Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-04 00:00:00

31 грудня 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - позивач) звернулося до суду з даним позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за договорами. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між ТОВ «Селфі Кредит» та відповідачем 30.08.2023 укладено договір про надання кредиту № 969629. Відповідно до умов договору відповідачу надано кредит у розмірі 5 000 грн, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами, передбачених умовами кредитного договору. Відповідачем умови договору не виконувались, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 31 640 грн, з них 5000 грн - тіло кредиту та 26640 грн - відсотки за користування кредитом. 30 травня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» (далі - ТОВ «Селфі Кредит») та позивачем укладено договір факторингу №30052024, відповідно до умов якого ТОВ «Селфі Кредит» передає (відступає) за плату належні позивачу (фактору) права вимоги до боржників, вказаних у відповідному реєстрі, який є додатком до договору. Згідно з даними договором та реєстром боржників, позивач набув право вимоги про стягнення заборгованості відповідача по кредитному договору № 969629 у розмірі 31 640 грн. Також позивач вказує, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (далі - ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів») та відповідачем 18.08.2023 укладено договір позики №4886911. Відповідно до умов договору відповідачу надано позику в розмірі 7 000 грн зі сплатою відсотків за користування позиченими коштами, передбачених умовами договору. Відповідачем умови договору не виконувалися, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 17 541,79 грн, з них 3585, 45 грн - тіло кредиту та 13 956,34 грн - відсотки за користування кредитом. 14 червня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів`та позивачем укладено договір факторингу №14/06/21, відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) за плату належні позивачу (фактору) права вимоги до боржників, вказаних у відповідному реєстрі, який є додатком до договору. Згідно з даними договором та реєстром боржників, позивач набув право вимоги про стягнення заборгованості відповідача по кредитному договору № 4886911 у розмірі 17 541,79 грн. Загальний розмір заборгованості до стягнення позивач визначив у 49 181,79 грн, які просив стягнути на його користь із відповідача. Розгляд справи просив провести без участі представника позивача, у разі неявки відповідача у визначені судом час і дату, просив ухвалити заочне рішення. Ухвалою суду від 06.01.2024 відкрито провадження у справі та її розгляд призначено на 03.02.2025 за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У зв`язку з неявкою відповідача розгляд справи відкладено на 05.03.2025 та здійснено повторний його виклик. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомляв, жодних заяв від нього не надходило. Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (такий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17, постановах Верховного Суду від 19.05.2021 у справі № 910/16033/20, від 20.07.2021 у справі № 916/1178/20, від 23.01.2023 у справі 496/4633/18, від 22.03.2023 у справі № 905/1397/21, від 30.08.2023 у справі № 910/10477/22). Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позов не подав, будь-яких клопотань та заяв від нього не надходило, відтак у відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за наявними у справі матеріалами. Враховуючи наявність умов, передбачених ст. 280 ЦПК України, судом здійснено заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, між ТОВ «Селфі Кредит» та відповідачем 30.08.2023 укладено договір про надання споживчого кредиту № 969629 по продукту «NewShort» (далі - договір) (а.с 11-14). Згідно з п. 1.1 договору його укладено за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується клієнту через Веб-сайт. Електронна ідентифікація клієнта здійснюється при вході клієнта в особистий кабінет, в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення пароля, направленого Товариством на номер мобільного телефону споживача, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету. Відповідно до п.1.2 договору товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сума кредиту (загальний розмір) складає 5000 грн. Строк кредиту 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів, визначені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком №1 до цього договору. (п. п. 1.3, 1.4 договору). Пунктом 1.5 договору передбачено, що тип процентної ставки фіксований. Стандартна процентна ставка становить 2,2% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього договору. Відповідно до п. 2.1 договору кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, включаючи використання реквізитів платіжної картки [NUMBER] . Згідно п. 5.1 договору сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно графіка платежів. Згідно розрахунку заборгованості за договором № 969629 від 30.08.2023 про надання коштів на умовах споживчого кредиту станом на 30.05.2024 позивач, з урахуванням нарахованих відсотків та сплачених відповідачем коштів 3 500 грн, має прострочену заборгованість у розмірі 31 640 грн, з них 5000 грн - тіло кредиту та 26 640 грн - відсотки за користування кредитом (а.с. 20-22). 30 травня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» (далі - ТОВ «Селфі Кредит») та позивачем укладено договір факторингу №30052024, відповідно до умов якого ТОВ «Селфі Кредит» передає (відступає) за плату належні позивачу (фактору) права вимоги до боржників, вказаних у відповідному реєстрі, який є додатком до договору (а.с. 15-17). Згідно з актом прийому передачі реєстру боржників від 30.05.2024, складеного на виконання п. 1.2 договору (а.с. 18) та витягом з Реєстру боржників до Договору факторингу № 30052024 від 30.05.2024, позивач набув право вимоги про стягнення заборгованості відповідача по договору № 969629 у розмірі 31 640 грн (а.с. 18-19). Також між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем 18.08.2023 укладено договір позики № 4886911 (а.с. 26-28). Договір укладено в електронній формі на умовах пропозиції (оферти) укладення договору про надання кредиту, що опублікована на веб-сайті позивача, підписана електронним цифровим підписом ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та акцептована відповідачем шляхом підписання електронним підписом шляхом заповнення заявки на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору. Позивач надав відповідачу грошові кошти (позику) у розмірі 7 000 грн на умовах передбачених договором позики, а відповідач зобов`язався повернути позику та сплатити проценти за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Строк договору 30 днів з кінцевим терміном погашення не пізніше 17.09.2021 зі сплатою базової процентної ставки 29,71% - у перший день користування позикою, 2,50% - починаючи з другого дня, та ставкою за понадстрокове користування позикою (її частиною) за день - 2,70% (п. п. 2.1 - 2.3 договору). 14 червня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та позивачем укладено договір факторингу №14/06/21, відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) за плату належні позивачу (фактору) права вимоги до боржників, вказаних у відповідному реєстрі, який є додатком до договору (а.с. 29-30). Додатковими угодами № 2 від 28.07.2021та № 21 факторингу №14/06/21 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та позивачем, укладеними відповідно 28.07.2021 та 20.03.2024 сторони внесли зміни до Договору. Згідно з актом прийому передачі реєстру боржників від 20.03.2024, складеного на виконання п.1.2 договору (а.с. 33) та витягом з Реєстру боржників до Договору факторингу №14/06/21, позивач набув право вимоги про стягнення заборгованості відповідача по № 4886911 у розмірі 17 541,79 грн (а.с. 34). Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити. Відповідно до ст. 627 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України). За правилами ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з положеннями ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Порядок нарахування процентів визначається ст. 1048 ЦК України, згідно з ч. 1 якої, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Згідно зі ст. 11 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч. 6 цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електрону комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін. За правилами ч. ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Як вбачається із матеріалів справи, позивачем надано копії договорів про надання споживчого кредиту № 969629 від 30.08.2023 та позики № 4886911 від 18.08.2023, які не підписані відповідачем, проте містять інформацію про його персональні дані, номер індивідуального ідентифікатора для підпису документів, що може свідчити про укладення відповідачем кредитних Договорів з первісними кредитодавцями у порядку, визначеномуЗаконом України «Про електронні документи та електронний документообіг». Разом з тим, жодних документів на підтвердження перерахування коштів на банківську картку відповідача не надано. Також відсутні докази, що саме йому належить картка. Через які саме фінансові установи здійснювався перерахунок коштів невідомо. Про витребування доказів у цих установ позивачем клопотання не заявлялося, а суд, за загальним правилом, позбавлений можливості витребовувати докази за власною ініціативою. Фінансові документи, які б у відповідності до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» могли бути належними та допустимими доказами здійснення фінансових операцій між сторонами кредитних договорів, зокрема виписки банків про рух коштів по рахунку відповідача, реєстри тощо в матеріалах справи відсутні. Розрахунок заборгованості за Договором № 96929 від 30.08.2024 складений ТОВ «Селфі кредит» та не є беззаперечним доказом фактів видачі відповідачу кредитних коштів та невиконання ним своїх зобов`язань по договору. Розрахунок заборгованості по договору позики № 4886911 від 18.08.2023 між відповідачем та ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» в матеріалах справи взагалі відсутній. При цьому, суд приймає до уваги, що та обставина, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, не позбавляє позивача обов`язку надати суду належні та допустимі докази щодо фактів надання кредитних коштів та розміру заборгованості за тілом кредиту і за відсотками. Стосовно доказів переходу до позивача від первісних кредитодавців права вимоги за договорами суд звертає увагу на наступне. Витяги з Реєстрів боржників по Договорах факторингу № 300052024 від 30.05.2024 та № 14/06/21 від 14.06.2021 із зазначенням відомостей про відповідача сформовано самим позивачем шляхом створення нового документу. Копії самих Реєстрів чи їх частин з відомостями, що стосуються передачі боргових зобов`язань відповідача та доказами підписання Реєстрів уповноваженими представниками сторін Договорів факторингу, суду не надано. Також відсутні докази оплати по договорах факторингу. Додаткова угода від 20.03.2024 до Договору факторингу від 14.06.2021 (а.с. 32) не містить істотних умов для даного виду договорів, відповідні розділи в угоді є, але вони незаповнені. Засвідчення документу, складеного у такому вигляді, підписами та печатками посадових осіб ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та позивача ставить під сумнів достовірність, інформативність та допустимість як доказів інших документів, які долучені позивачем до матеріалів справи. За положеннями ч. ч. 1 - 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно зі ст. ст. 76, 77, 79, 80, 81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачу при пред`явленні вказаного позову необхідно було довести факти укладення кредитного договору, перерахування коштів позичальнику, неналежного виконання позичальником умов договору та обставини переходу прав вимоги до позивача як нового кредитора. Указані факти та обставини позивачем не доведені, що є підставою для відмови в задоволенні позову. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 та п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України під час ухвалення судового рішення суд вирішує питання про розподіл судових витрат. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частинами 1, 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; Оскільки у задоволенні позовних вимог суд відмовляє, судові витрати щодо сплати судового збору мають бути покладені на позивача.

Outcome: dismissed