Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що сторони зареєстрували шлюб 08 жовтня 2024 року. Попередній шлюб між ними було розірвано 21.10.2019 року. Мають троє неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Причиною звернення до суду з даним позовом вказує те, що спільне сімейне життя у сторін не склалося. Сторони разом не проживають, подружні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть, втартили почуття любові та поваги один до одного. Подальше перебування в шлюбі з відповідачем вважає неможливим і таким, що суперечить її інтересам, наміру зберегти сім`ю не має. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник адвокат Артерчук Л.В. просили позов задовольнити. Крім того, позивач [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що після розірвання шлюбу з відповідачем вирішила на його прохання відновити подружні стосунки та повторно зареєструвати шлюб в інтересах дітей, оскільки була мобілізована та у період з 18.11.2024 року до 15.02.2025 року брала участь у заходах, необхіних для забезпечення оборони України. Після реєстрації шлюбу вона дізналася, що відповідач має іншу жінку та він виїхав за кордон. Діти залишилися проживати з її батьком. На даний час вона вагітна від іншого чоловіка, має намір створити нову сім`ю. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений у встановленому законом поряку. У судовому засіданні представник відповідача адвокат Панчелюга К.М. заперечувала проти розірвання шлюбу. При цьому вказала, що відповідач має намір зберегти сім`ю, що відповідатиме інтересам їх дітей. Заслухаши пояснення учасників судового засідання, дослідивши письмові докази у справі, суд вважає заявлені вимоги обгрунтованими і такими, що підлягають до задоволення. Частина 1 статті 24 Сімейного кодексу України вказує на те, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно до ч. 3, ч. 4 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що після розірвання шлюбу 21.10.2019 року (рішення Костопільського районного сдуду Рівненської області від 21.10.2-019 р., справа №564/2433/19) сторони відновили подружні стосунки та 08 жовтня 2024 року повторно зареєстрували шлюб. Мають троє неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Спільне сімейне життя у сторін не склалося. Вони тривалий час разом не проживають, спільне господарство не ведуть, подружні стосунки не підтримують. На даний час позивач вагітна, має іншого чоловіка та намір створити нову сім`ю. Враховуючи пояснення позивача, її категоричну позицію про те, що наміру зберегти сім`ю вона не має, наполягає на розірванні шлюбу, а також те, що примушування до шлюбу чи перебування у ньому є недопустими і таким, що суперечить положенням ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд дійшов висновку, що заявлені вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають до задоволення. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини життя сторін, суд дійшов висновку про те, що подальше їх спільне життя та збереження сім`ї є неможливим і таким, що суперечить інтересам позивача та наведені вище обставини є підставою для розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на кристь позивача підлягають до стягнення понесені нею судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1211 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved