Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-16 00:00:00

24.05.2024 року до суду звернулося ПОКВПТГ Полтаватеплоенерго з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання, посилаючись на те, що відповідач зареєстрована в квартирі [ADDRESS] та користується послугами підприємства по забезпеченню тепловою енергією у вигляді опалення та централізованого гарячого водопостачання, але не розраховується за вказані послуги, в зв`язку з чим утворилась заборгованість за період з 01.02.2016 року по 01.03.2024 року в сумі 56050,84 грн., яку просять стягнути з відповідача на користь підприємства разом із понесеними судовими витратами. 22.10.2024 року судом винесено заочне рішення яким стягнуто з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства Полтаватеплоенерго» заборгованість за послуги з теплопостачання, що утворилася за адресою [ADDRESS] за період з 01.02.2016 року по 01.03.2024 рік в розмірі 48918,19 грн., 3 % річних в сумі 2028,70 грн. та нарахований індекс інфляції в розмірі 5103,95 грн. та понесені судові витрати в розмірі 3028,00 а всього 59078 грн. 84 коп. 26.12.2024 року [PERSON] не погоджуючись з вказаним заочним рішенням, подала заяву про перегляд заочного рішення. Ухвалою суду від 16.01.2025 року заочне рішення від 22.10.2024 року скасовано, справу призначено до розгляду. Ухвалою суду від 17.02.2025 року до участі у справі в якості співвідповідачів залучено [PERSON] та [PERSON] . В судовому засіданні представника позивача ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» Сакун А.С. позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] адвокат Павленко А.І. позовні вимоги просив задовольнити частково з урахуванням строків позовної давності та наявності двох співвідповідачів, які також повинні сплачувати комунальні послуги. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи чи розгляд справи за їх відсутності на адресу суду не надходило, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Враховуючи згоду представника позивача Сакун А.С. та представника відповідача адвоката Павленка А.І., суд вважає за можливе розгляд справи провести за відсутності відповідачів [PERSON] та [PERSON] , що не з`явилися. Суд заслухавши представника позивача [PERSON] та представника відповідача [PERSON] , адвоката Павленка А.І., вивчивши та дослідивши матеріали справи приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що квартири [ADDRESS] на праві спільної часткової власності належить [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Частка кожного у праві власності становить 1/9 частку. Також судом встановлено, що ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» в період з 01.02.2016 року по 01.03.2024 рік надавав послуги з теплопостачання за вищевказаною адресою, але плата за послуги не вносилася, в зв`язку з чим існує заборгованість за вказаний період в розмірі 48918,19 грн. При цьому розрахунок вартості послуг відповідає затвердженим тарифам. Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. Статтями 64, 68 ЖК України передбачено обов`язок відповідачів своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Статтею 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Оскільки відповідачі покладені на них, як споживачів, обов`язки належним чином не виконували, за отримані послуги не сплачували, суд приходить до висновку, що з них підлягає стягненню сума заборгованості за послуги з теплопостачання за період з 01.02.2016 року по 01.03.2024 рік в розмірі 48918,19 грн. При вирішенні питання щодо стягнення 3 % річних та розрахованої суми інфляції суд виходить з наступного. Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг, регулює Закон України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За бажанням споживача оплата житлово-комунальних послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів згідно з умовами договору про надання відповідних житлово-комунальних послуг. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Частиною 2 ст.\~625\~ЦК\~України передбачено, що боржник у разі прострочення виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Пунктом 10 ч. 2 ст.\~7\~Закону України «Про\~житлово-комунальні\~послуги» передбачено, що споживач зобов`язаний у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню в розмірах, установлених законом або договорами про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, установлених ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. Згідно з ч. 1 ст.\~509\~ЦК\~України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903\~ЦК\~України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами на підставі договору про надання послуг теплопостачання, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) вимагати сплату грошей за надані послуги. Таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Закріплена ст.\~7\~Закону\~України\~«Про\~житлово-комунальні\~послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, встановлених у ч. 2 ст. 625 ЦК України. Як вбачається з розрахунку заборгованості за період з 21.03.2016 року по 01.03.2022 рік нараховано індекс інфляції в сумі 5103,95 грн. та 3% річних в сумі 2028,70 грн. Отже як встановлено судом загальна сума заборгованості з урахуванням індексу інфляції та 3% річних складає 56050,84 грн., а тому суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення в повному обсязі. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] ( [PERSON] ) адвокат Павленко А.І. заявляв клопотання щодо застосування строку позовної давності. Вирішуючи клопотання представники відповідача про застосування строку позовної давності, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч.1 ст. 264 ЦПК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. За змістом ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Як вбачається з розрахунку заборгованості, заборгованість виникла з 01.02.2016 року по 01.03.2024 року, позивач з даним позовом звернувся до суду 24.05.2024 року. Проте, враховуючи, що в зазначений період відповідачами вносилися кошти за оплату комунальних послуг, тому перебіг строку позовної давності було перервано. Тому з відповідачів на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" підлягає стягненню в рівних частинах сума заборгованості за послуги теплопостачання, отримані за адресою: [ADDRESS] за період з 01.02.2016 року по 01.03.2024 рік в розмірі 48918,19 грн., 3 % річних в сумі 2028,70 грн. та нарахований індекс інфляції в розмірі 5103,95 грн., а всього 56050 грн. 84 коп. тобто з кожного по 18\~683,61 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідачів на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати в розмірі 1009,33 грн. з кожного (3028,00/3)

Outcome: approved