Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-12 00:00:00

У червні 2022 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Новобудова» в особі представника Климко А.Д., звернулася до Голосіївського районного суду м. Києва із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідно до рішення правління АТ ХК «Київміськбуд» № 149/0/5-07 від 07.12.2007 року та АВІЗО № 378 від 26.03.2009 року житловий багатоквартирний будинок за адресою: [ADDRESS] переданий на баланс, обслуговування і експлуатацію ТОВ «Новобудова». [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Відповідач не сплачує за спожиті ним житлово-комунальні послуги, у зв`язку з чим у неї виникла заборгованість. Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги станом на 01.06.2022 в розмірі 40931,21 грн, з яких: основний борг -35590,62 грн, 3% річних від простроченої суми -1477,07 грн., індекс інфляції - 3863,52 грн, витрати по сплаті судового збору - 2481,00 грн. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 18.08.2022 відкрито провадження у цивільній справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 11.10.2023 залучено до участі у справі співвідповідача - [PERSON] . Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст. 174 ЦПК України, визначено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідно до ст.ст. 174, 178 ЦПК України, відповідач-1 та відповідач-2 скористалися своїм правом та направили до суду відзиви на позовну заяву, із викладенням заперечень проти неї. У поданому відзиві представник відповідача-1 зазначив, що позивачем заявлено вимоги про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з квітня 2019 по травень 2022, проте з указаним позовом ТОВ «Новобудова» звернулось у червні 2022, тобто з пропуском строку встановленого ст. 257 ЦК України. Також зазначає, що договір про надання послуг з управління будинком укладений між ТОВ «Новобудова» та співвласниками багатоквартирного будинку, набирає чинності з 01 лютого 2020 та укладається строком на 1 рік. Відомості щодо продовження строку дії договору відсутні. До розрахунку суми заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги позивачем включено послуги з вивезення твердих побутових відходів, проте предметом договору не передбачено надання таких послуг. Також вказує на те, що у період з 2019 року у даній квартирі в окремі періоди часу проживала лише одна особа, проте у розрахунках на сплату за житлово-комунальні послуги нараховується плата за вивіз твердих побутових відходів із розрахунку проживаючих у кількості 28 осіб. На підставі зазначеного, просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. У жовтні 2022 від представника позивача надійшла відповідь на відзив відповідача-2. В поданій відповіді зазначила, що твердження представника відповідача з приводу закінчення строку дії договору безпідставні, оскільки договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком укладається строком на один рік, якщо за місяць до закінчення зазначено строку жодна зі сторін не повідомить письмово про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк. Також зазначає, що беручи до уваги численні скарги співмешканців будинку, ТОВ «Новобудова» зверталося до Голосіївського управління поліції ГУНП у м. Києві щодо перевірки функціонування хостелу в квартирі № 170 . З відповіді поліції вбачається, що вказану квартиру орендує на підставі договору оренди ФОП [PERSON] , який діє на підставі відповідних документів приватного підприємця для передачі квартири в суборенду третім особам. 21.07.2021 [PERSON] звернулася з заявою щодо перерахунку нарахувань за послугу з вивезення твердих побутових відходів, на що ТОВ «Новобудова» вказало, що нарахування здійснюється за схемою прийнятою для колективних засобів розміщення громадян. У жовтні 2022 від представника відповідача-1 надійшли додаткові пояснення в яких просить відмовити в задоволенні позову, з підстав викладених в них. У поданому відзиві представник відповідача-2 зазначила, що в квартирі № 170 з моменту отримання її у власність [PERSON] , тимчасово проживала 1 особа, будь-яких доказів постійного проживання в квартирі 28 осіб позивачем не надано. Також зазначає, що позивачем не надано доказів на підтвердження позовних вимог, а саме не надано точного та правильного розрахунку заборгованості відповідачів. Вказує, що до сум, нарахованих за період до 02.06.2019 підлягають застосуванню наслідки спливу строку позовної давності. На підставі викладеного, просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. У лютому 2024 від представника позивача надійшла відповідь на відзив представника відповідача-2. У відповіді зазначено, що до Голосіївського управління поліції надходили звернення з проханням перевірити законність функціонування гуртожитку в будинку, що спростовує твердження представника відповідача-2 відносно того, що в спірній квартирі проживала лише одна особа. ТОВ «Новобудова» звернулось з проханням надати доступ для уточнення кількості ліжко-місць, розташованих у хостелі та для подальшого коректного нарахування за послугу з вивезення твердих побутових відходів. Доступ до квартири № 170 для перевірки та уточнення ліжко-місць у хостелі в квартирі № 170 , ні власник ні орендар не надали, тому нарахування продовжувалось здійснюватись по раніше встановленій кількості проживаючих осіб, а саме 28. На підставі зазначеного у відповіді на відзив, просить позов задовольнити в повному обсязі. У січні 2025 від представника позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог. В поданій заяві зазначила, що у зв`язку із тим, що на даний час заборгованість відповідачів збільшилася, заборгованість відповідача-1 за спожиті житлово-комунальні послуги за період з 01.04.2019 по 05.10.2021 становить 14883,26 грн, заборгованість відповідача-2 за період з 05.10.2021 по 01.01.2025 становить 100748,14 грн. Враховуючи наведене, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що відповідно до рішення правління АТ ХК «Київміськбуд» № 149/0/5-07 від 07.12.2007 року та АВІЗО № 378 від 26.03.2009 року житловий багатоквартирний будинок за адресою: [ADDRESS] переданий на баланс, обслуговування і експлуатацію ТОВ «Новобудова». [PERSON] була власником квартири до 05.10.2021 № 170 у багатоквартирному будинку за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 911, виданий 09.11.2013 року та витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень № 12513869 від 09.11.2013. Відповідно до договору дарування квартири від 05.10.2021, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Андрейків І.В., серії НРМ № 963506 та зареєстрованого у реєстрі за № 1079 власником спірної квартири № 170 з 05.10.2021 є [PERSON] . Згідно Договору № 10 про надання послуги з управління багатоквартирним будинком від 31.01.2020, укладеного між ТОВ «Новобудова» та співвласниками багатоквартирного будинку № 10, ціна послуги з управління становить 7,91 грн (в тому числі податок на додану вартість) на місяць за 1 кв.м. загальної площі житлового або нежитлового приміщення у будинку. Розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено пункотом 12 на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням корона вірусної хвороби (COVID-19)», який набрав чинності 02.04.2020. Згідно пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню корона вірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст. 257 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановами КМУ від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-Co V-2» на всій території України установлено карантин з 12 березня 2020 року. Враховуючи постанову КМУ від 22 липня 2020 року № 641, постанов КМУ від 09 грудня 2020 року № 1236, карантин на території України, установлений 12 березня 2020 року, неодноразово продовжувався та діяв до 30 червня 2023 року. Також варто зазначити, що з 24 лютого 2022 року відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено режим воєнного стану. Відповідно до пункту 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені ст.ст. 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 ЦК України, продовжуються на строк його дії. В зв`язку з наведеним, заяви відповідача-1 та відповідача-2 про застосування строків позовної давності задоволенню не підлягають. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання. Згідно з ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Пунктом 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Частиною 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. З огляду на правовідносини, які склалися між сторонами, на відповідача, як боржника у зобов`язанні за укладеним договором, покладено обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, а позивач, як кредитор у зобов`язанні за укладеним договором має право вимагати сплату грошей за надані послуги. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживачі зобов`язані сплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Статтею 360 ЦК України встановлено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної води та гарячої води, водовідведення, які затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 №630, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно показань засобів обліку води і теплої енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно умов договору на встановлення засобів обліку. Розрахунковим періодом для оплати є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа, що настає за розрахунковим місяцем. Як вбачається зі змісту позову відповідачі отримували від виконавця житлово-комунальні послуги та відповідно зобов`язані були сплачувати кошти за користування ними, тобто фактично відповідачі знаходилася у договірних відносинах із виконавцем. Відповідно до п.5 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Статтею 526 ЦК України, визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а статтею 525 ЦК України, передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином, з урахуванням уточнених розрахунків заборгованості у відповідача-1 перед позивачем виникла заборгованість за період з квітня 2019 по жовтень 2021 за спожиті житлово-комунальні послуги в розмірі 14833,26 грн, у відповідача-2 виникла заборгованість за період з жовтня 2021 по січень 2025 становить 100748,14 грн. У відповідності до положень чинного законодавства, споживач зобов`язаний оплатити спожиті послуги, а виконавець має право вимагати від боржника виконання обов`язку щодо оплати наданих послуг. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися в певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованість відповідача-1 за 3% річних від простроченої суми становить 1800,98 грн, індекс інфляції - 4685,27 грн, заборгованість відповідача-2 за 3% річних від простроченої суми становить 2664,55 грн, індекс інфляції - 9184,93 грн Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору.

Outcome: approved