Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-11 00:00:00

У лютому 2025 року позивач [PERSON] звернувся до\~Семенівського районного\~суду Полтавської\~області із\~позовом до\~відповідача ТОВ\~"ДВК\~Агро"\~про стягнення\~8700,00\~грн не\~сплаченої орендної\~плати за 2024 рік, 10000,00 грн моральної шкоди. Також просив розірвати договір оренди землі б/н від 11.08.2020, що укладений між ТОВ "ДВК Агро" та [PERSON] через несплату орендної плати. В обґрунтування\~позову вказує,\~що за\~договором оренди землі б/н від 11.08.2020 відповідач користується належною позивачеві на праві власності земельною ділянкою кадастровий номер 5324581500:00:002:0462, площею 2,00\~га, на території Горошинської сільської ради Семенівського району\~Полтавської області. Орендна плата сплачується у грошовій формі 8700,00 грн, але не пізніше 31\~грудня поточного року. Відповідач не сплачував позивачеві орендну плату за 2024 рік. Позивач вже звертався до суду за захистом свого порушеного права і стягував заборгованість з орендної плати. Рішенням Семенівського районного\~суду Полтавської\~області від 20.05.2024 у справі № 547/224/24 було повністю задоволено позовні вимоги [PERSON] , а саме: стягнуто з відповідача ТОВ "ДВК Агро" на користь позивача [PERSON] інфляційні втрати, 3 % річних і пеню за несвоєчасну сплату орендної плати за 2022 та 2023 роки за договором оренди землі б/н від 11.08.2020 у загальній сумі 1253,09 грн; стягнуто 5000,00 грн моральної шкоди. В обґрунтування 10000,00 грн моральної шкоди посилається на попереднє сприйняття відповідача як добросовісного орендаря, умисну несплату орендної плати за договором, обман відповідачем позивача, намір витратити одержану орендну плату на оздоровлення, необхідністю докладання зусиль для захисту своїх прав у судовому порядку. Ухвалою від 06.02.2025 прийнято позовну заяву до розгляду і відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами; запропоновано відповідачеві, зокрема, у 15-денний строк скласти і подати відзив на позов. 06.02.2025 і 07.02.2025 відповідач копію ухвали суду від 06.02.2025, інформацію щодо розгляду справи, копію позовної заяви з додатками отримав в свій електронний кабінет і на свою електронну пошту, що є їх належним врученням відповідачеві (а.с.\~27, 29-32). Відповідач в установлений судом строк письмовий відзив на позов з посиланням на докази, якими він обґрунтовується, до суду не надав. Станом на 12.03.2025 суд не отримував відзив на позов чи будь-яких заяв, клопотань тощо від відповідача. Вказані обставини не перешкоджають розгляду справи по суті. Відповідно до ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК). Вивчивши письмову заяву позивача по суті справи (позовну заяву), вивчивши наявні у справі дані і докази, суд встановив таке. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №\~220087232 від 12.08.2020 позивач [PERSON] є власником земельної ділянки площею 2 га на території Горошинської сільської ради Семенівського району Полтавської області, кадастровий номер 5324581500:00:002:0462 (а.с. 9). Згідно договору оренди землі б/н від 11.08.2020 позивач передав вказану земельну ділянку сільськогосподарського призначення в оренду відповідачеві на строк 15 років; орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 8700,00 грн за рік; орендна плата сплачується за мінусом податку на доходи фізичних осіб та військового збору; орендна плата вноситься протягом року, але не пізніше 31 грудня поточного року; у разі несвоєчасної сплати орендної плати у визначені строки справляється\~пеня у розмірі 0,01 % від несплаченої суми за кожен день прострочення (а.с. 10-12). Право оренди землі за вказаним договором зареєстровано 13.08.2020 (а.с.\~13). Заочним рішенням Семенівського районного суду Полтавської області від 20.05.2024 у справі № 547/224/24, яке набрало законної сили, встановлено, зокрема, що відповідач не сплатив позивачеві орендну плату за 2022 та 2023 роки за договором оренди землі від б/н від 11.08.2020 (а.с. 15-22). Оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності (ст. 1 Закону України "Про\~оренду землі"). Договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (ст. 1 Закону України "Про оренду землі"). Орендна плата за землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до\~Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди (ч.ч. 1-3 ст. 21 Закону України "Про оренду землі"). Право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону (ч. 5 ст. 6 Закону України "Про оренду землі"). Орендна плата справляється у грошовій формі (ч. 2 ст. 22 Закону України "Про оренду землі"). Орендар земельної ділянки зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за земельну ділянку (абз. 7 ч. 2 ст. 25 Закону України "Про оренду землі"). У разі невиконання зобов`язань за договором оренди землі сторони несуть\~відповідальність згідно із законом та договором (ст. 36 Закону України "Про оренду землі"). Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору (ст.\~526\~Цивільного кодексу України далі ЦК). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди (п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 611 ЦК). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (ч.ч. 1, 2 ст. 612 ЦК). Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не\~передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (ч.ч. 1-3 ст.\~22 ЦК). Щодо орендної плати за 2024 рік Позивачем у позові заявлено вимогу про стягнення орендної плати за 2024 рік у сумі 8700,00 грн. Позивач стверджує, що не отримав орендну плату 2024 рік. Такий довод не оспорено і не спростовано відповідачем. Отже, прострочка зі сплати орендної плати за користування земельною ділянкою у 2024 році починається з 01.01.2025, оскільки терміном її сплати за 2024 рік є 31.12.2024. Тому суд задовольняє позовну вимогу у частині стягнення орендної плати за 2024 рік у сумі 8700,00 грн. Щодо моральної шкоди Пунктом 5\~Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України № 4\~від 31.03.1995\~" Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз`яснено, що скільки питання відшкодування моральної шкоди регулюються законодавчими актами, введеними у дію в різні строки, суду необхідно в кожній справі з`ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодування моральної шкоди в цих випадках, та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (ч. 1 ст. 1167 ЦК). Вказана підстава стягнення моральної шкоди перебуває у підрозділі 2 "Недоговірні зобов`язання" книги п`ятої "Зобов`язальне право" Цивільного кодексу України. Натомість у цій справі спір між сторонами виник щодо неналежного виконання договору оренди землі у частині несплати орендної плати, як неналежного виконання договірного зобов`язання. Не з недоговірного зобов`язання. Водночас у\~постанові Великої Палати Верховного Суду від 01.09.2020 у справі № 216/3521/16-ц викладена правова позиція, що виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства. Моральна шкода за порушення цивільно-правового договору як спосіб захисту суб`єктивного цивільного права може бути компенсована і в тому разі,\~якщо це прямо не передбачено законом або тим чи іншим договором, і підлягає стягненню на підставі статей 16 та 23 ЦК і статей 4 та 22 Закону "Про захист прав споживачів" навіть у тих випадках, коли умовами договору право на компенсацію моральної шкоди не передбачено. Верховний Суд у постанові від 01.03.2023 у справі N 496/1691/19 зазначив, що тлумачення\~статті 23 ЦК свідчить, що вона є нормою, яка має поширюватися на будь-які цивільно-правові відносини, в яких тій чи іншій особі було завдано моральної шкоди. Це, зокрема, підтверджується тим, що законодавець вживає формулювання "особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав". Тобто можливість стягнення компенсації моральної шкоди ставиться в залежність не від того, що це передбачено нормою закону або положеннями договору, а від порушення цивільного права особи (див.\~ухвалу Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13.11.2019 в справі N 216/3521/16-ц (провадження N 61-28299св18),\~постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16.06.2022 у справі N\~569/20510/19 (провадження N 61-13787св20). Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди (ч. 1, п. 9 ч. 2 ст. 16 ЦК). Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 23 ЦК). Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (ч. 1 ст. 1167 ЦК). Наразі у справі встановлено прострочку зі сплати орендної плати за 2024 рік у сумі 8700,00 грн протягом 2 місяців і 12 днів. Вказана прострочка є неспівмірною із визначеною позивачем моральною шкодою у сумі 10000,00\~грн. Відтак суд частково задовольняє позов у частині стягнення 500,00 грн моральної шкоди. Достатні правові підстави для її стягнення у сумі 10000,00\~грн відсутні. Щодо розірвання договору оренди землі Судом встановлено, що відповідачем не виплачено позивачеві орендну плату за 2024 рік за договором оренди землі б/н від 11.08.2020. Відповідно до п. 33 договору оренди землі дія договору припиняється шляхом його розірвання, зокрема, за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, а також з інших підстав, визначених законом. Згідно з ч. 1 ст. 626, ч. 1 ст. 629, ст. 651 ЦК договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Порядок укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі визначається Законом України "Про оренду землі". Згідно з ч. 1 ст. 21 Закону України від "Про оренду землі" орендна плата за землю\~це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Згідно з абз. 7 ч. 2 ст. 25 Закону України від "Про оренду землі" орендар зобов`язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за земельну ділянку. Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України "Про оренду землі" на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Пунктом "д" частини 1 статті 141 ЗК України встановлено, що підставою припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата земельного податку або орендної плати. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичної (два та більше випадків) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки, що також є істотним порушенням умов договору, оскільки позбавляє позивача можливості отримати гарантовані договором кошти за те, що її земельну ділянку використовує інша особа. Ураховуючи те, що судом встановлено несвоєчасну сплату відповідачем орендної плати за 2022 і за 2023 роки та несплату орендної плати за 2024 рік, що є істотним порушенням умов договору оренди і систематичною несплатою орендної плати, а також ураховуючи що п. 33 договору оренди землі передбачає можливість розірвання договору за рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором (у цій справі несвоєчасна сплата орендної плати за 3 роки) позовні вимоги в частині розірвання договору оренди землі б/н від 11.08.2020 є законними і обґрунтованими. Відтак суд повністю задовольняє цю частину позовних вимог. Щодо судових витрат Відповідно до ч. 2 ст. 133 ЦПК розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону. Позивач є особою з ІІ групою інвалідності, що підтверджено посвідченням серія [NUMBER] від 01.09.2023 (а.с. 7). Від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі особи з інвалідністю I та II груп (п. 9 ч.\~1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір"). Отже позивач звільнений від сплати судового збору. Згідно п.п. 1, 2 п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання до суду: позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4\~розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5\~розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Отже належна до сплати сума судового збору із позовної вимоги: - майнового характеру на суму 18700,00 грн (8700,00 + 10000,00), від сплати якої звільнено позивача, складає 1211,20 грн (1,0 % 18700,00 ? 3028,00 0,4); - немайнового характеру (розірвання договору оренди землі) складає 1211,20 грн (3028,00 0,4). Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч.ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК). Отже, з урахуванням часткового задоволення позовної вимоги майнового характеру і повного задоволення позовної вимоги немайнового характеру, суд стягує з відповідача в дохід держави 1807,08 грн судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог ((1211,20 ? 18700,00 (8700,00 + 500,00)) + 1211,20). На підставі викладеного,

Outcome: approved