Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-13 00:00:00

У липні 2024 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , в якій позивач просить розірвати між ним та відповідачкою шлюб, який зареєстрований 09 травня 2023 року Солом`янським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 739. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.07.2024 року матеріали вказаної позовної заяви передано на розгляд судді Левицької Т.В. В обґрунтуванні позовних вимог позивач посилається на те, що шлюбні відносини у нього з відповідачкою не склалися через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини, впродовж тривалого часу не проживають разом. Вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливе, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають. Шлюбні стосунки між ними фактично припинені, шлюб має виключно формальний характер. Від шлюбу з відповідачем сторони спільних дітей не мають, спільне сумісне майно у них відсутнє. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився надіслав заяву про розгляд справи без його участі, свої позовні вимоги підтримав, просив розірвати укладений шлюб між ним та відповідачем. В судовому засіданні відповідач [PERSON] не заперечувала проти позову, зазначивши, що примирення є неможливим, оскільки шлюбні стосунки між ними фактично припинені, шлюб має виключно формальний характер. З січня 2024 року вони не проживають разом. Просить розірвати шлюб між нею та її чоловіком, оскільки останній застосовував до неї фізичне насильство. Останній раз він наніс їй численних травм, у зв`язку з чим вона з 23 січня 2024 року по 07 лютого 2024 року перебувала в КНП «Київська міська клінічна лікарня» № 17 з діагнозом: політравма, ЗЧМТ, забій головного мозку з формування субдуральних нашарувань над лівими лобною та тім`яною частками, травматичнй САК, травматичний перелом лівої гілки нижньої щелепи зі зміщенням, ЗТГК, перелом 2-го та 3-го ребер справа, перелом кісток носу, забій м`яких тканин голови та обличчя. Заслухавши пояснення відповідача, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як вбачається з матеріалів справи, що [PERSON] та [PERSON] перебувають в шлюбі з 09 травня 2023 року, зареєстрованому Солом`янським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 739, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серія [NUMBER] . Сторонами не заперечується, що спільних дітей вони не мають. Вимогами ст. 112 СК України передбачено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. (ст. 55 Сімейного кодексу України). Згідно положень ч. 3 та ч. 4 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя, зокрема, має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» передбачено, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Як встановлено судом, подружнє життя між сторонами не склалося, з січня 2024 року подружжя не проживає разом, шлюбні стосунки між ними фактично припинені, припинено ведення спільного господарства. Шлюб існує формально, його збереження не відповідає інтересам сторін. Відповідно ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач висловила бажання після розірвання шлюбу відновити дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, з`ясувавши дійсні причини позову про розірвання шлюбу, обставини життя подружжя, враховуючи, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім`ї є неможливим, суд приходить до висновку щодо розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам відповідача, що мають істотне значення, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved