Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що оскаржуваний ним виконавчий напис вчинено з порушенням вимог закону, оскільки вказана у виконавчому написі заборгованість не була на момент вчинення виконавчого напису, безспірною; кредитний договір, укладений між ним та первісним кредитором «РВС банк», і за яким в подальшому право вимоги було відступлено ТОВ «Фінансова компанія «Паріс», не є нотаріально посвідченим, а також позивач просив стягнути з ТОВ «Фінансова компанія «Паріс» безпідставно набуті кошти в розмірі 26 830,85 грн., які відповідачем були отримані внаслідок виконання оспорюваного позивачем виконавчого напису. Процесуальні дії у справі: -ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 08.08.2023 р. справу прийнято до провадження, визначено розглядати справу. за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін; -ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 08.08.2023 р. задоволено заяву позивача про забезпечення позову: зупинено стягнення на підставі оспорюваного виконавчого напису; -ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 серпня 2023 р. задоволено клопотання відповідача про витребування доказів: витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Журавльової Лариси Миколаївни копію нотаріальної справи з вчинення виконавчого напису, а у приватного виконавця Дніпропетровського виконавчого округу Драгуна Владислава Вікторовича матеріали виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису; -ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16.11.2023 р. прийнято до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Паріс», де треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Журавльова Лариса Михайлівна та приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Шаган Олексій Анатолійович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, та повернення стягнутої суми зустрічний позов відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Паріс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та зарахування стягнутих грошових коштів в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. Відповідач позов не визнав, подав відзив на позовну заяву, в якій зазначив, що заперечує, що ним в результаті примусового виконання виконавчого напису, який оспорює позивач, отримано суму в розмірі 26 830,85 грн., та надано докази, що приватним виконавцем стягнуто лише 24028,04 грн. Щодо визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, відповідач в у відзиві будь-яких заперечень проти позову не висловив. Відповідач пред`явив зустрічний позов до [PERSON] про стягнення заборгованості в сумі 36\~138,04 грн., де 17 081,53 грн. заборгованість за тілом кредиту, 4232,88 грн. заборгованість за процентами, 12\~121 грн. заборгованість за комісією, 577,11 грн. 3% річних за користування грошовими коштами за період 29.07.2021 р. 23.02.2022 р., 2\~125,32 грн. інфляційні втрати за період 29.07.2021 р. 23.02.2022 р. В зустрічному позові також заявлено провести зарахування грошових сум, що підлягають стягненню за первісним та зустрічним позовами. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Як встановлено\~судом на\~підставі доказів,\~наданих у\~порядку ст.ст.\~76\~-80\~ЦПК України,\~ \~ 20 січня 2020 р. [PERSON] підписав заяву-договір №0049000 про надання банківської послуги (платіжну карта Простір), що є договором про приєднання до публічної пропозиції АТ «РВС БАНК» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. Підписанням заяви відповідач надав підтвердження, що ознайомлений з інформацією, що міститься в тарифах банку та правилах користування платіжними картками Акціонерним товариством «РВС Банк», що є складовою частиною Публічної пропозиції АТ «РВС Банк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. Відповідно до умов заяви-договору, позивач звернувся до банку про надання споживчого кредиту у вигляді кредитного ліміту на споживчі потреби шляхом переказу на картковий рахунок в розмірі 20202,00 грн. строком на 12 місяців. Цією заявою передбачено, що споживчий кредит наданий шляхом перерахування грошових коштів на його картковий рахунок, строком на 24 місяці з процентною ставкою 18% річних. Заявою передбачено разову комісію 1% від суми наданого кредиту та щомісячну комісію за супроводження кредиту 5% від суми наданого кредиту. Також у цій же заяві міститься підпис позичальника на бланку розписки про отримання платіжної картки\~(а.с. 71). Додатком №1 до цієї заяви є графік платежів, в якому розраховано погашення кредиту помісячно у період з 20 лютого 2020 року по 20 січня 2021року на загальну суму 34379,30 грн., де указані сукупні витрати позичальника, серед яких: комісія за надання кредиту 202,02 грн. та комісія за розрахунково-касове обслуговування заборгованості, яка складає загалом 12121,00 грн. рівними платежами по 1010,01 грн. на місяць. Указаний документ підписано позичальником (а.с. 72). 20 січня 2020 р. Акціонерне товариство «РВС БАНК» свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі, що підтверджується меморіальними ордерами на загальну суму 20 202,02 грн. (а.с. 82). Позивач зобов`язання перед Акціонерним товариством «РВС БАНК» виконував з порушенням порядку та строків розрахунків, внаслідок чого утворилася заборгованість. 29 липня 2021 р. Акціонерне товариство «РВС Банк» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Паріс» свої вимоги до [PERSON] (а.с. 74-81). 29 липня 2021 р. ТОВ «Фінансова компанія «Паріс» направило [PERSON] вимогу про усунення порушеного зобов`язання (а.с. 97-101). Відповідно до копії виконавчого напису від 19.11.2021 р., вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Журавльовою Л.М., що зареєстрований в реєстрі за №882, запропоновано звернути стягнення з [PERSON] за кредитним договором 0049000 від 20 січня 2020 року, укладеного з Акціонерним товариством «РВС Банк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПАРІС» (на підставі договору відступлення прав вимоги 29072021/1 від 29 липня 2021 р.) на користь останнього заборгованість в розмірі 33\~435,61 грн. Дослідив докази в межах заявлених суду позовних вимог, вирішуючи спір у частині первісного позову, суд дійшов висновку, що підлягає задоволенню позовна вимога про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, а позовна вимога про стягнення з відповідача безпідставно набутих коштів первісний позов слід задовольнити частково. За загальними\~положеннями,\~визначеним ст.ст. 15,\~16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу кожна особа має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес особи в один із способів, визначених частиною другою\~статті 16 ЦК України. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Відповідно до\~ст. 18 Цивільного кодексу України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється\~Законом України «Про нотаріат»\~та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений\~наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5\~та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595. 29 червня 1999 року на виконання вимогст.87\~Закону України «Про нотаріат»,Кабінет Міністрів України ухвалив постанову №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» (далі - Перелік). Відповідно до п.1 вказаної постанови (у редакції, яка діяла до 26.11.2014) документами, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, є нотаріально посвідчені угоди, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. При цьому\~для одержання\~виконавчого напису\~подаються:\~оригінал нотаріально\~посвідченої угоди;\~документи,\~що підтверджують\~безспірність заборгованостіборжника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 №662до зазначеного Переліку було внесено зміни, відповідно до яких, для одержання виконавчого напису про стягнення кредитної заборгованості стало можливим за подання оригіналу чи належним чином засвідченої копії договору, що встановлює основне зобов`язання, які дозволили вчинення виконавчих написів на підставі кредитних договорів, не засвідчених нотаріально. Між тим, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017, ухваленою в адміністративній справі №826/20084/14залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017,Постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 №662у частині доповнення Переліку розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною. Згідно\~ст. 88 Закону України «Про нотаріат»нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. За правилами, встановленими статтею 5 Закону України «Про нотаріат», нотаріус зобов`язаний відмовити у вчиненні нотаріальної дії в разі її невідповідності законодавству України або міжнародним договорам. Пунктом 1 глави 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, встановлено, що нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо вчинення такої дії суперечить законодавству України. З аналізу приведених норм вбачається, що виконавчий напис є одним з інститутів правового регулювання відносин між кредитором і боржником, який обумовлюється відсутністю у сторін таких правовідносин спору по суті вимог. При цьому законодавство покладає на нотаріусів не тільки формальну роль із вчинення виконавчих написів, але й функції з оцінки документів, що надаються кредиторами на предмет наявності або відсутності спірних правовідносин, періоду формування заборгованості, відповідності вимог кредитора чинному законодавству тощо. Згідно з висновком, до якого дійшла Велика палата Верховного Суду у Постанові від 21.09.2021 р., який прийнятій за результатами розгляду справи №910/10374/17, оскільки у судовому порядку постанову №662 у частині доповнення Переліку розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» визнано незаконною та не чинною, кредитний договір який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів за яким може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. З огляду на вищевикладене,\~відповідач за первісним позовом не мав законних підстав для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису про стягнення з позивача заборгованості, а нотаріус - підстав для вчинення такого напису, оскільки наданий кредитний договір не є нотаріально посвідченим. Відповідно до статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. \~ \~ \~ \~Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. \~ \~ \~ \~Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що внаслідок примусового виконання виконавчого напису, який цим рішенням визнаний таким, що не підлягає виконанню, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Паріс» отримало 24 028,04 грн. 2 402,81 грн. основна винагорода приватного виконавця та 400 грн. витрат виконавчого провадження, які набуті приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Шаган Олексієм Анатолійовичем, позовні вимоги до якого не пред`явлені (а.с. 108). Отже, з ТОВ «Фінансова компанія «Паріс» на користь [PERSON] слід стягнути 24 028,04 грн. безпідставно набутих коштів. Вирішуючи спір щодо зустрічного позову, суд дійшов висновку про наявність підстав для його задоволення частково, задовольнивши позов в частині стягнення заборгованості за кредитним договором, а в частині зарахування зустрічних грошових зобов`язань сторін спору слід відмовити. Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Частиною 2\~ст.\~517\~ЦК України\~передбачено,\~щоборжник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Відповідач не надав жодного доказу того, що належним чином виконав зобов`язання з повернення кредитних коштів первісному кредитору. Відповідно до\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до\~статті 526 ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватися належним чином у відповідності до умов договору. Згідно з частиною 1\~статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як встановлено у частині 2\~статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Частиною 1\~статті 1050 ЦК України\~установлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Відповідно до\~статті 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Передбачене частиною другою\~статті 625 ЦК України\~нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника. Такі висновки містяться, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 06 червня 2012 року №6-49цс12. Як установлено судом, відповідач порушив грошове зобов`язання щодо повернення кредитних коштів та сплати комісії, а відтак на суму боргу підлягають нарахуванню три проценти річних та інфляційні втрати. За невиконання зобов`язань за договором позивачем здійснено нарахування інфляційного збільшення та 3% річних (а.с. 91-96). Перевіривши розрахунок інфляційних втрат та 3% річних, суд визнає його правильним. Отже, позовні вимоги щодо стягнення з [PERSON] на ТОВ «Фінансова компанія «Паріс» суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми, підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про зарахування зустрічних однорідних вимог сторін спору слід відмовити. Таке зарахування є способом припинення зобов`язань, а не встановленим статтею 16 ЦК України способом захисту права, і на момент ухвалення рішення права сторін на зарахування зустрічних позовних вимог не є порушеними. Окрім того, зарахування зустрічних позовних вимог за своєю правовою природою є одностороннім правочином, який суд замість сторін грошового зобов`язання вчинити не може. Щодо розподілу судових витрат . У зв`язку частковим задоволенням первісних позовних вимог та вимог зустрічного позову на підставі ч. 1\~ст.\~141\~ЦПК України суд розподіляє судові витрати таким чином: на користь [PERSON] з ТОВ «Фінансова компанія «Паріс» підлягає стягненню судовий збір в розмірі \~2 684,00 грн. (сплачений при поданні позову (2\~147,20 грн.) та за заявою про забезпечення позову (536,80)), та на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Паріс» з [PERSON] підлягає стягненню 2684 грн. (судовий збір).

Outcome: partial