Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-09 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» 09 жовтня 2024 року звернулося до Самбірського міськрайонного суду Львівської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит. Позовні вимоги позивач обґрунтовує наступними обставинами. 29 березня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Служба міттєвого кредитування» та [PERSON] укладений договір про споживчий кредит № 2108816653602 за умовами якого відповідачка отримала 3500,00 грн. строком на один рік, зі сплатою відсотків 2% за кожен день користування кредитом. 26 жовтня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інкасо фінанс» та [PERSON] укладений договір про споживчий кредит № 3403001361-58992 за умовами якого відповідачка отримала кредит у розмірі 2000,00 грн. на строк 14 днів, зі сплатою відсотків 1,95% за кожен день користування кредитом. Договіри укладено в електронній формі, акцептовані [PERSON] шляхом підписання електронним підписом. Кредитодавці свої зобов`язання за договорами позики виконали в повному обсязі та надали (перерахували) грошові кошти на картковий рахунок відповідачки. Відповідачка свої зобов`язання за договорами не виконала, внаслідок чого утворилась заборгованість. Між ТОВ «Служба міттєвого кредитування» та ТОВ «Вердикт Капітал» 01.12.2021 року було укладено договір № 1-12, відповідно до умов якого ТОВ «Служба міттєвого кредитування» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, в тому числі за договором № 2108816653602. ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги за договором договором № 2108816653602 ТОВ «Колект Центр» за договором №10-01/2023 від 10.01.2023 року. Між ТОВ«Фінансова компанія «Інкасо фінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал»\~05.08.2021\~року було\~укладено договір\~№05-08/21\~за умовами\~якого ТОВ«Фінансова компанія «Інкасо фінанс» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, в тому числі за договором № 3403001361-58992. ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги за договором договором № 3403001361-58992 ТОВ «Колект Центр» за договором №10-01/2023 від 10.01.2023 року. Таким чином, до позивача перейшли права вимоги до відповідачки за договорами № 2108816653602 та № 3403001361-58992. Загальна заборгованість відповідачки за договорами становить 52261,95 грн., з яких 5500,00 грн. заборгованість за тілом кредиту; 46761,95 грн. - заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги. У зв`язку з викладеним позивач просить стягнути з відповідачки вищевказану заборгованість, а також витрати, понесені при сплаті судового збору у розмірі 3028,00 грн. та витрати, понесені на правову допомогу у розмірі 13000,00 грн. (а.с.1-7). Згідно відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру від 10.10.2024 року [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 64). Ухвалою суду від 10 жовтня 2024 року в зазначеній справі відкрито провадження та постановлено розглядати дану справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; відповідачці запропоновано надати відзив на позовну заяву (а.с.80-81). Ухвалою суду від 09.12.2024 року було задоволено клопотання представника позивача: витребувано від АТ КБ «Приватбанк» інформацію щодо наявності у [PERSON] карткових рахунків, відкритих у банку; інформацію щодо належності їй карткового рахунку № [NUMBER] та виписку по цьому рахунку (а.с. 80-81). Витребувана інформація надійшла до суду 12.02.2025 року. Представник позивача Ткаченко М.М. в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги, просила задовольнити. Не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Додатково пояснила, що після набуття права вимог до відповідачки за договорами № 2108816653602 та № 3403001361-58992 ТОВ ТОВ «Колект Центр» жодних нарахувань процентів не здійснювало. Відповідачка [PERSON] , яка належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, в порядку п. 3) ч. 8 ст. 128 ЦПК України (а.с. 68,71,85,92), у судове засідання не з`явилася, про поважні причини неприбуття суд не повідомила, відзив на позов не надала. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Також, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавиться провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. За вказаних обставин, відповідно до вимог\~ст. 280 ЦПК України\~ухвалою суду від 10 березня 2025 року прийнято рішення про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень\~статті 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За загальним правилом (ч. 1 ст.13 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, при цьому кожна сторона відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 29 березня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Служба міттєвого кредитування» та [PERSON] укладений договір про надання фінансових послуг № 2108816653602 (далі Договір 1) за умовами якого товариство зобов`язалося надати позичальникові кредит в розмірі 3500,00 грн., а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредиту; гранічний строк кредитування 1 рік (п.1.9); згідно п.1.4 Договору 1 проценти за користування кредитом - 2% за кожен день користування кредитом (а.с.8). В розділі\~4\~Договору 1\~містяться персональні\~дані[PERSON] , в тому числі дані паспорта, РОНКПП, номери мобільного телефону, і-mail. Для підписання договору [PERSON] , було використано електронний підпис одноразовим ідентифікатором «Z5» (а.с. 10). Також 29.03.2021 року [PERSON] підписала паспорт споживчого кредиту (а.с.12). 26 жовтня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інкасо фінанс» та [PERSON] укладений договір позики № 3403001361-58992 за умовами якого відповідачка отримала кредит у розмірі 2000,00 грн. на строк 14 днів, зі сплатою відсотків 1,95% за кожен день користування кредитом (а.с.15-20). В розділі\~«реквізити сторін»\~Договору 2\~ містяться\~персональні дані[PERSON] , в тому числі дані паспорта, РОНКПП, номери мобільного телефону, і-mail. Для підписання договору [PERSON] , було використано електронний підпис одноразовим ідентифікатором «S48FVKGP» (а.с. 20). Також 26.03.2021 року [PERSON] підписала паспорт споживчого кредиту (а.с.22 зворот). Згідно інформації ТОВ «Фінансова компанія «Вей фор пей» від 07.05.2024 року на платіжну карту № [NUMBER] було зараховано 3500,00 грн. 29.03.2021 року (а.с.23). Згідно інформації ТОВ «Платежі онлайн» від 27.03.2024 року на платіжну карту № [NUMBER] було зараховано 2000,00 грн. 26.03.2021 року (а.с.24). Згідно інформації АТ КБ «ПриватБанк» [PERSON] має відкритий картковий рахунок карту № [NUMBER] . Згідно виписки з рахунку вбачається, що 29.03.2021 року на даний рахунок було зараховано 3500,00 грн., а 26.03.2021 року - 2000,00 грн. (а.с.93-96). Закон України «Про електронну комерцію» від 3 вересня 2015 року № 675-VIII визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції (далі Закон № 675-VIII). Відповідно до п. 5, 6, 7 ч. 1 ст. 3 \~Закону № 675-VIII : електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-комунікаційних систем. Згідно ч. 3, 4, 6, 8, 12 ст. 11 \~Закону № 675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти\~електронний договір\~(оферта)\~може бути\~зроблена шляхом\~надсилання комерційного\~електронного повідомлення,\~розміщення пропозиції\~(оферти)\~у мережі\~Інтернет або\~інших інформаційно-комунікаційних\~системах.\~ Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12\~цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12\~цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12\~цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону\~ № 675-VIII передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України\~ "Про електронні документи та електронний документообіг"\~та\~ "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його слід електронним підписом. Частина 2\~статті 639 ЦК України\~передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним у письмовій формі. Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 524/5556/19 від 12 січня 2021 року дійшов такого висновку: «Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачем за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами». Подібна правова позиція міститься і у постанові Верховного Суду у справі № 127/33824/19 від 07 жовтня 2020 року проте у цій справі мова йшла про відсутність відображення електронного підпису на договорі та відсутність доказів отримання такого підпису позичальником: «Без отримання листа на адресу електронної пошти і смс-повідомлення, без здійснення входу на веб-сайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачкою не був би укладений. Укладення кредитного договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі позивача, цей правочин, відповідно до\~Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі». Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений в письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). [PERSON] шляхом власноручного введення одноразових ідентифікаторів, отриманих від ТОВ «Служба міттєвого кредитування» та від ТОВ «Фінансова компанія «Інкасо фінанс» прийняла публічну пропозицію (оферту) та підписала кредитні договори (здійснила акцепт пропозиції товариства), тобто електронні договори є укладеними\~ та, відповідно, сторони досягли згоди щодо всіх їх істотних умов. Аналізуючи в сукупності докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що факти укладання Договору 1 та Договору 2 є доведеним, натомість відповідачкою будь-яких доказів на спростування останнього до суду подано не було. Даних про те, що зазначені договори відповідачкою оспорювалися, визнавалися недійсними в судовому порядку матеріали справи не містять, а відтак вони є чинним і підлягає до виконання. Як зазначалося, товариства свої зобов`язання перед відповідачкою за Договором 1 та Договором 2 виконали та надали кредити шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідачки, що також знайшло своє підтвердження в ході розгляду справи. За змістом ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а якщо у зобов`язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Частиною 1\~ст. 1054 ЦК України\~встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Одним із випадків відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги). Визначення факторингу міститься у статті 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність», у якій зазначено, що факторинг - це придбання права вимоги на виконання зобов`язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги, приймаючи на себе ризик виконання таких вимог і прийом платежів. Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Згідно із частиною третьою статті 1079 ЦК України у договорах факторингу - фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Як встановлено\~судом, між ТОВ «Служба міттєвого кредитування» та ТОВ «Вердикт Капітал» 01.12.2021 року було укладено договір факторингу № 1-12, відповідно до умов якого ТОВ «Служба міттєвого кредитування» відступило за плату ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, в тому числі за Договором 1 на суму 28875,00 грн., з яких 3500,00 грн. тіло кредиту, 25375,00 грн. проценти (а.с.32-36). ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги за Договором 1 ТОВ «Колект Центр» за договором про відступлення права вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023 року (а.с.43-50). Згідно реєстру боржників до даного договору заборгованість за Договором 1 становить 60552,10 грн., з яких 3500,00 грн. тіло кредиту, 57052,21 грн. проценти. Між ТОВ«Фінансова компанія «Інкасо фінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал»\~05.08.2021\~року було\~укладено договір\~про відступлення\~права вимоги\~№05-08/21\~за умовами\~якого ТОВ«Фінансова компанія «Інкасо фінанс» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, в тому числі за Договором 2 (а.с.37-38). Згідно реєстру боржників до даного договору заборгованість за договором за Договором 2 становить 2546,00 грн., з яких 2000,00 грн. тіло кредиту, 546,00 грн. проценти (а.с.40). ТОВ «Вердикт\~Капітал» відступило\~право вимоги\~за Договором\~2ТОВ «Колект Центр» за договором №10-01/2023 від 10.01.2023 року. Згідно реєстру боржників до даного договору заборгованість за договором за Договором 2 становить 15065,00 грн., з яких з яких 2000,00 грн. тіло кредиту, 13065,00 грн. проценти. Таким чином, враховуючи укладені договори факторингу та відступлення права вимоги ТОВ «Коллект Центр» набуло статусу кредитора по відношенню до відповідачки [PERSON] за Договрами 1,2. Оскільки відповідачка в порушення умов договорів свої зобов`язання належним чином не виконала, не забезпечивши своєчасного повернення запозичених коштів, у відповідача виникло право вимагати від [PERSON] повернення суми кредиту. Щодо розміру заборгованості суд виходить з такого. Позивач просить стягнути з відповідачки загальну заборгованість за Договорами 1,2, що становить 52261,95 грн., з яких 5500,00 грн. заборгованість за тілом кредиту; 46761,95 грн. - заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги. Разом з тим, як встановлено судом за договором факторингу № 1-12 від 01.12.2021 року ТОВ «Служба міттєвого кредитування» відступило за плату ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги за Договором 1 на суму 28875,00 грн., з яких 3500,00 грн. тіло кредиту, 25375,00 грн. проценти (а.с.32-36). ТОВ«Фінансова компанія «Інкасо фінанс» відступило ТОВ «Вердикт Капітал»\~за договором\~відступлення право\~вимоги №05-08/21право вимоги за Договором 2 на суму 2546,00 грн., з яких 2000,00 грн. тіло кредиту, 546,00 грн. проценти (а.с.40). Отже у ТОВ «Вердикт Капітал» виникло лише право вимагати виконання зобов`язань у розмірі та обсязі, які існували на момент укладення цих договорів, без можливості нарахування додаткових процентів і неустойки, право на нарахування яких мав первісний кредитор. Таким чином, у ТОВ «Вердикт Капітал» не було жодних підстав нараховувати проценти за Договорами 1,2 після набуття права вимоги до відповідачки. За таких обставин, враховуючи, що відповідачка не виконала належним чином зобов`язання щодо погашення заборгованості за Договором 1, 2 позивач, який отримав право вимоги до відповідачки внаслідок такого порушення позбавлений можливості отримати кредитні кошти та відсотки, на що він розраховував при укладенні договорів, а тому суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково та стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за договором про надання фінансових послуг № 2108816653602 від 29 березня 2021 року у розмірі 28875,00 грн., за договором позики № 3403001361-58992 від 26 березня 2021 року у розмірі 2546,00 грн., всього - 31421,00 грн. Щодо вимоги позивача про відшкодування понесених ним судових витрат суд зазначає наступне: Згідно ч. 1, ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до вимог ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. ТОВ «Коллект Центр» при зверненні до суду з цим позовом був сплачений судовий в розмірі 3028,00 грн., що підтверджено наданою позивачем платіжною інструкцією від 26.09.2024 року (а.с.1). Оскільки позовні вимоги ТОВ «Коллект Центр» задоволено частково, судовий збір підлягає стягненню з відповідачки пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 1819,83 грн. ( 60,1%). Відповідно до ч. 2 ст.\~137\~ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.\~ Згідно із частинами третьої, четвертої статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідач просить стягнути з позивача, понесені ним витрати на правничу допомогу адвоката в сумі 13000 грн. На підтвердження понесених витрат суду надано: копію договору про надання юридичних послуг № 01-407/2024 від 01.07.2024 року, укладеного між адвокатським об`днанням «Лігал ассістанс» та ТОВ «Коллект Центр», заявку на надання юридичної допомоги, Витяг з акту про надання юридичної допомоги, в якому зазначено найменування робіт (послуг) адвоката на суму 13000,00 грн. (а.с.60,61). Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд доходить висновку, що свобода сторін у визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу не є абсолютною та безумовною навіть у разі їхньої повної документальної доведеності, не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у зазначеному розмірі з іншої сторони. Враховуючи викладене, оцінивши наявні у матеріалах справи докази, перевіривши відповідність заявленої до стягнення суми наданому обсягу адвокатських послуг, враховуючи часткове задоволення позову, суд вважає, що справедливим і співмірним є зменшення розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу від заявленої представником позивача суми. З урахуванням\~складності справи,\~обсягу і\~складності виконаної\~адвокатом роботи,\~значимості таких\~дій у\~справі виходячи\~з її\~конкретних обставин,\~суд приходить\~до висновку, щодо зменшення\~розміру та\~стягнення з\~відповідача на\~користь позивача\~7800,00\~грн.\~витрат на\~професійну правничу\~допомогу,\~що на\~думку суду,\~не виходить\~за розумні\~межі визначення\~розміру гонорару.

Outcome: partial