Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-11 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (далі ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором, відповідно до якого просив стягнути з відповідача заборгованість за договором №\~524071 від 23.02.2021 в розмірі 60`673,27 гривень та судові витрати. Ухвалою судді Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 30.09.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) учасників справи. Представник позивача просила розгляд справи проводити у відсутність позивача, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечувала, про що зазначено в прохальній частині позовної заяви. Відповідач [PERSON] у судові засідання призначені на 17.12.2024 та 12.03.2025 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Про причини неявки суду не повідомив, відзив на позов, зустрічний позов, будь-які клопотання, заяви чи докази не надходили. Ненадання відповідачем відзиву та доказів в обґрунтування своїх можливих заперечень проти позову, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що відповідає положенням ч.1 ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засідання сторін по справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. За наведених вище обставин, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних у суду матеріалів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив наступне. Судом встановлено, що 23.02.2021 між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та [PERSON] було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 524071. Відповідно до умов сума кредиту 25'000 грн, строк користування 730 днів. Позичальник зобов`язався повернути використану суму та сплатити проценти за користування кредитними коштами. Пунктом 1.5. Договору кредиту передбачено, що відсоткова ставка за договором є фіксованою, а розмір відсоткової ставки за кредитом залежить від періоду її встановлення та складає: за перший день користування кредитом (включно) - 25% в день (9125% річних); за усі наступні дні користування кредитом, починаючи з другого дня (включно) й до кінця строку надання кредиту - 85% річних. Відповідно до п. 3.1. Договору кредиту нарахування процентів за договором здійснюється в межах строку надання кредиту, визначеного у п. 1.4. договору, на залишок заборгованості за кредитом, що вказаний в графіку платежів, виходячи з припущення, що споживач виконає свої зобов`язання на умовах та в строки, передбачені договором. Пунктом 3.2. договору кредиту встановлено, що нарахування процентів здійснюється за фактичну кількість календарних днів, виходячи з фактичної кількості днів у місяці та у році. Товариство належним чином виконало свої зобов`язання за договором кредиту, надавши позичальнику кредитні кошти, що підтверджується відповідними доказами. 26.11.2021 було укладено Договір факторингу №\~26-11/2021/13, відповідно до якого ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за відповідним Договором №\~524071. У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальника за Договором №\~524071 ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відповідно до Договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023. Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» набуло права вимоги до відповідача за Договором №\~524071 від 23.02.2021. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи, що відповідач взяті на себе зобов`язання за договором не виконує, доказів на спростування вказаних обставин суду надано не було, на день винесення судом рішення, жодного доказу оплати відповідачем на рахунок позивача заборгованості в повному обсязі чи її частини за вищевказаним кредитом, суду не надано, позов підлягає задоволенню. Станом на подання позовної заяви - 29.07.2024 заборгованість боржника становить 60'673,27 грн, з яких: 24'010,79 грн заборгованість за тілом кредиту; 34'202,20 грн\~- заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги; 2'460,28 грн - заборгованість за відсотками з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості. Також представник позивача просив стягнути з відповідача понесені судові витрати на правову допомогу у сумі 17'000 грн. Згідно з ч. 2, 3\~ст.\~137\~ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін. Слід зазначити, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу підтверджуються наданими копіями: договору №\~07-06/2024 про надання правової допомоги від 07.06.2024, прайс листа АО «Лігал Ассістанс», заявки на надання юридичної допомоги №\~801 від 01.07.2024, відповідно якого позивачем отримані послуги з правничої (правової) допомоги на загальну суму 17`000 грн; платіжна інструкція №\~0446760000 від 12.07.2024 (а.с.97-102). Однак при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (постанова ВС від 24.01.2019 у справі № 910/15944/17). Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 ЄСПЛ зазначив, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Тому, виходячи із положень ч. 3 ст. 141 ЦПК України, враховуючи співмірність складності справи та обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, критерію їх необхідності та значимості таких дій у справі, виходячи з її конкретних обставин, суд вважає, що зазначені позивачем витрати на правничу допомогу в розмірі 17'000 грн. є завищеними. Зокрема, суд звертає увагу, що справа стосується стягнення заборгованості за кредитним договором у справі незначної складності, яка розглядається судом у спрощеному позовному провадженні, з огляду на ціну позову. Також суд зауважує, що правова позиція позивача була сталою та не зазнавала значних змін протягом розгляду справи, у судових засіданнях представник позивача участі не брав. Окрім цього, підготовка та ведення даної справи в суді не вимагала великого обсягу юридичної і технічної роботи, особливо враховуючи методику застосування типових позовів, характерних для колекторських організацій. Враховуючи характер і якість виконаної адвокатом роботи, її доцільність, принципи співмірності, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд дійшов висновку про необхідність зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу до 10'000 гривень. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 3'028 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial