Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-04 00:00:00

У серпні 2024 року [PERSON] , від імені якого на підставі договору про надання правової допомоги діє адвокат Віхерко Н.О., звернувся до суду з позовом до [PERSON] , Староостропільської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області про визнання права власності в порядку спадкування з заповітом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вищезазначене домоволодіння було побудоване у 1935 році та належить до суспільної групи «колгоспний двір». Станом на 15 квітня 1991 року головою та єдиним членом колгоспного двору був [PERSON] , а отже домоволодіння було його власністю, однак він право власності не оформляв. [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина на дане домоволодіння, на яке мала право в порядку спадкування за законом дочка [PERSON] , яка фактично вступила в управління спадковим майном, провела похорони батька, однак за життя спадщину не встигла оформити, померла [INFO] . Вже після її смерті спадщину прийняв він, проте державний нотаріус відмовила йому в оформленні даної спадщини через відсутність правовстановлюючого документа на заявлену нерухомість. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 23 серпня 2024 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 22 жовтня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача подала до суду заяву, якою підтримала позовні вимоги за обставин на їх обґрунтування, просила задовольнити позов, розглянувши справу без участі сторони позивача. Співвідповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоч про час і місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, причини неявки суду невідомі, відзиву на позовну заяву не подавав, заяв та клопотань не заявляв. Представник співвідповідача Староостропільської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області направив до суду заяву, якою не заперечив проти задоволення позову, просив справу розглянути у його відсутність. У відповідності до ч.2\~ст.247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновків про наступне. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] в с. Ладиги Старокостянтинівського району Хмельницької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , повторно виданим 06 серпня 2024 року Старокостянтинівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). За змістом довідок виконавчого комітету Ладигівської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області від 08 червня 1994 року за №114 та Староостропільської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області за №621 від 14 серпня 2024 року за даними погосподарської книги №3 за 1991-1995 роки житловий будинок під номером [ADDRESS] відносився до домогосподарств суспільної групи «колгоспний двір», головою та єдиним членом двору якого був [PERSON] , який помер [INFO] . Після його смерті фактично в управління та розпорядження спадковим майном вступила дочка [PERSON] , яка доглядала батька та проводила його похорони, спадщину не встигла оформити, померла. Після її смерті в управління та розпорядження спадковим майном вступив [PERSON] . Спадкова справа №180/1994 заведена 21 червня 1994 року Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою Хмельницької області до майна померлого [INFO] [PERSON] , за заявою дочки [PERSON] . За життя [PERSON] склав на ім`я дочки [PERSON] заповіт на все майно, який посвідчив секретар виконавчого комітету Ладигівської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області 12 червня 1991 року за р.№203. Факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] , як між батьком та дочкою, підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 13 липня 1948 року Остропільською сільською радою Старокостянтинівського району Хмельницької області, та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя, сформованого Старокостянтинівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 06 серпня 2024 року за №00046363070. Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою Хмельницької області 21 червня 1994 року за р.№1048 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , на ім`я [PERSON] на житловий будинок, що знаходиться в селі Ладиги Старокостянтинівського району Хмельницької області, розташованого на землі сільської Ради глиновалькований, критий шифером, загальною площею 42 кв.м., який належав померлому [PERSON] на підставі погосподарського номеру 113, зареєстрованого в Ладигівській сільській Раді Старокостянтинівського району Хмельницької області. Дане свідоцтво підлягало реєстрації в Ладигівській сільській Раді Старокостянтинівського району Хмельницької області. Згідно довідки комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації Старокостянтинівської міської ради» за №1585 від 26 березня 2024 року право власності на житловий будинок по [ADDRESS] не зареєстровано. [PERSON] померла [INFO] в м. Старокостянтинів Хмельницької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , повторно виданим 17 грудня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Старокостянтинівського районного управління юстиції у Хмельницькій області. Як вбачається зі змісту довідки виконавчого комітету Староостропільської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області від 25 травня 2016 року за №432 [PERSON] на день смерті ( [INFO] ) проживала одна за адресою: [ADDRESS] . Спадкова справа №116/2016 заведена 19 лютого 2016 року Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою Хмельницької області до майна померлої [INFO] [PERSON] , за заявою сина [PERSON] , якому на підставі рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 08 лютого 2016 року (справа №683/42/16-ц, провадження №2/683/190/2016) було визначено додатковий строк для прийняття спадщини. Факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] , [INFO] , як між матір`ю та сином, підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Рогатинським райбюро ЗАГС Станіславської області 24 травня 1954 року. Із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті матері [PERSON] також звернувся син [PERSON] , якому також на підставі рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 30 березня 2016 року (справа №683/312/16-ц, провадження №2/683/311/2016) було визначено додатковий строк для прийняття спадщини. Зі змісту судового рішення співвідповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, але подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, при вирішенні справи поклався на розсуд суду. Факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] , які між матір`ю та сином, підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Левківською сільською радою Старокостянтинівського району Хмельницької області 31 жовтня 1961 року. За життя [PERSON] склала на ім`я сина [PERSON] заповіт на все майно, який посвідчив секретар Ладигівської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області 22 листопада 2006 року за р.№93. За даними інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), наданої Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою Хмельницької області 19 лютого 2016 року за №43014566 даний заповіт є чинний. До складу спадкового майна увійшов житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . За даними Ладигівського старостинського округу №2 Староостропільської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області згідно погосподарської книги №3 за 1991-1995 роки житловий будинок по [ADDRESS] станом на 15 квітня 1991 року відносився до домогосподарств суспільної групи «колгоспний двір». Головою колгоспного двору був [PERSON] , який проживав та був зареєстрований один (лист від 28 червня 2024 року за №468). Як вбачається з технічного паспорту на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , виготовленого 19 лютого 2024 року, житловий будинок було збудовано 1935 року. Згідно до\~ст.123 ЦК\~Українського РСР в редакції від 18 липня 1963 року (далі ЦК УРСР) майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності. Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Відповідно до положень ч.1\~ст.120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності. Колгоспний двір це родинно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і сімейних потреб. У відповідності до\~ст.125 ЦК УРСР\~при поділі колгоспного двору його майно ділиться між дворами, що знов утворюються, відповідно до часток їх членів і з врахуванням господарських потреб кожного з дворів. Право вимагати поділу колгоспного двору мають повнолітні члени двору, що є членами колгоспу. Поділ майна, належного колгоспному двору і збереженого після припинення колгоспного двору, провадиться за правилами статей\~123\~і\~126\~цього\~Кодексу. В силу вимог\~ст.126 ЦК\~УPCP працездатний член колгоспного двору втрачає право на частку в майні двору; якщо він не менше трьох років підряд не брав участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору. Це правило не застосовується, якщо член двору не брав участі у веденні господарства в зв`язку з призовом на строкову військову службу, навчанням в учбовому закладі або хворобою. Відповідно до роз`ясень, даних в п. 6\~постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», до правовідносин, які виникли до 15 квітня 1991 року, тобто до набрання чинності\~Законом України «Про власність», застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору, зокрема: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; розмір частки члена двору визначається, виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних; згідно зі ст.4 Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 01 липня 1990 року. Оскільки житловий будинок по [ADDRESS] належить до суспільної групи\~«колгоспний двір» і станом на [INFO] головою та єдиним членом був [PERSON] , тому він був його власністю. Листом державного нотаріуса Старокостянтинівської державної нотаріальної контори Хмельницької області Заворотної Т.В. від 01 травня 2024 року за №642/02-14 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщин за заповітом через відсутність правовстановлюючого документу на заявлене домоволодіння. Відповідно до п.23 постанови пленуму\~Верховного Суду\~України №7\~від 30\~травня 2008\~«Про судову\~практику у\~справах про\~спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст.328\~ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Відповідно до статті 2\~Закону України\~«Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно зі ст.\~3\~зазначеного Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України\~«Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення. Таким чином, виникнення права власності на житлові будинки, споруди, в тому числі на житлові будинки, які відносились до колгоспного двору, не залежить від державної реєстрації цього права. При вирішенні спорів щодо майна колишнього колгоспного двору, яке придбане до 15 квітня 1991 року, належить застосовувати норми, що регулювали власність цього двору до вказаної дати, зокрема, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Колгоспний двір був припинений 15 квітня 1991 року із введенням в дію Закону України «Про власність», а тому станом на 15 квітня 1991 року [PERSON] був єдиним його власником. Після смерті [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за заповітом на дане домоволодіння було видане дочці [PERSON] , однак вона не зареєструвала своє право власності. Згідно положень ст. ст. 1216 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 статті 1222\~ЦК України передбачено, що спадкоємцями за заповітом можуть бути, зокрема, фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст.1233 ЦК України). Відповідно до положень ч.1 та ч.2 ст.1223\~ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту,\~половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом\~(обов`язкова частка). Після смерті [PERSON] спадкоємцем за заповітом є [PERSON] , а спадкоємцем за законом на обов`язкову частку є [PERSON] , так як на день відкриття спадщини був пенсіонером за віком. Таким чином [PERSON] має право на спадкування за заповітом на частки заявленого домоволодіння, а [PERSON] має право на спадкування за законом обов`язкової частки частки даного нерухомого майна.

Outcome: partial