Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-10 00:00:00

У листопаді 2024 року до Київського районного суду м. Одеси із позовом звернулася [PERSON] (далі також позивач), поданим в її інтересах представником [PERSON] до [PERSON] (далі також відповідач) про стягнення аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 20\~000 грн, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 19.12.2024 справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження на 21.01.2025, а потім на 18.02.2025 та 11.03.2025. У судове засідання, 11.03.2025, сторони та їх представники, належним чином повідомлені, не з`явилися. Про причини неявки не повідомили. Представник позивача просив розглянути справу за його відсутності. Оскільки будь-яких клопотань про відкладення\~розгляду справи не надходило, суд уважає за можливе провести судовий розгляд за наявними матеріалами (ч.\~1 ст.\~223 ЦПК України) без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (ч. 2 ст. 247 ЦПК України). Відповідач, належним чином повідомлений, відзив до суду не направив. Відтак суд уважає за можливе здійснити судовий розгляд за наявними матеріалами та винести заочне рішення по суті спору. Будь-яких заперечень від позивача/відповідача про ухвалення заочного рішення у справі не надходило. Суд, дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, доходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Так, судом установлено, що у позивача та відповідача [INFO] народився син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 22.01.2021, виданим Солом`янським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис №\~135 від 22.01.2021. Батьками у свідоцтві про народження вказані [PERSON] та [PERSON] . Як зазначила позивач, причиною звернення до суду з цим позовом став факт відсутності домовленості між позивачем та відповідачем щодо розміру, періодичності та форми сплати аліментів на утримання дитини. Починаючи з червня 2024 року відповідач фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків та виїхав за кордон, де продовжує працювати. Згідно\~зі ст.\~180\~СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч.\~3\~ст. 181 СК України). Згідно з ч.\~1,\~2 ст.\~27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько\~(-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Неповнолітній син проживає разом з матір`ю (позивачем) та потребує матеріальної допомоги. У віці трьох місяців у дитини стався крововилив у мозок, що підтверджується долученою медичною документацією. У зв`язку з цим дитина відвідує заняття з логопедом та плавання, що потребує додаткових витрат. Відповідач працездатний та має змогу надати таку допомогу (сплачувати аліменти). Належний матеріальний стан відповідача підтверджено виписками руху коштів по його рахункам у АТ КБ «ПриватБанк» за 2022-2025 роки. Суд зазначає, що спірні правовідносини є сімейними та регулюються положеннями ст. 180-185 СК України. Відповідно до ч.\~1\~ст.\~183 СК України\~частка заробітку батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до\~\~ч.\~2\~ст.\~182\~СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.\~\~Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частина\~ 5 ст. 183 СК України наголошує, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину однієї чверті, на двох дітей однієї третини, на трьох і більше дітей половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб (ч.\~2 ст.\~160 ЦПК України). Отже приписами ч.\~5 ст.\~183 СК України регламентовано достатній та безспірний розмір, необхідний для нормального розвитку та утримання дитини\~(ей). Згідно зі ст. 18 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви (ч.\~1 ст.\~191 СК України). Вивчивши матеріали справи, проаналізувавши встановлені обставини, суд доходить висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів з відповідача на утримання неповнолітнього сина підлягають до задоволення частково у твердій грошовій сумі в розмірі 10\~000 грн, щомісячно, з моменту звернення позивачем з відповідним позовом до суду та до досягнення дитиною повноліття. Визначений розмір аліментів, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, відповідає принципу розумності та справедливості, а також не буде носити для відповідача надмірного тягаря. Суд роз`яснює, що відповідно до положення ст.\~192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до\~ст.\~430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про: 1) стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. У цій справі суд уважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь позивача аліментів у межах суми платежу за один місяць. Судові витрати. За приписами ч.\~1,\~3 ст.\~133 ЦПК України, судові витати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, витрат на професійну правничу допомогу. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (ч.\~8 ст. 141 ЦПК України). Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч.\~1,\~6 ст.\~141 ЦПК України). Відповідач звільнений від сплати судового збору. Оскільки позов підлягає частковому задоволенню, а саме з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 10\~000 грн, що становить 50% від заявлених позовних вимог, отже судові витрати, які належить стягнути з відповідача в дохід держави становлять 605,60 грн (1211,20 х 50% / 100\~%). Щодо стягнення судових витрат на правничу допомогу суд зазначає, що відповідно до ч. 1, 2 ст.\~137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до ч.\~3-5 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Так, між позивачем [PERSON] та адвокатом Титщенком С.Ю. укладено договір про надання правничої допомоги б/н від 14.11.2024. Послуги адвоката сторони оцінили в 10\~000 грн, а їх оплата підтверджується платіжною інструкцією від 14.11.2024. Аналізуючи подані представником позивача документи про сплату витрат на правничу допомогу в частині обґрунтованості розміру, заявленого до сплати, суд виходить з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи. Позивач повинен підтвердити, що витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Оцінюючи предмет позову у цій справ суд доходить висновку, що наразі існує усталена судова практика зі стягнення аліментних платежів. Отже предмет позову не вимагає витрачання значної кількості часу для формування позиції позивача, вивчення великої кількості нормативно-правових актів. Ураховуючи викладене та беручи до уваги обсяг наданих послуг представником, їх складність, наявність усталеної судової практики зі спірного питання, суд уважає, що стягнення з відповідача суми в розмірі 5\~000 грн буде пропорційним обсягу та складності наданих послуг, достатнім для відшкодування понесених витрат на правничу допомогу та відповідатиме критеріям розумності та справедливості. Водночас, означена сума відшкодування не буде нести надмірний тягар для відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial