Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-10 00:00:00

22.11.2024 представник ТОВ "Діджи Фінанс" звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з [PERSON] заборгованість в розмірі 31620,64 грн, що складається з наступного: 15 389,29 грн - сума заборгованості за тілом кредиту; 16\~231,35 грн - сума заборгованості за відсотками. В обґрунтування позову зазначив, що 10.01.2022 між ТОВ " Слон Кредит" та [PERSON] було, укладено договір №794031, за яким відповідачка отримила кредит в сумі 22\~500,00 грн на строк 1096 місяців з відсотковою ставкою 9125% річних. 28.08.2023 між ТОВ "Діджи Фінанс" та ТОВ " Слон Кредит" укладено Договір факторингу № 2808-23. Оскільки відповідачка не погашає заборгованість у добровільному порядку, ТОВ "Діджи Фінанс" звернулось до суду з даним позовом. У судове засідання сторони не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені. Матеріали справи місять заяву представника позивача про розгляд справи у його відсутності. Відповідачка в судове засідання не з`явилась. Про час та дату слухання справи повідомлена належним чином. Судом встановлено, що 10.01.2022 між ТОВ " Слон Кредит" та [PERSON] було, укладено договір №794031, за яким відповідач отримав кредит в сумі 22\~500,00 грн на строк 1096 місяців з відсотковою ставкою 9125% річних. Перерахування коштів за договором підтверджується платіжним дорученням №14452 від 10.01.2022 року. 28.08.2023 між ТОВ "Діджи Фінанс" та ТОВ " Слон Кредит" укладено Договір факторингу № 2808-23, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідачки. Таким чином, товариство з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс" набуло статусу кредитора за кредитним договором №794031 від 10.01.2022 року. Доказів про добровільне виконання даних зобовязань відповідачкою суду не надано. Надаючи правове обгрунтування даним правовідносинам суд зазначає наступне. Статтею 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч. 1 ст. 610, ч. 1 ст. 625 ЦК України). У відповідності зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першоюстатті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Статтею 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За відсутності доказів на спростування доводів позивача, суд дійшов висновку, що наданим позивачем доказами підтверджується обгрунтованість заявлених вимог. Позичальник свої зобов`язання перед відповідачкою виконав у повному обсязі, надавши кредит, а відповідач, в свою чергу, не повернув своєчасно кредитні кошти, не сплатив відсотки за їх використання. Суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача, як фактора, є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами, та підлягають задоволенню. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд дійшов наступних висновків. Позивачем заявлено до відшкодування витрати на правничу допомогу в розмірі 6000 грн. До позовної заяви додано копію договору №42649746 про надання правничої допомоги від 11.12.2023 між ТОВ "Діджи Фінанс та Адвокатським бюро "Анастасії Міньковської", акт від 27.06.2024 про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом на суму 6000 грн. Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Предметом спору в дані справі є стягнення заборгованості за кредитним договором. На теперішній час судова практика розгляду даної категорії справ є поширеною. Її вивчення, аналіз обставин справи та складання процесуальних документів, на думку суду, за наявності звичайної професійної підготовки в галузі права, об`єктивно не вимагає витрачання значного часу та зусиль адвоката. Враховуючи фактично надані послуги, суд визнає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000 грн. Крім того, згідно ч. 8 ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача відшкодування витрат зі сплати судового збору. За подання позовної заяви позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Таким чином, загальна сума судових витрат, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, складає 4422,40 грн.

Outcome: approved