Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-04 00:00:00

24.10.2024 [PERSON] (далі позивачка, [PERSON] ) звернулася з вказаним позовом, в якому просить суд визнати за нею право на майнові права засновника Фермерського господарства «Цапушел Сергія Сергійовича», ЄДРПОУ 23234953 (юридична адреса: Кіровоградська область, Кіровоградський район, село Велика Северинка, вул.\~Інгульська, буд.1а), в порядку спадкування після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Позов позивачка аргументувала наступним: [INFO] помер\~її батько\~-\~ [PERSON] ,\~після смерті\~якого відкрилась\~спадщина, до складу якої, окрім іншого, входять права засновника на юридичну особу ФГ «Цапушел С.С.» (ЄДРПОУ 23234953). На підставі рішення 5 сесії Кіровоградської районної ради народних депутатів Кіровоградського району Кіровоградської області від 04 жовтня 1995 року №126 спадкодавцю для ведення селянського (фермерського) господарства було передано на праві постійного користування земельну ділянку площею 20,00 га, розташовану на території Великосеверинівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, що підтверджується державним актом на право постійного користування землею Серія КР №100047 від 04 жовтня 1995 року, на підставі якого було створено фермерське господарство, а потім зареєстровано юридичну особу відповідно до свідоцтва №178146 Серія А00 від 10.10.1995 про державну реєстрацію юридичної особи ФГ «Цапушел С.С.». За життя [PERSON] був єдиним засновником і головою ФГ. Приватним нотаріусом Кропивницького районного нотаріального округу Ковтуном В.О. було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку із відсутністю правоустановлюючих документів на майнові права засновника ФГ « [PERSON] », а саме - відсутності відомостей про статутний (складений) капітал з розподілом часток між його засновником у вказаному господарстві. Відсутність свідоцтва про право на спадщину за законом є перешкодою для проведення державної реєстрації з метою внесення змін до Статуту ФГ «Цапушел С.С.», які пов`язані із зміною засновників на підставі смерті фізичної особи [PERSON] . Позивач [PERSON] подала до суду клопотання, в якому просила розглядати справу без її участі (а.с. 29). Відповідач [PERSON] (далі\~ [PERSON] ,\~відповідач-1) надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності. Проти задоволення позову не заперечує. (а.с. 30). Відповідач [PERSON] (далі [PERSON] , відповідач-2) надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності. Проти задоволення позову не заперечує (а.с. 32). Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] (а.с. 13). Відповідно до державного акту на право постійного користування землею серії КР № 100047 [PERSON] на підставі рішення сесії Кіровоградської районної ради від 30.05.1995 №126 надається у постійне користування земельна ділянка площею 20 гектарів (а.с. 15). Згідно із державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ 283991 [PERSON] є власником земельної ділянки площею 6,7138 га. [PERSON] є єдиним засновником (головою) фермерського господарства, яке зареєстроване 10.10.1995, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи та статутом ФГ [PERSON] . Вказаним статутом не передбачено створення статутного капіталу. Згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 18.10.2024, зазначено: Фермерське господарство "Цапушел Сергій Сергійович" - місце розташування якого: [ADDRESS] , розмір статутного (складеного) капіталу (пайового фонду):0,00 грн (а.с. 16-20, 22-24). Із спадкової справи № 04/2024 після смерті [PERSON] видно, що із заявами про прийняття спадщини після смерті останнього подали його доньки - [PERSON] та [PERSON] , а також його мати - [PERSON] . Матеріали спадкової справи також містять договір про поділ спадкового майна між спадкоємцями. Свідоцтва про право на спадщину за законом видані [PERSON] на автомобіль марки ВАЗ -111830, [PERSON] на земельну ділянку площею 6,7138 га та [PERSON] на автомобіль марки Volkswagen, марки Golf . У своїй відповіді приватний нотаріус Ковтун В.О. зазначив, що видача свідоцтва про право на спадщину за законом не може бути вчинена у зв`язку із тим, що згідно із даних про розмір статутного капіталу в складі ФГ [PERSON] відсутнє будь-яке майно, тобто відсутній статутний капітал господарства та вартісні показники на момент участі померлого у зазначеному фермерському госоподарстві. Свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно, а саме частку розміру статутного (складеного) капіталу ФГ Цапушела С.С., яке належало [PERSON] , який помер [INFO] , видати не можливо (а.с. 21). Релевантні джерела\~права Відповідно до статті 7 Земельного кодексу України 1990 року (далі - ЗК України 1990 року) користування землею може бути постійним або тимчасовим. Постійним визнається землекористування без заздалегідь установленого строку. У постійне користування земля надається Радами народних депутатів із земель, що перебувають у державній власності: громадянам України для ведення селянського (фермерського) господарства, особистого підсобного господарства. Право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів (стаття 23 ЗК України 1990 року). Відповідно до пункту 5 постанови Верховної Ради Української РСР від 18 грудня 1990 року № 562-XII«Про порядок введення в дію Земельного кодексу Української РСР» громадяни, підприємства, установи, організації, які мають у користуванні земельні ділянки, надані їм до введення в дію Кодексу, зберігають свої права на користування до оформлення ними у встановленому порядку прав власності на землю або землекористування. Згідно з частиною першою статті 92 Земельного кодексу України 2001 року (далі - ЗК України), який набрав чинності з 01 січня 2002 року, право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку. Вичерпний перелік осіб, які могли набувати земельні ділянки у постійне користування, був визначений у частині другій статті 92 ЗК України. Фермерські господарства та фізичні особи до вказаного переліку не належали. Але у пункті 6 розділу Х «Перехідні положення» зазначеного кодексу було передбачено, що громадяни та юридичні особи, які вже мали у постійному користуванні земельні ділянки, не могли мати їх на такому праві та повинні були у визначений строк переоформити право власності або право оренди на них відповідно до встановленого порядку. 22 вересня 2005 року Конституційний Суд України ухвалив рішення № 5-рп/2005, згідно з яким визнав неконституційним пункт 6 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України щодо обов`язку переоформити право постійного користування земельною ділянкою на право власності або на право оренди. Конституційний Суд України вказав, що немає підстав визнавати неконституційною статтю 92 ЗК України, оскільки використання у ній терміна «набувають» (який означає «ставати власником чого-небудь, здобувати що-небудь») вказує на те, що ця стаття не обмежує і не скасовує чинне право постійного користування земельними ділянками, набуте в установлених законодавством випадках станом на 1 січня 2002 року до його переоформлення (абзац 11 пункту 5.3 мотивувальної частини вказаного рішення). Отже, право постійного користування земельною ділянкою, набуте у встановленому порядку до 01 січня 2002 року, не втрачається внаслідок його непереоформлення користувачем, який за ЗК України не є суб`єктом такого права. Право постійного користування земельною ділянкою зберігається за таким користувачем до приведення прав і обов`язків щодо вказаної ділянки у відповідності до вимог чинного законодавства (див. аналогічний висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 жовтня 2019 року у справі № 663/1738/16-ц (реєстровий номер 85174518)). У постанові від 05 листопада 2019 року у справі № 906/392/18 Велика Палата Верховного Суду вказала, що право постійного землекористування є безстроковим і може бути припинене лише з передбачених у статті 141 ЗК України від 25 жовтня 2001 року підстав, перелік яких є вичерпним. Дії органів державної влади та місцевого самоврядування, спрямовані на позбавлення суб`єкта права користування земельною ділянкою поза межами підстав, визначених у статті 141 ЗК України від 25 жовтня 2001 року, є такими, що порушують це право. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно із ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У Правовій позиції Великої Палати Верховного Суду згідно з Постановою від 23 червня 2020 року у справі № 179/1043/16-ц зазначено, що право постійного користування (на підставі відповідного державного акта) земельною ділянкою не припиняється зі смертю фізичної особи, якій було надане таке право, незалежно від цільового призначення відповідної ділянки. Оцінка доказів та висновки суду Оскільки позивачка не може в позасудовому порядку набути право на майнові права засновника ФГ [PERSON] в порядку спадкування, після смерті [PERSON] , то суд вважає за можливе задовольнити позов. На підставі викладеного,

Outcome: approved