлення прав вимоги N114/2-57-F, у відповідності до умов якого АТ «Райффайзен Банк» передає (відступає) за плату, а ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ФІНАНС» приймає належні Первісному кредитору Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до п.2.4. Договору відступлення права вимоги, внаслідок передачі (відступлення) Портфеля заборгованості за цим Договором, Новий кредитор замінює Первісного кредитора у Кредитних договорах, що входять до Портфеля заборгованості і відповідно вказані у Реєстрі Боржників, та набуває прав грошових та інших зобов?язань за Кредитними договорами. Сторони погодили, що кожен наступний Реєстр Боржників доповнює, а не замінює попередній. Так, за змістом Реєстру Боржників до Договору відступлення права вимоги N114/2-57-F від 20.12.2022 ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ФІНАНС» набуло право грошової вимоги за низкою кредитних договорів, у т.ч. і за Кредитним договором N010/10892/82/1357941 від 11.01.2022. Жодного платежу на погашення заборгованості за кредитним договором ані на рахунок Первісного кредитора, ані після відступлення Позивачу права грошової вимоги до відповідача, останнім не здійснено. Враховуючи наведене, у відповідача виникло зобов?язання за Кредитним договором та існує перед позивачем заборгованість, розмір, структура і порядок обчислення якої вказано у розрахунку заборгованості, при цьому, досудова вимога про виконання грошових зобов?язань за кредитним договором залишена без реагування. Враховуючи неможливість позасудового врегулювання спору, з підстав, передбачених ст. 15, 16, 525-527, 529, 530, 536, 549, 551, 629, 1048, 1050, 1054 ЦК України, представник позивача, діючи в інтересах позивача, просить задовольнити позов у вказаній сумі. Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 10.12.2024 постановлено цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором передати для розгляду за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя. Справа 08.01.2025 надійшла до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя та на підставі протокола автоматизованого розподілу між суддями від 08.01.2025 передана в провадження судді Вайнраух Л.А. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя 13.01.2025 постановлено прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі, розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні без повідомлення (виклику) сторін. Визначено відповідачу 15-денний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У зазначений строк відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем. Роз?яснено, що відповідно до ч.4 ст.178 ЦПК України, одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду, копію відзиву та доданих до нього документів відповідач зобов`язаний надіслати іншим учасникам справи. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч.8 ст.178 ЦПК України). Згідно з ч.1 ст.193 ЦПК України у строк для подання відзиву відповідач має право пред`явити зустрічний позов. Встановлено позивачу 5-денний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, яка має відповідати вимогам ч.ч.3-5 ст.178 ЦПК України, копія якої одночасно з поданням до суду повинна бути надіслана іншим учасникам справи. За нормою ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Відповідних клопотань до матеріалів справи не скеровано. Відповідач відзиву на позовну заяву, клопотань та заяв до справи не скеровував, не скориставшись відповідним процесуальним правом, копія ухвали суду, разом з копією позовної заяви із додатками отримана 06.02.2025 (поштове повідомлення наявне в матеріалах справи), що надає суду підстави для ухвалення рішення. Інших процесуальних дій у справі судом не вчинено за відсутності відповідних клопотань, зустрічної позовної заяви у даній справі не подано. Підстав для оголошення перерви та / або відкладення судового засідання відповідно до положень ст.223, 240 ЦПК України судом не встановлено. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв`язку із тим, що розгляд справи проводиться за відсутності учасників справи, не здійснюється згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України. Відповідно до ч.1,8 ст.279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі у зв`язку з такими встановленими фактичними обставинами справи та відповідними їм правовідносинами. Судом встановлено, що 11.01.2022 між АТ «Райффайзен Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №010/10892/82/1357941, на підтвердження чого додано заяву про вікдриття карткового рахунку та надання кредиту «Кредитна картка», що є додатком до заяви про акцепт Публічної пропозиції / Угоди №CMDPI-1756487 від 02.09.2021. Відповідно до п. 1.1. Банк надає Клієнту Послугу споживчого кредиту у форми кредитування рахунку (Кредит), під яким розуміються грошові кошти, що надаються Клієнту на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов?язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов?язків найманого працівника. П.1.2. передбачено, що для надання Послуги споживчого кредиту, Банк відкриває Клієнту Картковий рахунок (далі - КР) на умовах згідно пункту 7 Заяви. На умовах Заяви, з дати встановлення (зміни) Поточного ліміту Клієнт має право отримати, а Банк зобов?язаний за умови відсутності (недостатності) коштів на КР надати Клієнту в межах Поточного ліміту кошти (Кредит), а Клієнт зобов?язаний повернути Банку Кредит та сплатити проценти за його користування. Кредит надається шляхом зарахування коштів Кредиту на КР одночасно за ініціюванням Клієнтом платіжних (видаткових) операцій за КР із здійсненням Банком Договірного списачне коштів Кредиту з КР у визначених Договором випадках, виконанні Банком інших операцій за КР відповідно до умов Договору (п.1.3). Поточний ліміт встановлюється в межах максимального ліміту Кредиту, який складає п?ятсот тисяч гривень далі (Максимальний ліміт Заяви), становить 0 (нуль) гривень та може бути змінений в порядку та на умовах, передбачених пунктом 3.1. Заяви (п.2.1) Розмір Поточного ліміту на Дату початку кредитування - 26500 гривень (п.2.1.2). Строк Кредиту - сукупність Періодів, протягом яких Банк визначає Поточний ліміт відповідно до пункту 3 Заяви та протягом якого Клієнт має право користуватися Кредитом. Строк Кредиту становить 48 місяців, що починається з дати встановлення (зміни) Поточного ліміту (Дати початку кредитування). Зміна Строку Кредиту є можливою у разі неотримання Банком відмови Клієнта від подовження Строку Кредиту, а також з метою виконання обов?язку Клієнта щодо погашення Кредиту без права його отримання(п.2.3) Проценти - (за користування Кредитом протягом Строку Кредиту та у разі неповернення Клієнтом Кредиту в останній день Строку Кредиту), в т.ч. за користування Недозволеним овердрафтом - процентна ставка фіксована 48% річних; процентна ставка у разі неповернення Клієнтом Кредиту в останній день Строку Кредиту становить 48% річних (п.2.4). Крім того, за змістом п. 2.4.1 договору сторонами узгоджено, що процентна ставка за користування сумою Кредиту «Оплата частинами» становить 0,0001% річних. Суд також встановив, що у п.2.6 договору сторонами правочину узгоджено право Банку у встановленому законодавством України порядку без згоди Клієнта відступити свої права вимоги за Кредитом, у тому числі за Недозволеним овердрафтом, будь-якій особі або обтяжити ці права іншим чином на умовах Договору. До всіх правовідносин, пов?язаних з підписанням та виконанням цієї заяви, застосовується строк позовної давності тривалістю у сімдесят років (п. 2.7). Згідно з п.4.1. проценти нараховуються та сплачуються Клієнтом щомісяця з урахуванням Пільгового періоду в порядку, визначеному підпунктами 2.5.1. - 2.5.4, пункту 2.5. Статті 2 Розділу 6 Правил. Клієнт також (п.4.2) зобов?язаний сплачувати Банку обов?язковий щомісячний платіж за користування кредитом в розмірі п?ять відсотків від власної заборгованості перед банком, але не манше тридцяти гривень або суми залишку власної заборгованості перед банком, якщо вона менше за зазначену суму. Порядок та умови погашення заборгованості за Кредитом, в т.ч. Недозволеного овердрафту визначається пунктами 2.5.5.-2.5.13 пункту 2,5. Статті 2 Розділу 6 Правил. Клієнт зобов?язаний здійснити остаточне погашення Кредиту та процентів за користування Кредитом не пізніше дати закінчення Строку Кредиту, а у разі його подовження - в останній робочий день строку кредиту. За змістом п. 12.5 договору Банк має право достроково стягувати заборгованість за Кредитом, нараховані відсотки за користуванням кредитом та штрафні санкції, у випадках невиконання Позичальником умов цього договору, інших договорів, що забезпечують погашення Кредиту. Вказана заява, якою клієнт акцептував публічну пропозицію банку, засвідчена підписами сторін правочину, крім того, тотожні умови кредитування містяться у паспорт споживчого кредиту, дослідженого судом, від 11.01.2022. Разом з цим, факт відкриття рахунка, постійного користування ним та, відповідно, отримання кредитних коштів позичальником підтверджується розпискою про отримання картки від 11.01.2022 й випискою по рахунку, дата останнього руху по картці 21.03.2023. За даними наявного розрахунка заборгованості за кредитним договором №010/10892/82/1357941 судом встановлено, що станом на 21.03.2023 загальний розмір заборгованості [PERSON] за кредитним договором становить 30 572,98 гривень, яка складається з такого: 26 570,00 гривень заборгованість за кредитом (за дозволеним овердрафтом), 3\~105,40 гривень - заборгованість за кредитом (за недозволеним овердрафтом), 897,58 гривень прострочена заборгованість за процентами. Разом з цим, судом встановлено, що 20.12.2022 між АТ «Раффайзен Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» укладено договір про відступлення права вимоги N114/2-57-F, у відповідності до умов якого АТ «Райффайзен Банк» передає (відступає) за плату, а ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ФІНАНС» приймає належні Первісному кредитору Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до п.2.4. Договору відступлення права вимоги, внаслідок передачі (відступлення) Портфеля заборгованості за цим Договором, Новий кредитор замінює Первісного кредитора у Кредитних договорах, що входять до Портфеля заборгованості і відповідно вказані у Реєстрі Боржників, та набуває прав грошових та інших зобов?язань за Кредитними договорами. Сторони погодили, що кожен наступний Реєстр Боржників доповнює, а не замінює попередній. Стороною позивача додано копію платіжної інструції №374 від 20.03.2023, що підтверджує сплату в рахунок вартості портфеля заборгованості зг. П. 3.4 договору у сумі 2\~776\~750,53 гривень. Так, відповідно до Реєстру Боржників до Договору відступлення права вимоги N?114/2-57-F від 20.12.2022 ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ФІНАНС» набуло право грошової вимоги за низкою кредитних договорів, у т.ч. і за Кредитним договором N010/10892/82/1357941 від 11.01.2022 (№952 в реєстрі, із зазначенням даних позичальника та реквізтів договору, суми заборгованості та її складових, що відповідають вказаному вище розрахунку). Жодного платежу на погашення заборгованості за кредитним договором ані на рахунок Первісного кредитора, ані після відступлення Позивачу права грошової вимоги до відповідача, останнім не здійснено. Досудова вимога, скерована 21.05.2024, відповідачу, залишена без виконання. Задовольняючи позовні вимоги, суд виходить з таких норм цивільного законодавства. За загальним правилом ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один зі способів, визначених ч.2 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд при розгляді справи застосовує правовий зміст норм, які регулюють загальні умови, строки виконання зобов`язань учасниками цивільних правовідносин, правові наслідки їх порушень, зокрема, у відносинах щодо позики, а саме, ст. 207, 509, 525-527, 599, 610, 611, 625, 1048-1050, 1054, 1056-1 ЦК України. Крім того, на дані правовідносини, поширюються положення про договір (ст. 626-629, 631, 638 ЦК України). За приписами ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч.1,3 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.76 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі письмових, речових та електронних доказів, висновків експертів та показаннями свідків. Згідно з положеннями ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1,2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ч.1 ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За приписами ч.1,2 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Главою 73 розділу І книги 5 ЦК України врегульовує положення, що стосуються договору факторингу. Так, згідно з ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Статтею 1082 ЦК України визначено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові у справі відсутнє (щодо обох договорів), хоча на виконання умов договорів факторингу могло бути витребувано клієнтом. Разом з цим, виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Такі відомості стороною відповідача не надані. Згідно з висновками Верховного Суду України, що викладені у постанові № 6-979цс15 від 23 вересня 2015 року, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Якщо боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, внаслідок чого в останнього утворилася заборгованість, правильним є стягнення заборгованості на користь нового кредитора, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 06 лютого 2019 року у справі № 667/11010/14-ц (провадження № 61-10349св18). Згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. При цьому, за нормою ч.1 ст.1046 ЦК України, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом ч.2 ст.1056-1 ЦК України, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За результатами розгляду справи суд дійшов висновку про те, що відповідач дійсно ознайомився і погодився з умовами договору, тобто сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, а подані позивачем паперові копії є допустимими та достатніми письмовими доказами на користь обгрунтованості вимог. Позивач повідомив боржника про заміну кредитора в зобов`язанні досудовою вимогою, в якій зазначив реквізити для сплати заборгованості. Проте, всупереч умов кредитного договору відповідач не виконав свого зобов`язання, не повернув кредитні кошти у встановлений строк, як первісному, так і наступному кредитору. Відповідно, із врахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності, суд дійшов висновку, що позивач набув право вимоги на ту суму заборгованості, на яку мав право первісний кредитор, а саме: 26 570,00 гривень заборгованість за кредитом (за дозволеним овердрафтом), 3\~105,40 гривень - заборгованість за кредитом (за недозволеним овердрафтом), 897,58 гривень прострочена заборгованість за процентами. Таким чином, за результатами розгляду справи суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі, а саме у спосіб, визначений позивачем, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором №010/10892/82/1357941 від 11.01.2022 у визначеній вище сумі. Щодо розподілу судових витрат суд виходить з такого. Згідно з ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, на користь позивача, як сторони по справі, чиї позовні вимоги задовольняються в повному обсязі, із відповідача слід стягнути судові витрати у вигляді оплати судового збору у сумі 3\~028,00 гривень, пропорційно до розміру заборгованості, що підлягає стягненню. Щодо витрат на правничу допомогу слід зазначити таке. Згідно з ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати: на професійну правничу допомогу. Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України). Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п.12 ч.3 ст. 2 ЦПК України). Судом встановлено, що професійна правова допомога позивачу надавалася адвокатом Титаренком В.В. на користь ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» на підставі ордера АІ №1805127 від 28.01.2025 (у Шевченківському районному суді м.Запоріжжя) та договору про надання правової допомоги №14/06/2023 від 14.06.2023, додатку №1 до договору від 14.06.2023. На підтвердження факту надання професійної правової допомоги досліджено й акт виконаних робіт від 30.08.2024, платіжну інструкцію №2090 від 02.09.2024 про плату за правничу допомогу у сумі 1 400 гривень. Суд приймає вказані документи в якості доказів на підтвердження виконання адвокатом визначеного обсягу робіт на підставі договору від 14.06.2023, а також на підтвердження вартості наданих адвокатом послуг на загальну суму 1\~400,00 гривень згідно з наявним описом послуг, викладеним в акті. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Вирішенню питання про розподіл судових витрат передує врахування судом, зокрема, обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору, значення справи для сторін. За приписами ч.4-6 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Так, суд враховує загальні засади цивільного процесуального законодавства та критерії відшкодування, їх доцільність та співрозмірність, відсутність належним чином висловлених заперечень з боку відповідачка. Суд наголошує, що при розгляді справи учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України). Так, стороною відповідача не подано заперечень проти розміру витрат на професійну (правничу) допомогу відповідно до приписів ч.1 ст.182 ЦПК України. Враховуючи наведене обґрунтування, ціну позову, наявні докази на підтвердження надання правової допомоги адвокатом, із врахуванням наведеного стороною позивача розрахунка, суд дійшов висновку про обґрунтованість судових витрат, понесених стороною позивача у загальній сумі 1\~400,00 гривень, з яких: аналіз судової практики та законодаства 400,00 гривень, аналіз матеріалів, отриманих від клієнта 400,00 гривень, підготовка позовної заяви до суду з додатками, відправлення пакета документів до суду 600,00 гривень. З огляду на вказані норми права, задоволення позовних вимог, критерії відповідно до ч.4-6 ст.137 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у сумі 1 400,00 гривень. В цьому контексті суд зауважує, що критерій розумної необхідності витрат на професійну правничу допомогу є оціночною категорією, яка у кожному конкретному випадку (у кожній конкретній справі) оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, зокрема, наданих на підтвердження обставин понесення таких витрат, надання послуг з професійної правничої допомоги, їх обсягу, вартості з урахуванням складності справи та витраченого адвокатом часу.

Outcome: approved