Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-05 00:00:00

Представник позивачки [PERSON] - адвокат Хмарук Ю.М. звернулась в суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] про встановлення місця відкриття спадщини та факту непроживання зі спадкодавцем на дату смерті. В обґрунтування позовної заяви зазначає, що [INFO] на тимчасово окупованій території в м.Донецьк Донецької області помер чоловік позивачки [PERSON] - [PERSON] , що встановлено рішенням Острозького районного суду Рівненської області від 16.10.2024р. по справі № 567/1733/24. Вказує, що в зв`язку з тимчасовою окупацією м.Донецька у 2014 році позивачка з чоловіком переїхала проживати у м.Вінницю, де вони були взяті на облік як внутрішньо переміщені особи за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 21.09.2020 по справі №127/31170/19 [PERSON] було визнано недієздатним та призначено його опікуном [PERSON] . Восени 2021 року, у зв`язку зі значним погіршенням стану здоров`я, [PERSON] виявив бажання переїхати до власного дому у м.Донецьк, куди позивачка його відвезла, після чого подружжя залишалося на території м.Донецька, де [PERSON] помер [INFO] . Після смерті чоловіка [PERSON] переїхала проживати до своєї матері в с.Кам`янка Шепетівського району Хмельницької області. Разом з тим, згідно будинкової книги для прописки громадян, які проживають в буд. [ADDRESS] , у вказаній квартирі зареєстровані за місцем проживання: [PERSON] (з 04.07.1989 року), [PERSON] (з 04.07.1989 року), [PERSON] (з 16.01.2004 року) та [PERSON] (з 07.07.2009 року). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] є дітьми позивачки та померлого [PERSON] . [PERSON] , [INFO] , також у 2014 році переїхав з м.Донецьк до м.Вінниця, де проживав разом з батьками, проте в подальшому у 2018 році переїхав проживати у [ADDRESS] . Вказує, що відповідачка [PERSON] , [INFO] , ще у 2009 році виїхала до Німеччини, де проживає безперервно по даний час, відповідно, станом на дату смерті свого батька, відповідачка [PERSON] не проживала з ним, оскільки постійно проживала у Німеччині. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, до складу якого входить 25/400 частки квартири [ADDRESS] , право на яку належало померлому на підставі свідоцтва про право власності на житло від 11.05.1998 р. Зазначає, що 18.11.2024 р. за заявою позивачки приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу Бернацькою І.М. заведено спадкову справу № 82/2024 після смерті [PERSON] . Посилається на те, що після звернення до приватного нотаріуса Рівненського районного нотаріального округу Рівненської області Бернацької І.М. з приводу можливості видачі їй свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , у такій видачі їй було відмовлено та листом від 18.11.2024 за № 331/02-14 повідомлено, що згідно поданих документів відсутня можливість належним чином встановити місце відкриття спадщини, оскільки згідно довідки №529-5000120272 про взяття на облік внутрішньої переміщеної особи ( [PERSON] ), виданої Управлінням соціального захисту населення (Лівобережне) Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради 10.11.2016 року, зареєстроване місце проживання спадкодавця значиться: [ADDRESS] , а фактичне місце проживання/перебування: [ADDRESS] . Окрім того, не можливо встановити факт прийняття або неприйняття спадщини іншими спадкоємцями через постійне проживання зі спадкодавцем на момент смерті за зареєстрованим місцем проживання спадкодавця, оскільки згідно будинкової книги для прописки громадян, які проживають в буд. [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] (з 04.07.1989 року), [PERSON] (з 04.07.1989 року), [PERSON] (з 16.01.2004 року) та [PERSON] (з 07.07.2009 року), відтак спільні зі спадкодавцем діти [PERSON] , [PERSON] , були зареєстровані за однією адресою з померлим. У зв`язку з вищезазначеним нотаріусом роз`яснено, що у разі відсутності належних документів, які підтверджують ці факти, вони можуть бути встановлені в судовому порядку. Відтак, з огляду на вищевказані розбіжності позивачка позбавлена можливості підтвердити місце відкриття спадщини та встановити факт не проживання інших спадкоємців за законом на момент смерті спадкодавця в позасудовому порядку. Посилається на те, що оскільки відповідачі [PERSON] та [PERSON] теж є спадкоємцями першої черги за законом, як і позивачка, проте не проживали разом зі спадкодавцем на момент смерті, хоч і були зареєстровані разом з ним за однією адресою, то для реалізації позивачкою своїх прав на спадкування належної [PERSON] частки у квартирі повністю, необхідно встановити факт непроживання відповідачів за їхнім зареєстрованим місцем проживання на момент смерті [PERSON] , який помер [INFO] , а також встановити місце відкриття спадщини, яким є останнє зареєстроване місце проживання спадкодавця, а саме: [ADDRESS] . Вказує, що від встановлення фактів, що мають юридичне значення місця відкриття спадщини та факту не проживання інших спадкоємців за законом на момент смерті спадкодавця, залежить виникнення та зміна майнових та немайнових прав позивачки, так як у неї виникне можливість звернення до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину за законом. За наведених обставин, просить встановити місце відкриття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Окрім того, просить встановити факт постійного непроживання [PERSON] , [INFO] , за місцем реєстрації: [ADDRESS] , на момент смерті [PERSON] , який помер [INFO] , а також факт постійного непроживання [PERSON] , [INFO] , за місцем реєстрації: [ADDRESS] , на момент смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою Острозького районного суду Рівненської області від 31.12.2024р. позовну заяву було прийнято до розгляду та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. Задоволено клопотання представника позивачки про виклик свідка. Ухвалою суду від 04.02.2025 р. закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду. Представник позивачки у судовому засіданні позов підтримала в повному\~об`ємі,\~з підстав\~та доводів,\~викладених у\~позовній заяві\~та просить\~його задовольнити.Зазначила, що встановлення місця відкриття спадщини після смерті [PERSON] та факту непроживання [PERSON] та [PERSON] за місцем реєстрації на момент смерті спадкодавця [PERSON] має юридичне значення, оскільки від цього залежить виникнення спадкових прав позивачки, яка є спадкоємницею за законом першої черги, та в позасудовому порядку встановити дані обставини не представляється можливим та просила встановити місце відкриття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , за адресою: [ADDRESS] ; встановити факт постійного непроживання [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , за місцем реєстрації: [ADDRESS] , на момент смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, в поданій до суду заяві позовні вимоги визнав в повному обсязі, просив розглядати справу у його відсутності. Одночасно в заяві підтвердив обставини, викладені в позовній заяві та вказав, що у 2014 році він разом з батьками переїхав до м.Вінниця та в подальшому в 2018 році він переїхав з м.Вінниця до м.Острог Рівненської області, де постійно проживає по даний час. Йому відомо, що у 2021 році його батьки [PERSON] та [PERSON] повернулись до м.Донецьк, де [INFO] його батько помер. Підтвердив, що не проживав з батьком на момент його смерті. Зазначив, що наслідки визнання позову йому зрозумілі та вказав, що на спадщину після смерті свого батька [PERSON] не претендує. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, в поданій до суду заяві позовні вимоги визнала в повному обсязі, просила розглядати справу у її відсутності. Одночасно в заяві підтвердила, що її зареєстрованим місцем проживання є [ADDRESS] , де вона проживала разом зі своїми батьками [PERSON] та [PERSON] , та братом [PERSON] . Вказала, що у 2009 році вона переїхала до Німеччини, де постійно проживає по даний час. Підтвердила, що не проживала зі своїм батьком [PERSON] на момент його смерті [INFO] . Зазначила, що наслідки визнання позову їй зрозумілі та вказала, що на спадщину після смерті свого батька [PERSON] не претендує. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно з ч.1 ст.206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Суд, заслухавши представника позивачки, свідка, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. До зазначеного висновку суд дійшов на підставі аналізу показів свідка та письмових доказів. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що позивачка є рідною сестрою його дружини, відповідно відповідачі [PERSON] та [PERSON] племінниками його дружини. Йому достовірно відомо, що у 1984 році [PERSON] одружилась з [PERSON] та після одруження переїхала проживати в м.Донецьк. Вказав, що в зв`язку з тимчасовою окупацією м.Донецька, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] переїхали до м.Вінниця. В подальшому, у 2018 році [PERSON] переїхав до м.Острог, де проживає по даний час. У 2021 році [PERSON] та [PERSON] повернулись до м.Донецьк, де [PERSON] проживав до своєї смерті та помер у 2023 році. Також зазначив, що [PERSON] у 2009 році виїхала на постійне місце проживання до Німеччини, де і проживає по даний час. З досліджених в судовому засіданні письмових доказів встановлено наступні обставини. З свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 01.05.1984р. вбачається, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , уклали шлюб 01.05.1984р. та після укладення шлюбу позивачка змінила дівоче прізвище на « [PERSON] » (а.с.11). Згідно довідки про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції №529620444 від 13.11.2014 р. та довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи №529-5000120272 від 10.11.2016 р. [PERSON] (зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] ) був взятий на облік як внутрішньо переміщена особа за адресою: [ADDRESS] (а.с.14, 15). Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 21.09.2020р. по справі №127/31170/19 [PERSON] визнано недієздатним та призначено його опікуном [PERSON] (а.с.16-17). Рішенням Острозького районного суду Рівненської області від 16.10.2024р. по справі №567/1733/24 встановлено факт смерті [PERSON] , [INFO] , на тимчасово окупованій території України в м.Донецьк 16.02.2023р. (а.с.18-20). З свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 18.10.2024 року вбачається, що [PERSON] помер [INFO] в м.Донецьк Донецької області (актовий запис №3) (а.с.21). З будинкової книги для реєстрації громадян, які проживають в буд. [ADDRESS] , встановлено, що у вказаній квартирі зареєстровано місце проживання [PERSON] (з 04.07.1989 року), [PERSON] (з 04.07.1989 року), [PERSON] (з 16.01.2004 року) та [PERSON] (з 07.07.2009 року) (а.с.22-24). З свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 14.01.1985р. вбачається, що відповідач [PERSON] народився [INFO] та його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.25). Згідно довідки про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції №529620529 від 20.11.2014р. [PERSON] (зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] ) був взятий на облік як внутрішньо переміщена особа у [ADDRESS] (а.с.27). Згідно довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи №5620-55 від 01.02.2018р. [PERSON] (зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] ) був взятий на облік як внутрішньо переміщена особа за адресою: [ADDRESS] (а.с.28, 43). З свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 29.10.1987р. вбачається, що відповідачка [PERSON] народилася [INFO] та її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.29). [PERSON] , [INFO] , у 2009 році переїхала на постійне місце проживання до Німеччини, що підтверджується, зокрема, візою у закордонному паспорті [PERSON] № [NUMBER] та відміткою про перетин кордону 07.08.2009 р. (а.с.32), та вказана обставина сторонами по справі не заперечується. З свідоцтва про право власності на житло від 11.05.1998р., виданого на підставі рішення №268 від 11.05.1998р., вбачається, що [PERSON] належала 25/400 частки квартири [ADDRESS] (а.с.33). Згідно повідомлення приватного нотаріуса Рівненського районного нотаріального округу Рівненської області Бернацької І.М. від 18.11.2024р. № 331/02-14 вбачається, що за результатами розгляду звернення [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті чоловіка [PERSON] згідно поданих нею документів відсутня можливість належним чином встановити місце відкриття спадщини, оскільки згідно довідки №529-5000120272 про взяття на облік внутрішньої переміщеної особи ( [PERSON] ), виданої Управлінням соціального захисту населення (Лівобережне) Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради 10.11.2016 року, зареєстроване місце проживання спадкодавця значиться: [ADDRESS] , а фактичне місце проживання/перебування: [ADDRESS] . Окрім того, не можливо встановити факт прийняття або неприйняття спадщини іншими спадкоємцями через постійне проживання зі спадкодавцем на момент смерті за зареєстрованим місцем проживання спадкодавця, оскільки згідно будинкової книги для прописки громадян, які проживають в буд. [ADDRESS] , окрім позивачки та спадкодавця, зареєстровані [PERSON] та [PERSON] , які також є спадкоємцями та були зареєстровані за однією адресою з померлим (а.с.34). З Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 79185566 від 18.11.2024р. встановлено, що 18.11.2024р. приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу Бернацькою І.М. заведено спадкову справу № 82/2024 після смерті [PERSON] (а.с.35). З Інформаційної довідки зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №79185065 від 18.11.2024р. вбачається, що заповіти та спадкові договори від імені [PERSON] не посвідчувались (а.с.37). Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідності до\~ст.1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. \~Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.ч.1, 2 cт. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна. Згідно ч.1 cт.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Згідно пп.1.2 п.1 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595, при зверненні спадкоємця у зв`язку з відкриттям спадщини нотаріус з`ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна. Згідно з пп.1.2 п.1 глави 10 розділу II Порядку місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця відповідно до статті 29 Цивільного кодексу України. Відповідно до пп.1.13 п.1 глави 10 розділу II Порядку місце відкриття спадщини підтверджується: довідкою про реєстрацію/останнє місце проживання виконавчого органу сільської, селищної або міської ради, сільського голови (у разі якщо відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено), що здійснює реєстрацію, зняття з реєстрації місця проживання особи на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради, або іншим документом, що може підтверджувати відповідний факт (копія актового запису про смерть, домова книга тощо). Відповідно до пп.1.14 п.1 глави 10 розділу II Порядку у разі відсутності у спадкоємців документів, що підтверджують місце відкриття спадщини, нотаріус роз`яснює спадкоємцям їх право на звернення до суду із заявою про встановлення місця відкриття спадщини. У такому випадку місце відкриття спадщини підтверджується копією рішення суду, що набрало законної сили. З матеріалів справи вбачається, що зареєстрованим місцем проживання [PERSON] значиться: [ADDRESS] . Окрім того, рішенням Острозького районного суду Рівненської області від 16.10.2024 по справі № 567/1733/24 також встановлено факт смерті [PERSON] [INFO] на тимчасово окупованій території України в м.Донецьк. Відповідно, постійне місце проживання спадкодавця на дату смерті було м.Донецьк. За вказаних обставин єдиним існуючим і ефективним способом захисту порушеного права позивачки, а також способом для усунення розбіжностей в наявних документах, в зв`язку з наявністю відомостей про взяття спадкодавця на облік як внутрішньо-переміщеної особи, є встановлення місця відкриття спадщини в судовому порядку. Відповідно до ч.3 cт.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з пп.4.10 п.4 гл.10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п.2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013.). Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщини у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем. Таким чином, доказом прийняття спадщини та постійного проживання разом зі спадкодавцем на момент смерті може бути довідка про зареєстроване місце проживання спадкоємця разом зі спадкодавцем, разом з тим сама по собі реєстрація місця проживання за певною адресою не є єдиним та безумовним доказом такого проживання. Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним. При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. Як зазначено у п.211 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністра Юстиції України №20/5 від 03 березня 2004 року - доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем: копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Місцем проживання фізичної особи згідно з ч.1 cт.29 ЦК є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. У ст.3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" визначено, що місце перебування особи - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. При цьому згідно ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27.11.2013 року у справі № 6-41137св13, місце проживання і місце реєстрації не є тотожними з урахуванням п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання», згідно з якою реєстрація - це лише внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання, із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку уповноваженого на те органу. Згідно ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08.07.2015 року у справі № 6-14554св15 реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Тобто, для реалізації прав та свобод особи реєстрація її місця проживання чи місця перебування наперед встановленого значення не має. Згідно з п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» висновки судів про те, що вирішальне значення при визначенні місця проживання особи є офіційні дані органу реєстрації місця перебування та місця проживання фізичної особи, а не дані про її фактичне місце проживання, є передчасними. Отже, за умови наявності реєстрації місця проживання особи за певною адресою і при цьому фактичне постійне проживання особи за іншою адресою без проведення такої реєстрації у визначеному порядку не означає, що зазначена особа постійно проживає за місцем своєї реєстрації, якщо про це свідчать протилежні факти. Згідно ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Аналіз наведених норм права дозволяє сформулювати висновок про те, що сама по собі реєстрація місця проживання особи разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини не може бути підтвердженням, відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, своєчасності й повноти прийняття спадщини спадкоємцем. Для цього, окремо слід довести факт постійного (спільного й безперервного) проживання спадкоємця зі спадкодавцем станом на день смерті останнього. Зібрані у справі, досліджені судом кожен окремо та в сукупності докази у повній мірі підтверджують факт непроживання [PERSON] та [PERSON] із спадкодавцем [PERSON] , який помер [INFO] до дня його смерті та на час відкриття спадщини. Частиною 2 cт.256 ЦПК України визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з п.п.2, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Метою встановлення місця відкриття спадщини та факту непроживання [PERSON] та [PERSON] зі спадкодавцем є необхідність реалізації позивачкою права на спадщину, отже такі факти породжують юридичні наслідки. За нормами ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на викладене, виходячи з інтересів позивачки щодо захисту її права на спадкування, зважаючи на те, що позивачка не має іншої можливості, окрім в судовому порядку, встановити місце відкриття спадщини та факт не проживання інших спадкоємців разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та доказово підтвердженими письмовими доказами, які в свою чергу є послідовними та логічними, не викликають сумніву в їх правдивості, а відтак позов підлягає задоволенню. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного та

Outcome: approved