Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-05 00:00:00

Представник позивача звернулась до суду, через систему «Електронний суд» з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Линовицької селищної ради Прилуцького району Чернігівської області про позбавлення батьківських прав. Свої позовні вимоги мотивує тим, що позивач самостійно виховує своїх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . З відповідачем, [PERSON] , [INFO] , батьком дітей, шлюб розірвано на підставі рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 18.12.2015. Рішенням Прилуцького міськрайонного суду на підставі виконавчого листа від 17.12.2015 №742/1790/15 з Відповідача стягнуто аліменти на користь Позивачки на утримання дітей, проте останній рішення суду не виконує, аліменти на сплачує, про що свідчить довідка про наявність заборгованості, участі у вихованні дітей не бере, фінансово не допомагає, з дітьми не спілкується. Позивачка неодноразово зверталась до Відповідача з проханням брати участь у вихованні дітей, цікавитись їхнім життям, проте останній ігнорує такі прохання. Відповідач неодноразово притягувався до відповідальності за несплату аліментів, проте і такі заходи впливу виявились безрезультатними. Інформація стосовно ведення аморального способу життя, перебування на обліку у наркологічному диспансері та притягнення до адміністративної чи кримінальної відповідальності Відповідача, Позивачці невідома оскільки Відповідач не бажає спілкуватись ні з Позивачкою ні зі спільними дітьми. Оскільки Відповідач не виконує свої батьківські обов`язки, і дітьми взагалі не цікавиться, Позивачка має право ставити на вирішення питання щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дітей. Таким чином, сукупність вище вказаних підстав дає підстави Позивачці звернутись до суду з позовною заявою в інтересах дітей про позбавлення батьківських прав Відповідача. Також зазначила, що очікує понести витрати по сплаті витрат на професійну правничу допомогу у орієнтованому розмірі 3 500 грн., документальне підтвердження судових витрат позивача буде надано до суду в порядку ч.8 ст.141 ЦПК України. Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 17 липня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Зобов`язано третю особу надати належним чином оформлений письмовий висновок щодо розв`язання спору про позбавлення батьківських прав [PERSON] . Призначено підготовче засідання, яке відкладено до 07 лютого 2025 року. Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 07 лютого 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 06 березня 2025 року. Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явились. Згідно письмової заяви представника просили розгляд справи проводити без їх участі, позовні вимоги підтримали в повному обсязі. При винесенні рішення просили врахувати висновок служби у справах дітей Линовицької селищної ради про доцільність позбавлення батьківських прав. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином. Крім того, про судові засідання [PERSON] повідомлявся через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Суд здійснив усі можливі заходи для належного повідомлення [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи. Проте, останній в судові засідання не з`являвся, в наданий судом час відзив на позовну заяву та докази, які б підтверджували заперечення проти позову засобами поштового зв`язку чи то електронного зв`язку, суду не надав. Як і не подав заяву про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду в порядку та строки, передбачені ст. 212 ЦПК України. Представник третьої особи в судове засідання також не з`явився, згідно письмової заяви просять розглядати справу за відсутності представника третьої особи за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши наявні у справі докази, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, приходить до наступного висновку. Охорона дитини в Україні регулюється Конституцією України, Конвенцією ООН про права дитини (1989р.), міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, Сімейним кодексом України, а також іншими нормативно-правовими актами, що регулюють суспільні відносини у даній сфері. Як зазначено в Конвенції ООН про права дитини (1989р.), «…дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння, ..дитина має бути повністю підготовлена до самостійного життя в суспільстві та вихована в дусі ідеалів, проголошених у Статуті Організації Об`єднаних Націй, і особливо в дусі миру, гідності, терпимості, свободи, рівності і солідарності..». Згідно ч.1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Судом встановлено, що 27 липня 1996 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було укладено шлюб. Після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] ». Вказане підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] . Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 16 грудня 2009 року, [PERSON] народилась [INFO] та її батьками записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.21). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 20 грудня 2010 року, [PERSON] народилась [INFO] та її батьками записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.17). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 24 вересня 2012 року, [PERSON] народилась [INFO] та її батьками записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.15). Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 18 грудня 2015 року у цивільній справі №742/4090/15-ц (провадження №2/742/1803/15), шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 14 травня 2019 року, між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу « [PERSON] » (а.с.18). Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 29 жовтня 2015 року, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/2 частки від усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21 жовтня 2015 року, тобто з дня подачі заяви до суду, і до досягнення дітьми повноліття. Згідно копії розрахунку заборгованості по аліментах (виконавчий лист №2742/1790/15 від 17.12.2015) про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку на утримання неповнолітніх дітей, станом на січень 2024 року існує заборгованість у розмірі 327 483,06 грн. (а.с.10). Відповідно до копії характеристики на [PERSON] , [INFO] , ученицю 7 класу Линовицького ліцею Линовицької селищної ради Прилуцького району Чернігівської області вбачається, що [PERSON] навчається у закладі з першого класу. За час навчання зарекомендувала себе як працелюбна дитина. Має навчальні досягнення середнього рівня. Бере активну участь у позаурочному житті класу: відвідує гурток баскетболу, футболу, краєзнавчий гурток «Сузір`я». Дуже дружня, добра дитина, по товариськи відноситься до усіх дітей у класі, має лідерські здібності. [PERSON] реагує на зауваження. До виконання громадських доручень ставиться сумлінно. Мати, [PERSON] , бере активну участь у житті класу, допомагає у організації позакласних заходів, регулярно відвідує батьківські збори, цікавиться життям дитини, організовує правильне проведення вільного часу, моніторить поводження дитини в мережі інтернет та інформаційну гігієну. Забезпечує достатній рівень навчання дитини. При виникненні певних питань, відразу реагує та допомагає у їх вирішенні. Батько, [PERSON] , із дитиною не спілкується, з сім?єю не проживає. У вихованні дитини участі не бере. З класним керівником на зв`язок не виходив, на батьківські збори не з`являвся (а.с.5). Відповідно до копії характеристики на [PERSON] , [INFO] , ученицю 6-А класу Линовицького ліцею Линовицької селищної ради Прилуцького району Чернігівської області вбачається, що [PERSON] навчається у закладі освіти з першого класу. За час навчання зарекомендувала себе як старанна, дисциплінована, працелюбна дитина. Має хороший фізичний розвиток, середні та достатні досягнення у навчанні, є учасником учнівського самоврядування класу, бере активну участь у позаурочному житті класу. [PERSON] вміє висловлювати власну думку та відстоювати її. До виконань громадських доручень ставиться дбайливо та відповідально. Має добру зорову та слухову пам`ять, уважна, швидко запам`ятовує навчальний матеріал і легко його відтворює. Виявляє логічне мислення. Організована, спокійна, врівноважена та товариська. Мати, [PERSON] , бере активну участь у житті класу, допомагає у організації позакласних заходів, регулярно відвідує батьківські збори, цікавиться життям дитини, організовує правильне проведення вільного часу. [PERSON] відвідує секцію футболу, бере участь у шкільних, районних, обласних змаганнях. Мати моніторить поводження дитини в мережі Інтернет, забезпечує належний рівень навчання дитини. Батько, [PERSON] , із дитиною не спілкується, з сім?єю не проживає. У вихованні дитини участі не бере. З класним керівником на зв`язок не виходив, на батьківські збори не з`являвся (а.с.7). Відповідно до копії характеристики на [PERSON] , 2009 р.н., ученицю 8 класу Линовицького ліцею Линовицької селищної ради Прилуцького району Чернігівської області вбачається, що [PERSON] навчається у закладі з першого класу. За час навчання зарекомендувала себе як здібна, розумна дитина. Має достатні досягнення у навчанні, є учасником учнівського самоврядування класу, бере активну участь у позаурочному житті класу. Дружелюбна, добра дитина, по товариськи відноситься до усіх дітей у класі, має лідерські здібності. Мати, [PERSON] , бере активну участь у житті класу, допомагає у організації позакласних заходів, регулярно відвідує батьківські збори, цікавиться життям дитини, організовує правильне проведення вільного часу, дитина відвідує секцію футболу, бере участь у шкільних, районних, обласних змаганнях. Мати моніторить поводження дитини в мережі Інтернет, забезпечує належний рівень навчання дитини. Батько, [PERSON] , із дитиною не спілкується, з сім?єю не проживає. У вихованні дитини участі не бере. З класним керівником на зв`язок не виходив, на батьківські збори не з`являвся (а.с.8). Згідно копії довідки КНП «Линовицька амбулаторія загальної практики сімейної медицини Линовицької селищної ради» №11 від 14 лютого 2024 року, у [PERSON] , [INFO] , за даними мед закладу відхилень в стані здоров`я не виявлено. Мати дитини, [PERSON] , [INFO] , за медичною допомогою у разі необхідності звертається відразу, рекомендації дотримується. Профілактичні щеплення проведено згідно календаря профілактичних щеплень. Д-з: здорова (а.с.12). Згідно копії довідки КНП «Линовицька амбулаторія загальної практики сімейної медицини Линовицької селищної ради» №09 від 14 лютого 2024 року, у [PERSON] , [INFO] , за даними мед закладу відхилень в стані здоров`я не виявлено. Мати дитини, [PERSON] , [INFO] , за медичною допомогою у разі необхідності звертається відразу, рекомендації дотримується. Профілактичні щеплення проведено згідно календаря профілактичних щеплень. Д-з: здорова (а.с.12). Згідно копії довідки КНП «Линовицька амбулаторія загальної практики сімейної медицини Линовицької селищної ради» №10 від 14 лютого 2024 року, у [PERSON] , [INFO] , за даними мед закладу відхилень в стані здоров`я не виявлено. Мати дитини, [PERSON] , [INFO] , за медичною допомогою у разі необхідності звертається відразу, рекомендації дотримується. Профілактичні щеплення проведено згідно календаря профілактичних щеплень. Д-з: здорова (а.с.12). Згідно листа Прилуцького районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Чернігівській області від 16 грудня 2024 року за №33933/124/47/2024, [PERSON] , [INFO] , не притягувався до адміністративної відповідальності. Згідно листа Прилуцького наркологічного диспансерного відділення від 23 січня 2025 року за №55 вбачається, що [PERSON] , [INFO] , адреса: смт. Линовиця, на диспансерному обліку не числиться і за медичною допомогою не звертався. Згідно відповіді Прилуцького районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Чернігівській області від 30 січня 2025 року за №2926/124/47/2025 повідомляють, що в Прилуцькому РВП ГУНП в Чернігівській області компрометуючі матеріали відносно [PERSON] , [INFO] , мешканця смт. Линовиця, Прилуцького р-ну, Чернігівської області, відсутні. Приводів останнього до Прилуцького РВП не здійснювалося, до адміністративної відповідальності [PERSON] не притягався, заяв та скарг на його поведінку до Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області не надходило. На виконання ухвали Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 02 грудня 2024 року Линовицькою селищною радою Прилуцького району надано висновок органу опіки та піклування Линовицької селищної ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , мешканця селища Линовиця Прилуцького району Чернігівської області, затверджений рішенням Линовицької селищної ради від 22.01.2025 за №04. Зокрема, відповідно до Висновку органу опіки та піклування Линовицької селищної ради Прилуцького району Чернігівської області про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , мешканця селища Линовиця Прилуцького району Чернігівської області, встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які зареєстровані та проживають в [ADDRESS] . У 2015 році [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб. Згідно характеристик виданих ліцеєм Линовицької селищної ради Прилуцького району Чернігівської області, батько [PERSON] , із дітьми не спілкується, з сім?єю не проживає, у вихованні дітей участі не бере, з класним керівником на зв`язок не виходив та на батьківські збори не з`являвся. Станом на 22 листопада 2024 року існує заборгованість боржника [PERSON] зі сплати аліментів у розмірі 370 809,06 грн. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини 16 січня 2025 року, розглядалось дане питання, однак батько [PERSON] на засідання комісії з питань захисту прав дитини не з`явився. Враховуючи наведене, вважають, що позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є доцільним. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована Україною 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року (далі Конвенція про права дитини), яка в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до пункту 1 статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Частиною сьомою статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Забезпечення найкращих інтересів дитини - дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити (абзац четвертий частини першої статті 1 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). В силу статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно ч.2, 3, 5 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (частина перша статті 155 СК України). Згідно п.2 ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають, зокрема, один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п.п.15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування; медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). У постанові Верховного Суду від 06 травня 2020 року у справі №753/2025/19 зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав. Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача та його поведінці. У постанові Верховного Суду від 17 червня 2021 року у справі №643/7876/18 зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті споріднення з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Зважаючи на те що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків. Отже, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Із положень статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» слідує, що суд застосовує при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у справі «Мамчур проти України» («Mamchur v. Ukraine», заява №10383/09, рішення від 16 липня 2015 року, пункт 100) зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте, необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони є батьками неповнолітніх: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу діти залишилися проживати з матір`ю. Самі лише доводи позивача про те, що відповідач [PERSON] не піклується про своїх дітей, ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не можуть бути достатніми підставами для позбавлення його батьківських прав. У матеріалах справи відсутні переконливі докази винної поведінки відповідача щодо ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню неповнолітніх дітей, тобто, відсутні докази, що відповідач свідомо, систематично, незважаючи на всі інші заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки. Крім того, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування Линовицької селищної ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] оскільки він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Як вбачається з висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] у ньому не наведено безперечних підстав та аргументів, які б вказували на необхідність позбавлення відповідача батьківських прав, він не містить висновків про те, яким чином позбавлення відповідача батьківських прав захистить інтереси дітей. Зазначений висновок не містить однозначних обставин, які б вказували на наявність підстав для застосування щодо відповідача такого крайнього заходу, як позбавлення батьківських прав, тому суд не приймає до уваги висновок органу опіки та піклування Линовицької селищної ради. Також, Верховний Суд у постанові від 26.04.2023 року по справі №520/17217/13-ц, від 24.10.2018 року по справі №761/2855/17, зазначив, що висновок органу опіки і піклування про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача, має рекомендаційний характер та не є обов`язковим для суду. Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав та усвідомлення цього самою дитиною вже несе в собі негативний вплив на її свідомість та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини. (ч.ч.5, 6 ст. 19 СК України). Відповідно до ч.4 ст. 164 СК України під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Суд зауважує, що у цій справі державні органи взагалі не розглядали інші менш радикальні заходи, передбачені законодавством (соціальний супровід, попередження про недопущення неналежного ставлення до виконання батьківських обов`язків тощо), проте прийняли висновок про доцільність позбавлення її батьківських прав. ЄСПЛ зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09, рішення ЄСПЛ від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява №2091/13). Дійсно, з 2015 року свої батьківські обов`язки відповідач поклав на матір дітей [PERSON] , яка дбає про розвиток дітей, здоров`я, навчання та благополуччя в цілому. Водночас [PERSON] не виявляє негативної поведінки та не вчиняє протиправних дій щодо неповнолітніх дітей. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. При вирішенні такої категорії спорів судам необхідно мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків. Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постановах від 11 березня 2020 року у справі №638/16622/17 (провадження №61-13752св19), 29 квітня 2020 року у справі №522/10703/18 (провадження №61-4014св20), від 13 квітня 2020 року у справі №760/468/18 (провадження №61-8883св19), від 23 грудня 2020 року у справі №522/21914/14 (провадження №61-8179св19), від 22 листопада 2023 року у справі №1915/2789/12 (провадження №61-14726св23), від 29 січня 2024 року у справі №185/9339/21 (провадження №61-8918св23). Розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, позбавлення матері спорідненості з дитиною, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин. Врахувавши конкретні обставини справи, «як найкращі інтереси дитини», суд дійшов висновку про недоцільність застосування до відповідача крайнього заходу впливу у вигляді позбавлення батьківських прав. На переконання суду позбавлення батьківських прав батька не призведе до безумовного покращення життя неповнолітніх дітей. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків. Зважаючи, що позбавлення батьківських прав, тобто природніх прав, наданих батькам щодо дитини на її виховання, захист її інтересів та інших прав, які виникають із факту кровної спорідненості з дитиною, є крайнім заходом, необхідність застосування якого позивач та його представник не довели, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог , у разі відмови в позові - на позивача.

Outcome: dismissed