Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-16 00:00:00

Адвокат Бервено О.М. звернувся до суду в інтересах позивача з вищезазначеним позовом, в якому просить: виключити відомості про батьківство [PERSON] з актового запису № 1048, який складено 07 грудня 2009 року Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області про народження [PERSON] , [INFO] ; запис про батька дитини змінити відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. На обґрунтування позову зазначено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] з 05 лютого 2008 року по 07 вересня 2011 року перебували в офіційно зареєстрованому шлюбі. У шлюбі народились діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Батьком обох дітей записаний позивач. [PERSON] заперечує факт батьківства (наявність кровного споріднення) відносно [PERSON] , [INFO] , з наступних підстав. На початку лютого 2009 року, тобто за 10 місяців до народження молодшої дитини - [PERSON] , позивач з відповідачкою роз`їхались та перестали фактично проживати разом. Позивач переїхав до своїх батьків за адресою: [ADDRESS] , а відповідачка зі старшою дитиною [PERSON] залишилась проживати за адресою: [ADDRESS] . З цього моменту подружжя практично не спілкувались, близьких стосунків не мали. Вказаний факт можуть підтвердити батьки позивача: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Після народження [INFO] молодшого сина - [PERSON] , позивач, намагаючись налагодити стосунки з відповідачкою та спробувати зберегти шлюб, погодився бути записаним батьком в актовому записі про народження дитини. Проте, у подальшому, шлюб зберегти не вдалося, і за позовом [PERSON] рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 07 вересня 2011 року шлюб було розірвано та ухвалено стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей з [PERSON] . Наразі в Дніпровському районному суді м. Дніпродзержинська слухається цивільна справа № 209/7398/23 за позовом [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру аліментів, зміну способу стягнення аліментів. 03 квітня 2024 року було відкрито провадження у вказаній цивільній справі і призначено до розгляду у підготовчому засіданні за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 19 червня 2024 року підготовче судове засідання було закрито, а справа була призначено до судового розгляду по суті, також у справі було призначено молекулярно-генетичну експертизу, провадження у справі зупинено. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~25 вересня 2024 року з КЗ "Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи "ДОР МОЗ до суду була повернута без виконання ухвала суду про призначення молекулярно-генетичної експертизи у зв`язку з неявкою 05 серпня 2024 року та 02 вересня 2024 року [PERSON] разом з дитиною на експертизу. 25 вересня 2024 року провадження у справі було поновлене. Представник позивача [PERSON] подав заяву про розгляд справи у його відсутності, просив задовольнити позов, не заперечував проти заочного розгляду справи. \~ \~ \~ \~Відповідачка у судове засідання не з`явилася, причину неявки суду не повідомила, відзив не подала, про місце та час розгляду справи, відповідно до ст. 128 ЦПК України, була повідомлена належним чином. \~ \~ \~ \~Представниця третьої особи Відділу ДРАЦС у м. Кам`янське Кам`янського р-ну Дніпропетровської обл. Південного МУ МЮ (місто Одеса) Мар`яна Цивата подала клопотання про розгляд справи без представника відділу. Враховуючи викладене, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи у відсутність відповідачки на підставі наявних у справі даних та доказів, відповідно до ст. 280 ЦПК України. \~ \~ \~ \~В порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступних висновків: В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захисті піклування, які необхідні для\~\~\~\~її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів (частини перша та друга статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої\~постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII). Таким чином, при вирішенні спорів щодо оспорювання батьківства суди повинні керуватися найкращими інтересами дитини, забезпечуючи баланс між інтересами дитини та сторін у справі. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 05 лютого 2008 року по 07 вересня 2011 року, від якого мають дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, актовий запис № 23, копіями свідоцтв про народження, актові записи № 222 та № 1049, копією рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської обл. від 07 вересня 2011 року у справі № 2/1310/11 (а.с. 11, 11 оберт, 12, 12 оберт -13). Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~122\~СК України,\~дитина,\~яка зачата\~і (або)\~народжена у\~шлюбі,\~походить від\~подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 133 СК України, якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини. Оскільки на час народження [PERSON] , [INFO] , сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, на підставі ст. 133 СК України, у свідоцтві про народження (а.с. 11 оберт) його батьками зазначені: батько [PERSON] та мати - [PERSON] . Приписами ст. 136 СК України встановлено, що особа, яка записана батьком дитини відповідно до\~статей 122,\~124,\~126\~і\~127\~цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. \~У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. \~Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. \~Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до\~частини першої статті 123\~цього Кодексу. \~До вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується. Передумовою звернення до суду в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У позовній заяві зазначено, що [PERSON] за 10 (десять) місяців до народження дитини перестав фактично проживати разом з відповідачкою, вони проживали окремо та практично не спілкувалися, однак після народження [PERSON] , позивач, намагаючись зберегти сім`ю, надав згоду на запис його батьком у актовому записі про народження дитини. Тобто на момент реєстрації себе батьком [PERSON] , позивач діяв свідомо, та знав про те, що не є його батьком, оскільки в момент зачаття дитини він не проживав і не спілкувався з відповідачкою, але надав згоду на реєстрацію себе батьком малолітнього сина. Враховуючи, що за приписами ч. 5 ст. 136 СК України позивач не має право оспорювати своє батьківство відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] , це є підставою для відмови у задоволенні його позову щодо оспорювання батьківства. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Outcome: dismissed