Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-10 00:00:00

Позивач ТОВ «Фінансова компанія «СУПЕРІУМ» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором від 19.02.2020 року № 96208670000 у розмірі 86759,19 грн. та понесених судових витрат. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 19.02.2020 року [PERSON] уклала з Акціонерним товариством «УКРСИББАНК» Договір-анкету про відкриття та комплексне розрахунково - касове обслуговування банківського / рахунку фізичної особи та умови кредитування (з Правилами) № 96208670000. Позичальник, в порушення умов Договору, свої зобов`язання належним чином не виконала, у зв`язку з чим, АТ «УКРСИББАНК» відступлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Суперіум», на підставі Договору факторингу № 254 від 23.01.2024 року, право вимоги до Відповідача за вищевказаним договором. Таким чином ТОВ «ФК «СУПЕРІУМ» набуло право вимоги до Відповідача та стало новим кредитором за вищевказаним Договором. Загальна сума заборгованості Відповідача у відповідності до Реєстру боржників до договору факторингу № 254 від 23.01.2024року складає - 86759,19 грн. (заборгованість за основним боргом 48226,34 грн., заборгованість за відсотками 38532,55 грн., заборгованість за комісіями 0,3 грн., а всього 86759,19 грн.). Позивачем не перераховувався вказаний розмір заборгованості по процентам та комісіям, оскільки вказаний в Реєстрі боржників розмір заборгованості нарахований первісним кредитором (АТ "УКРСИББАНК") до моменту передачі права вимоги. Станом на дату подання позовної заяви заборгованість за Договором не сплачено. Ухвалою судді Зарічного районного суду м. Суми від 20 вересня 2024 року відкрито провадження у справі і постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. У відзиві на позовну заяву представник [PERSON] адвокат Рибалка О.К. звернув увагу на ту обставину, що позивач не долучив до позовної заяві Правила (договірні умови) споживчого кредитування позичальників АТ «УКРСИББАНК», зазначені у пункті 1.1 договору від 19.02.2020 року № 96208670000, що унеможливлює ознайомлення з їх змістом. Також позивач не надав жодних первинних бухгалтерських та платіжних документів, якими б підтверджувалося перерахування коштів на рахунок [PERSON] . Крім того, у матеріалах справи відсутній розрахунок заборгованості, що унеможливлює дослідження періоду, за який нараховано заборгованість, а також дані щодо руху коштів на рахунку. Як наслідок, встановити дійсний розмір заборгованості за кредитним договором неможливо. Позивач не надав Акт приймання-передачі Права Вимоги відповідно до п. 4.1 Договору факторингу, на підтвердження виникнення права вимоги. Також Позивач не надав доказів отримання [PERSON] письмового повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові. А тому, просив в задоволенні заявлених позовних вимог відмовити. У відповіді на відзив позивач зазначив про те, що підписана клієнтом Договір-анкета містить всі істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування тощо. Факт отримання та користування кредитними коштами підтверджується виписками з особового рахунку Відповідача, доданими до відповіді на відзив. Також виписками підтверджується рух коштів, нарахування відсотків, комісії, тобто наявна заборгованість за кредитним договором. Також позивач наголосив, що до позовної заяви додані належні докази переходу права вимоги за кредитним договором від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Крім того, до відповіді на відзив представник позивача додав Акт приймання-передачі Документації до Договору факторингу № 254 від 23.01.2024 року. Також позивач зазначив, що він, як новий кредитор за кредитним договором № 96208670000, 21.12.2023 року надіслав на адресу відповідача досудову вимогу про погашення заборгованості за кредитом (копія вимоги додана до позову), що підтверджується описом вкладення із штемпелем поштового відділення від 18.06.2024 року. Додатково позивач наполіг на тому, що перед укладенням договору позичальник отримав від банку передбачену законодавством інформацію щодо умов кредитування, в тому числі, яка на час укладення договору була розміщена на веб-сайті банку. Представник відповідача 20.02.2025 року подав клопотання у якому звернув увагу, що позивач не направив копію відповіді на відзив відповідачу, а також подав докази без обгрунтування неможливості їх подання з позовною заявою. Просив не розглядати відповідь на відзив та повернути її Позивачу без розгляду. В судове засідання учасники справи не з`явилися, представник позивача з позовною заявою надав клопотання про розгляд справи без його участі. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Рибалка О.К. подав заяву, в якій просить суд слухати справу у його відсутність та відмовити в задоволені позовних вимог з підстав необґрунтованості. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи сповіщена судом належним чином. В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи та встановлені фактичні обставини, приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає виходячи з наступного: Судом встановлено, що 19 лютого 2020 року відповідач [PERSON] уклала з Публічним акціонерним товариством «Укрсиббанк» Договір-анкету про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування (з Правилами) №96208670000 (надалі - Догвоір-анкета). У п.1.1. підписаного Договору-анкети зазначалося, що банк на підставі наданих клієнтом відповідно до вимог чинного законодавства України документів відкриває клієнту та обслуговує на умовах тарифного плану «КАРТКА З ЛІМІТОМ «Картка Ѕуперпокупця 55% Grace», розміщеного на сайті www.my.ukrsibbank.com и на інформаційних стендах у приміщеннях установ Банку (надалі «Тарифи»), поточний рахунок, який обслуговується згідно цього Договору-анкети та Правил (договірних умов) споживчого кредитування позичальників АТ «Укрсиббанк» з можливістю відкриття і розрахунково-касового обслуговування карткових (поточних) рахунків, опублікованих в газеті «Урядовий кур`єр» № 105 від 09.06.2017 року (з усіма змінами та доповненнями) та розміщених на сайті www.my.ukrsibbank.com та/або на інформаційних стендах у приміщеннях установ Банку (далі - Правила). Сторони домовилися, що Договір-анкета містить заяву клієнта на відкриття рахунку і подання окремої заяви не вимагається (п. 1.1). Відповідно до умов Договору-анкети, банк встановлює ліміт овердрафту (надає кредит), на картковому рахунку клієнта (надалі - ліміт кредитування), а клієнт зобов`язується повернути використану суму кредиту та сплачувати плату за кредит на умовах, визначених Договором-анкетою та Правилами. Банк має право надавати, а клієнт отримувати послуги та/або сервіси банку, в тому числі щодо кредитування, шляхом вчинення електронних правочинів з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем банку в порядку, викладеному у Правилах. Правила після підписання сторонами Договору-анкети стають його невід`ємною частиною. Підписуючи Договір-анкету сторони підтверджують, що досягли згоди за усіма істотними умовами договору. Ліміт кредитування було встановлено у розмірі 20200,00 грн. Строк дії ліміту кредитування: з дати укладення договору по 05.03.2022 року. Процентна ставка як за готівкові, так і безготівкові операції встановлювалася на рівні 55%, за винятком процентної ставки за безготівковими операціями впродовж пільгового періоду, яка становила 0,00001%. Сторони також погодили визначення орієнтовної загальної вартості ліміту кредитування - 77520 грн., орієнтовну реальну річну процентну ставку ліміту кредитування - 55% (п.п. 1.2, 1.3, 1.4, 2.1). Згідно із змістом анкети-заявки на надання споживчого кредиту [PERSON] просить у АТ «Укрсиббанк» надати їй споживчий кредит «Револьверна кредитна карта» на наступних умовах: строк дії ліміту кредитування 24 міс., сума кредитного ліміту 19200 грн. Також [PERSON] просить АТ «Укрсиббанк» надати їй споживчий кредит з суми кредитного ліміту на наступних умовах: сума кредиту 19188 грн., строк кредитування 22 міс. Відповідно до додаткової угоди до Договору-анкети за наявними підписами сторін визначено умови використання та повернення кредиту, графік платежів та орієнтовну загальну вартість кредита. АТ «УкрСиббанк» відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Суперіум» на підставі Договору факторингу №254 від 23.01.2024 року право вимоги до відповідача за вищевказаним Договором-анкетою. Згідно змісту п.п. 1, 5.1, 6.1, 6.2 Договору факторингу № 254 АТ «Укрсиббанк» гарантує ТОВ «Фінансова компанія «Суперіум» дійсність права вимоги до боржників щодо погашення заборгованості, яка відступається, а також зобов`язаний передати ТОВ «Фінансова компанія «Суперіум» документацію, що підтверджує право вимоги до боржників, що не позбавляє права ТОВ «Фінансова компанія «Суперіум» звернутися до АТ «Укрсиббанк» з вмотивованим письмовим запитом щодо надання відповідних документів відносно певного боржника. За змістом п.п. 4.1, 4.3 Договору факторингу № 254 право власності на право вимоги вважається таким, що перейшло від АТ «Укрсиббанк» до ТОВ «Фінансова компанія «Суперіум», та право вимагати від боржників виконання всіх зобов`язань в межах відступлених прав вимог у ТОВ «Фінансова компанія «Суперіум» виникає з моменту підписання акту приймання-передачі права вимоги (додаток № 2 до цього договору). АТ «Укрсиббанк» самостійно здійснює повідомлення кожного боржника про відступлення права вимоги згідно з вимогами чинного законодавства протягом 10 робочих днів з дати переходу права власності на права вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Суперіум» відповідно до умов договору. Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу № 254 від 23.01.2024 року загальна сума заборгованості відповідача за кредитним договором від 19.02.2020 року становить 86759,19 грн. Зі змісту платіжної інструкції в національній валюті № 192 від 23.01.2024 року вбачається, що ТОВ «Фінансова компанія «Суперіум» перерахувало на користь АТ «УкрСиббанк» 2251125,18 грн., як оплату за права вимоги за договором. 18.06.2024 року ТОВ «Фінансова компанія «Суперіум» направило на адресу відповідача досудову вимогу про сплату заборгованості у розмірі 86759,19 грн. за кредитним договором № 96208670000 від 20.06.2020 року. Позивач зазначає, що в порушення умов вказаного кредитного договору, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, допустив прострочення повернення кредиту і сплати процентів, внаслідок чого у останнього виникла заборгованість, що складає 86759,19 грн. (заборгованість за основним боргом 48226,34 грн., заборгованість за відсотками 38532,55 грн., заборгованість за комісіями 0,3 грн., а всього 86759,19 грн.). Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Приписами ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо: його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони; воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку; він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Положеннями ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Приписами ч. 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. За ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. За змістом ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Положеннями п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 515 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Положеннями ч. 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Згідно ч. 3 ст. 1079 ЦК України фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Положеннями ч. 1 ст. 1080 ЦК України передбачено, що договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. Відповідно до змісту ч.1 ст.1081, ч.1 ст.1082 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 1083 ЦК України передбачено, що наступне відступлення фактором права грошової вимоги третій особі не допускається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Якщо договором факторингу допускається наступне відступлення права грошової вимоги, воно здійснюється відповідно до положень цієї глави. За вказаних обставин, суд вважає доведеним, що між АТ «Укрсиббанк» та [PERSON] 19.02.2020 року укладено Договір-анкету № 96208670000. Однак, Позивачем не надано жодних первинних бухгалтерських та платіжних документів, якими б підтверджувалося перерахування коштів на рахунок [PERSON] . Також у матеріалах справи відсутній розрахунок заборгованості, що позбавляє суд можливості дослідити період, за який нараховано заборгованість, а також дані щодо руху коштів на рахунку, сум, що фактично були отримані відповідачем а, отже, встановити дійсний розмір заборгованості [PERSON] за цим кредитним договором. Крім того, суд позбавлений можливості дослідити зміст актуальних на час виникнення договірних відносин між [PERSON] та АТ «Укрсиббанк» Правил споживчого кредитування позичальників АТ «Укрсиббанк» з можливістю відкриття і розрахунково-касового обслуговування карткових рахунків, які відповідно до п. 1.4 Договору-анкети № 96208670000, є його невід`ємною частиною, оскільки відсутній доступ до сайту www.my.ukrsibbank.com, який у п. 1.1 Договору № 96208670000 вказаний, як місце їх розміщення. Також суд вважає недоведеним факт набуття ТОВ «Фінансова компанія «Суперіум» на підставі Договору факторингу № 254 від 23.01.2024 року права вимоги до [PERSON] за Договором № 96208670000, оскільки представником позивача не долучено доказів підписання АТ «Укрсиббанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Суперіум» акту приймання-передачі права вимоги, саме з підписанням якого п. 4.1 Договору факторингу № 254 визначає момент переходу права вимоги до боржників від АТ «Укрсиббанк» до ТОВ «Фінансова компанія «Суперіум». Щодо доказів, долучених до відповіді на відзив, то суд зазначає наступне. Частиною 1 ст. 44 ЦПК України визначено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Відповідно до ч. 2 ст. 83, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї ( ч. 8 ст. 83 ЦПК України). Частиною 2 ст. 126 ЦПК України визначено, що документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 3 ст. 179 ЦПК України, до відповіді на відзив застосовуються правила, встановлені частинами третьою - п`ятою статті 178 цього Кодексу. Отже, відповідно до частин третьої-п`ятої статті 178 ЦПК України копія відповіді на відзив та доданих до нього документів повинна бути надіслана (надана) іншим учасникам справи одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду. До відповіді на відзив додаються документи, що підтверджують надіслання (надання) відповіді на відзив і доданих до нього доказів іншим учасникам справи. Згідно із ч. 7 ст. 43 ЦПК України у разі подання до суду в електронній формі заяви по суті справи, зустрічного позову, заяви про збільшення або зменшення позовних вимог, заяви про зміну предмета або підстав позову, заяви про залучення третьої особи, апеляційної скарги, касаційної скарги та документів, що до них додаються, учасник справи зобов`язаний надати доказ надсилання таких матеріалів іншим учасникам справи. Такі документи в електронній формі направляються з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, шляхом надсилання до електронного кабінету іншого учасника справи, а у разі відсутності в іншого учасника справи електронного кабінету чи відсутності відомостей про наявність в іншого учасника справи електронного кабінету - у паперовій формі листом з описом вкладення. Отже, враховуючи подання позивачем документів разом з відповіддю на відзив без обгрунтування неможливості їх подання з позовною заявою, без доказів направлення копії відповіді на відзив з додатками відповідачу, суд не може прийняти до розгляду подані разом з відзивом виписки з особового рахунку та акт Акт приймання-передачі Документації до Договору факторингу № 254 від 23.01.2024 року. Підсумовуючи вищевикладене суд вважає, що стороною позивача не в повній мірі реалізовано надані процесуальні права та обов`язки, передбачені п.4 ч. 2 ст. 43, ч. 2 ст. 83 ЦПК України, щодо надання всіх доказів на підтвердження викладених фактів та заявлених позовних вимог. Положеннями ч. 4 ст. 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Надані представником позивача докази не підтверджують заявлені позовні вимоги та об`єктивно позбавляють можливості суд першої інстанції в повному обсязі встановити всі обставини справи. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 13ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ним вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, згідно змісту ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Тож обґрунтування наявності таких обставин повинно здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що відповідає принципу справедливості розгляду справи судом, встановленому ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року. Положеннями ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно п. 4 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи, крім іншого, зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. Відповідно до ч. 1 ст.76ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Водночас суд вважає, що стороною позивача, в порушення п. 4 ч. 2 ст. 43, ч. 1 ст. 81, ч. 2 ст. 83 ЦПК України, не надано належних та допустимих доказів на підтвердження фактів, викладених у позовній заяві. При цьому, стороною позивача в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 83, ч. 1 ст. 84 ЦПК України не повідомлялось суд про неможливість надання доказів, які підтверджують вищевказані обставини та факти, та необхідність надання додаткового строку для їх надання чи витребування їх у третіх осіб. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог з вищевказаних підстав, суд враховує, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принципи, пов`язані з належним здійсненням правосуддя, положеннями п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суди зобов`язано давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторони. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень (Рішення у справі «Проніна проти України» від 18.07.2006 року, Рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року). Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача, сплаченого судового збору за подання даної позовної заяви, оскільки в задоволені позовних вимог ТОВ «Фінансова компанія «Суперіум» судом відмовлено. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed