Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-13 00:00:00

У лютому 2025 року до Решетилівського районного суду Полтавської області надійшла вищевказана позовна заява, вимоги якої обґрунтовані тим, що 21 січня 2022 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 014-RO-82-125059008, підписанням якого позичальник підтвердив, що ознайомлений з чинною редакцією Правил та Тарифів банку на ведення та обслуговування карткових рахунків фізичних осіб. У зв`язку з невиконанням умов договору у [PERSON] виникла заборгованість в сумі 17767,44 грн, яка складається із заборгованості за: тілом кредиту 10877,56 грн, та відсотками 6889,88 грн. 24 липня 2024 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» був укладений договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого позивач отримав право грошової вимоги до боржників, зокрема до [PERSON] . Посилаючись на вищезазначені обставини, представник позивача просить стягнути з відповідача заборгованість, оскільки [PERSON] свої зобов`язання за договором не виконав. Ухвалою судді від 17 лютого 2025 року у справі відкрите спрощене позовне провадження та призначене судове засідання на 14 березня 2025 року. У судове\~засідання 14\~березня 2025\~року учасники\~процесу не\~з`явилися,про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином (а.с. 49, 50, 51). Представник позивача у позовній заяві просив розглядати справу за відсутності їх представника, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с. 2-4). Відповідач не подав відзиву на позовну заяву в порядку, передбаченому ЦПК України, будь-яких заяв чи клопотань від [PERSON] до суду не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зважаючи на викладене, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з вищевикладеним, суд вирішив проводити судове засідання, враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи та давши їм належну оцінку, доходить наступних висновків. Фактичні обставини справи, установлені судом Судом установлено, що 21 січня 2022 року [PERSON] підписав Заяву-Договір про відкриття Поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № 014-RO-82-125059008 (далі Договір) (а.с. 5-7). Даний договір [PERSON] підписав електронним підписом [NUMBER] . Відповідно до пункту 1.2. Договору для надання послуги споживчого кредиту, Банк відкриває клієнту поточний рахунок «Для виплат» № _______ в гривнях на умовах згідно пункту 4.1. Заяви Договору. Умовами Договору передбачено, що на умовах цієї Заяви-Договору, з дати надання кредиту банк зобов`язаний надати клієнту кредит в сумі 12636,90 грн, а клієнт зобов`язаний повернути банку кредит та сплатити проценти за його користування. У залежності від операційної моделі Банку, надання Кредиту може здійснюватися і один із наступних способів: а) Кредит надається шляхом зарахування коштів кредиту на поточний рахунок клієнта, зазначений у пункті 1.2. Заяви-Договору; б) кредит надається шляхом зарахування коштів кредиту на картковий рахунок з наступним відображенням операції надання кредиту на картковий рахунок через поточний рахунок в дату надання кредиту або на наступний операційний день. Згідно з п. 2.1.1. та 2.1.2. Договору мета кредиту: придбання клієнтом товарів (робіт, послуг) для задоволення власних особистих потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконання обов`язків найманого працівника в розмірі 12000,00 грн; оплата клієнтом страхового платежу в розмірі 636,90 грн на користь ПрАТ «СК «УНІКА Життя», страховим посередником якого виступає банк. Строк кредиту 72 місяці з 21.01.2022. по визначену Графіком дату останнього щомісячного ануїтетного платежу (п. 2.2. Договору). Відповідно до п. 2.3. Договору процентна ставка фіксована та становить 52,90% річних (може бути змінена за згодою сторін шляхом укладання додаткової заяви до цієї Заяви-Договору або в порядку та на умовах, передбачених Заявою-Договором). Дата сплати щомісячного ануїтетного платежу 21 число кожного календарного місяця згідно графіка (п. 2.4. Договору). Також 21 січня 2022 року електронним підписом відповідача 212360 +380506041276 були підписані: Паспорт споживчого кредиту за програмою кредитування «Кредит готівкою», Графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної річної процентної ставки, Згоду на обробку персональних даних та Заяву № 014-RO-82-125059008 на приєднання до договору добровільного страхування життя № РБ1704-г від 12 червня 2020 року (а.с. 8-9, 10-11, 12, 13-14). Згідно пункту 2 Паспорту споживчого кредиту за програмою кредитування «Кредит готівкою» у графі «Спосіб та строк надання кредиту» зазначено «безготівковим шляхом у визначену договором про споживчий кредит дату кредитні кошти надаються шляхом переказу на поточний рахунок позивача, відкритий в установі кредитодавця з подальшою видачею споживачу готівкою через касу кредитодавця, або кредитні кошти надаються шляхом переказу на поточний рахунок позивача, відкритий в установі кредитодавця, з якого кошти перераховуються на поточний рахунок споживача, операції за яким можуть здійснюватися з використанням електронних платіжних засобів шляхом здійснення кредитодавцем договірного списання коштів» (а. с. 8). Згідно з наданим банком розрахунком заборгованості, у відповідача [PERSON] за кредитним договором № 014-RO-82-125059008 від 21 січня 2022 року станом на 25 липня 2024 року виникла заборгованість в сумі 17767,44 грн, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту 10877,56 грн, та заборгованості за відсотками 6889,88 (а.с. 20-21). 24 липня 2024 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір про відступлення права вимоги № 114/2-72 (а.с. 22-24). Права вимоги права грошової вимоги первісного кредитора до боржників на дату відступлення прав вимоги щодо погашення заборгованості по кредиту, процентів за користування кредитом, комісії, штрафних санкцій, визначених кредитними договорами та інших платежів, що підтверджується документацією (розділ 1 Договору № 114/2-72). Згідно з п. 2.1. Договору № 114/2-72, на умовах, встановлених цим договором та відповідно до ст. 512-519 ЦК України первісний кредитор передає (відступає) новому кредиторові за плату, а новий кредитор приймає належні первісному кредитору права вимоги до боржників, вказані у реєстрі(ах) боржників (портфель заборгованості). Перелік кредитних договорів, боржників, розрахунок сум заборгованості боржника на дату підписання договору зазначені в Додатку 1 до договору (попередній реєстр боржників), що є його невід`ємною частиною. Відповідно до витягу з Реєстру боржників № 1 до Договору відступлення права вимоги № 114/2-72 від 24 липня 2024 року, позивач набув право вимоги за кредитним договором № 014-RO-82-125059008 (а.с. 25). Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (стаття 1077 ЦК України). Статтею 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до частин першої, другої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтею 627 ЦК України\~передбачено, що відповідно до\~статті 6\~цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно з ч. 1\~ст. 641 ЦК України,\~пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ч. 1,2 ст. 1046 ЦК). У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.\~Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним\~статтею 12\~цього Закону, є оригіналом такого документа.\~Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.\~Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України\~«Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; -\~електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі\~Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 та від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20. Враховуючи вищезазначене, суд доходить висновку, що 21 січня 2022 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] був укладений кредитний договір відповідно до чинного законодавства. Між тим суд звертає увагу на наступне. За змістом частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України,\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Закон України «Про платіжні послуги»\~визначає поняття та загальний порядок виконання платіжних операцій в Україні, встановлює виключний перелік платіжних послуг та порядок їх надання, категорії надавачів платіжних послуг та умови авторизації їх діяльності, визначає загальні засади функціонування платіжних систем в Україні, загальні засади випуску та використання в Україні електронних грошей та цифрових грошей Національного банку України, установлює права, обов`язки та відповідальність учасників платіжного ринку України, визначає загальний порядок здійснення нагляду за діяльністю надавачів платіжних послуг, надавачів обмежених платіжних послуг, порядок здійснення оверсайта платіжної інфраструктури. Главою 3 цього закону визначено порядок виконання платіжних операцій. Так, статтями 39, 40 даного закону визначено, що положення цієї глави застосовуються до платіжних операцій, що виконуються на території України, у тому числі до тих, що розпочинаються або завершуються на території України. Форма та порядок надання платіжної інструкції визначаються в договорі між користувачем та надавачем платіжних послуг, якщо інше не передбачено законодавством. Платіжна інструкція має містити інформацію, що дає змогу надавачу платіжних послуг ідентифікувати особу платника та отримувача за платіжною операцією, рахунки платника та отримувача, надавачів платіжних послуг платника та отримувача, суму платіжної операції та іншу інформацію (реквізити), необхідну для належного виконання платіжної операції. Зазначена ініціатором у платіжній інструкції інформація має передаватися без змін незалежно від залучення до виконання платіжної операції надавачів платіжних послуг, задіяних як посередники, комерційні агенти, чи використання платіжних систем. Надавач платіжних послуг платника приймає до виконання надану ініціатором платіжну інструкцію або відмовляє у її прийнятті в порядку, визначеному цим Законом. Платіжна інструкція може бути відкликана в порядку, визначеному цим Законом. Надавач платіжних\~послуг зобов`язаний\~забезпечити фіксування\~в операційно-обліковій\~системі дати\~і часу\~надходження платіжної\~інструкції,\~прийняття її\~до виконання\~(або\~відмови в\~її прийнятті),\~виконання платіжної\~інструкції.\~ Національний банк України у своїх нормативно-правових актах визначає обов`язкові реквізити платіжних інструкцій, особливості їх оформлення, захисту, прийняття до виконання. Однак платіжних інструкцій, які б підтверджували перерахування відповідачу кредитних коштів, чи інших належних доказів на підтвердження указаних обставин, матеріали справи не містять. Так само відсутні у матеріалах справи і докази про відкриття відповідачу [PERSON] поточного рахунку у відповідності до пункту 1.2. кредитного договору. Із наведеного слідує, що саме по собі підписання цього договору не є підтвердженням перерахування коштів за його умовами та не доводить факту видачі (перерахування) позичальнику кредитних коштів. Щодо самого розміру заборгованості суд зазначає наступне. Відповідно до частини четвертої\~статті 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду від 06 травня 2020 року у справі № 372/223/17 міститься правовий висновок, згідно з яким факт отримання кредиту може бути доведено не лише заявою про видачу готівки, а й сукупністю інших доказів, зокрема: кредитним договором, меморіальними ордерами на видачу коштів, виписками про рух коштів по рахунку, заявами на переказ готівки тощо. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до\~статті 9 Закону України\~\~«Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Разом з тим, відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого\~Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75,\~виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Банківська виписка має статус первинного документу, що підтверджено Переліком типових документів, затвердженого\~наказом Мінюсту від 12.04.12 № 578/5, згідно з яким до первинних документів, які фіксують факт виконання господарських операції і стали підставою для записів\~у\~регістрах\~бухгалтерського обліку\~та\~податкових\~документах віднесені: касові, банківські документи, повідомлення банків, виписки банків, корінці квитанцій і касових чекових книжок та ін. Тобто банківська виписка про стан рахунку є належним та допустимим доказом. Позивач, у свою чергу, виписку по рахунку відповідача [PERSON] не надав. Положеннями ст.\~83\~ЦПК України\~передбачено,\~що сторони\~та інші\~учасники справи\~подають докази\~у справі\~безпосередньо до\~суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідно до ч. 4 ст. 83 ЦПК України, якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Суд звертає увагу, що згідно з ч. 1 ст. 84 ЦПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Однак клопотань про витребування доказів на підтвердження, зокрема факту перерахування коштів відповідачу чи щодо розміру заборгованості від позивача до суду не надходило. Відповідно до частин 1, 2 статті 13 ЦПК України суд розглядає\~справи не\~інакше як\~за зверненням\~особи,\~поданим відповідно\~до цього\~Кодексу,\~в межах\~заявлених нею\~вимог і\~на підставі\~доказів,\~поданих учасниками\~справи або\~витребуваних судом\~у передбачених\~цим Кодексом\~випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Правилами ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4 статті 263 ЦПК України). Так, у постанові Верховного Суду від 30 листопада 2022 року у справі № 334/3056/15\~зроблено висновок,\~що у\~справах про\~стягнення кредитної\~заборгованості кредитор\~повинен довести\~виконання ним\~своїх обов`язків\~за кредитним\~договором,\~а саме\~надання грошових\~коштів (кредиту)\~позичальникові у\~розмірі та\~на умовах,\~встановлених договором,\~а позичальник\~-\~повернення грошових\~коштів у\~розмірі та\~на умовах,\~визначених договором. У той же час доказів на підтвердження виконання кредиторами умов кредитного договору щодо надання кредитних коштів позивачем надано не було. Зважаючи на викладене та враховуючи відсутність належних та допустимих доказів отримання позичальником [PERSON] кредитних коштів якими, зокрема могли бути платіжні інструкції, суд доходить висновку, що у задоволенні позову слід відмовити. Щодо судових витрат Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову у повному обсязі, судові витрати слід покласти на позивача Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». На підставі викладеного, та

Outcome: dismissed