Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-12 00:00:00

Професійно-технічне училище №88 звернулося до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в якому просить суд припинити право користування та виселити відповідачів із жилих приміщень учнівського гуртожитку закладу професійної (професійно-технічної освіти) Професійно-технічного училища №88, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог (з урахуванням заяви про зміну підстав позову від 26.09.2024 (т.1 а.с.142-146), позивач посилається на те, що Професійно-технічне училище №88 (далі за текстом ПТУ №88) на праві власності володіє будівлями та спорудами училища за адресою: [ADDRESS] , до складу яких входить, серед іншого, гуртожиток. Будівля гуртожитку є невід`ємною частиною цілісного майнового комплексу закладу професійної (професійно-технічної освіти), загальне керівництво яким здійснює керівник такого закладу. 01 грудня 2023 року розпорядженням начальника обласної військової адміністрації №К-289/0/5-23, [PERSON] було звільнено з посади директора Професійно-технічного училища №88 з 03 грудня 2023 року у зв`язку із закінченням строку дії контракту. Департаментом освіти і науки Дніпропетровської області не було погоджено подальше проживання [PERSON] у гуртожитку за адресою [ADDRESS] . Листом №05-29-88/0/2-24 від 08.01.2024 Магдалинівська селищна рада повідомила ПТУ №88 про зняття з реєстрації місця проживання осіб, які припинили навчання та/або роботу в ПТУ №88. 12.02.2024 та 15.02.2024 ПТУ №88 направлено вимоги про звільнення жилого приміщення у гуртожитку, однак вказані повідомлення та вимоги були проігноровані відповідачами. Відповідачі ігнорують письмові вимоги про звільнення приміщення, ухиляються від сплати заборгованості за спожиті комунальні послуги, а також вчиняють активні дії з перешкоджання адміністрації ПТУ №88 в поселенні здобувачів професійної (професійно-технічної освіти). Останній підписаний договір найму жилого приміщення в учнівському гуртожитку між [PERSON] та ПТУ №88 закінчив свою дію 03.12.2022. Крім того, підпунктом 11 пункту 5 Договору сторони передбачали, що наймач зобов`язується звільнити жиле приміщення після закінчення обумовленого в договорі строку найму. Відповідачі не є особами, мають першочергове право на забезпечення жилою площею в гуртожитку. Крім того, при проведенні перевірки діловодства ПТУ №88 була встановлена відсутність рішення керівника закладу професійної (професійно-технічної) освіти про розподіл місць у гуртожитку за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації закладу освіти про вселення відповідачів. Також відсутні відомості про видачу ордеру на жилу площу в гуртожитку. Погодження Департаменту освіти та науки на тимчасове проживання строком більше одного місяця у гуртожитку сторонніх осіб відсутнє. Крім того, згідно інформації з особової картки працівника, відповідач [PERSON] забезпечений можливістю проживання за адресою [ADDRESS] . Інші відповідачі були зазначені як члені його сім`ї. Таким чином, відповідачі самовільно, без належної правової підстави, займають жилі приміщення учнівського гуртожитку та ігнорують законні вимоги ПТУ №88 про звільнення цих приміщень задля забезпечення місцем проживання учнів закладу освіти. Представник відповідачів, адвокат Бровко О.В. подав відзиви на позовну заяву та на заяву про зміну підстав позову, просить відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що питання виселення з гуртожитку регулюється ст.132 ЖК Української РСР, розділом VII Примірного положення про гуртожитки і Законом України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків». Відповідач працював в Професійно-технічному училищі №88, починаючи з 2002 року до свого звільнення у зв`язку із закінченням строку дії контракту (03 грудня 2023 року), під час роботи в ПТУ №88 проживав у гуртожитку, при цьому не маючи іншого житла. Крім того, [PERSON] має інвалідність ІІІ групи, а [PERSON] має інвалідність ІІ групи з дитинства, з огляду на що відповідно до абз.3 п.3 Порядку забезпечення гуртожитками осіб, які здобувають освіту в закладах професійної (професійно-технічної) освіти, затв. Постановою КМУ від 17.04.2019 №331 сім`я відповідача є особами, що мають першочергове право на забезпечення жилою площею. Припинення трудового договору з працівником не є підставою для виселення його та членів сім`ї з гуртожитку без надання іншого житлового приміщення, про що зазначено в Постанові ВС від 25 лютого 2020 року у справі №127/2709/17. Таким чином виселення [PERSON] та членів його сім`ї без надання іншого житла є таким, що буде крайньою формою втручання у право на повагу до життя та суперечить статті 47 Конституції України та статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Ухвалою суду від 30.09.2024 позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 16.10.2024 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. \~ \~ \~ \~У судовому засіданні представник позивача, адвокат Сустав Н.В. підтримала позовні вимоги, надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві та поданих заявах по суті справи. У подальшому подала заяву про розгляд справи без участі представника позивача та просила задовольнити позовні вимоги. Представник відповідачів, адвокат Бровко О.О. у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову з підстав, викладених у відзивах на позовну заяву, просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та суду пояснив, що він працював в ПТУ №88 з 22.05.2001 року по 04.12.2023 року на посаді директора, куди був переведений з ПТУ №77 П`ятихатського району, с.Саксагань. Особистого власного житла, будь-якого іншого житла в Магдалинівському районі він не має, весь цей час з родиною жив у гуртожитку. З посади його було звільнено у зв`язку із закінченням контракту. При його звільненні було погоджено, що він буде жити у гуртожитку, поки не знайде іншого житла. Вони шукали інше житло майже 8 місяців, але нічого не знайшли. З 2019 року він переукладав договір найму кожен рік, останній договір був укладений у 2021 році. Коли розпочалася війна, ці договори вони не продовжували, оскільки вважали, що договори продовжують діяти до закінчення військового стану. У 2023 році на його прохання погодити договір найму, голова профспілки відмовився через тиск з боку адміністрації. У гуртожитку він не був зареєстрований, були зареєстровані його дружина, донька та син. Він зареєстрований у с.Саксагань Кам`янського району у будинку батьків, які там мешкають. На даний час у гуртожитку наявні вільні місця, тому вони жодним чином не створюють перешкод учням навчального закладу. Крім того, у гуртожитку мешкають інші особи, які також не учнями ПТУ. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнала та пояснила, що вони 22 роки працювали у смт.Магдалинівка та мешкали в гуртожитку. Іншого житла вони не мають. Коли чоловіка звільнили з роботи, керівництво ПТУ відмовилося підписувати договір найму. Вона особисто неодноразово зверталася до директора ПТУ з питання продовження договору, однак безрезультатно, з ними не бажають йти на спілкування. Керівництво ПТУ всіляко намагається виселити їх з гуртожитку, створюючи перешкоди у користуванні приміщенням: вибивали двері, відключали світло та воду. Також її та доньку безпідставно зняли з реєстрації у гуртожитку. Вони також просили надати їм соціальне житло, однак відповіді не отримували. На теперішній час у гуртожитку вони займають дві кімнати, дві кімнати вони звільнили. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. \~ \~ \~ \~ Вислухав пояснення сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як передбачено\~ст.ст.12\~13\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках. За змістом ст.ст.77,78 ЦПК України належними є докази, що містять інформацію щодо предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до положень ст.ст.12, 81ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, так і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, за ПТУ № 88 зареєстровано право власності на будівлі та споруди за адресою: [ADDRESS] , до складу яких входить: А - ПТУ 88, а прибудова, а1 прибудова, Б гараж, В трансформаторна підстанція, Г склад, Д котельня, Е туалет, Ж шийка погріба, ПГ погріб, З гуртожиток, И ферма, К житловий будинок, № 1 забор, № 2 ворота, №3 хвіртка,, №4 забор, №5 ворота, №6 замощення (т.1 а.с. 10-11). Відповідно до Статуту, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України від 15.12.2016 №1539, Професійно-технічне училище №88 є підпорядкованим Міністерству освіти і науки державним професійно-технічним навчальним закладом другого атестаційного рівня, що забезпечує реалізацію права громадян на здобуття професійно-технічної та повної загальної середньої освіти (п.1.1 Статуту). Головним завданням училища є забезпечення права громадян України на професійне навчання відповідно до їх покликань, інтересів і здібностей з метою задоволення потреб економіки країни у кваліфікованих і конкурентоспроможних на ринку праці робітниках (п.1.4 Статуту). Пунктом 6.1 Статуту визначено, що Училище належить до сфери управління Міністерства освіти і науки України, місцевого органу управління професійно-технічною освітою відповідно до повноважень, визначених нормативно-правовими актами. Відповідно до п.7.9 Статуту, майно училища, у тому числі: навчальні, виробничі, побутові, культурно-освітні, оздоровчі, спортивні будівлі та споруди, комунікації, обладнання, засоби навчання транспортні засоби та інші об`єкти, є об`єктами державної власності, що закріплюються за училищем на праві оперативного управління (т.1 а.с 150-159). \~ \~ \~ \~Враховуючи наведене, приміщення гуртожитку ПТУ №88 за адресою: [ADDRESS] , є об`єктом державної власності та закріплені за позивачем на праві оперативного управління. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] працював у ПТУ №88 з 2002 року, що не заперечується позивачем. \~ \~ \~ \~Розпорядженням начальника обласної військової адміністрації від 01.12.2023 № К-289/0/5-23, [PERSON] був звільнений з посади директора Професійно-технічного училища №88 03 грудня 2023 року у зв`язку із закінченням строку дії контракту (т.1 а.с.14). \~ \~ \~ \~ 01 вересня 2002 року [PERSON] була зареєстрована у гуртожитку ПТУ №88 за адресою [ADDRESS] , що підтверджується копією її паспорта (т.1 а.с.247-248). \~ \~ \~ \~28.11.2019 року [PERSON] була зареєстрована у гуртожитку за адресою [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання (т.1 а.с.249). Як вбачається з копії паспорту та підтверджено відповідачем у судовому засіданні, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (т.1 а.с.76-77). Листом №05-29-88/0/2-24 від 08.01.2024 Магдалинівська селищна рада повідомила ПТУ №88 про внесення змін до реєстру територіальної громади та зняття з реєстрації місця проживання громадян, зазначених у повідомленні ПТУ №88 (т.1 а.с.16). \~ \~ \~ \~Відповідно до довідки Магдалинівської селищної ради від 26.07.2024 року №05-29-2234/0/2-24, інформація про реєстрацію місця проживання громадян [PERSON] та [PERSON] на території Магдалинівської селищної ради в реєстрі територіальної громади відсутня. [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (т.1 а.с.43). \~ \~ \~ \~З пояснень сторін та акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 18.01.2024 року (т.1 а.с.78) судом встановлено, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] фактично мешкають у гуртожитку ПТУ №88 за адресою [ADDRESS] . Ордер на заняття житлових приміщень у гуртожитку не видавався. Цих обставин сторони не заперечують. \~ \~ \~ \~Листом №6963/0/21-19 від 22.11.2019 року Департамент освіти і науки Дніпропетровської обласної державної адміністрації надав дозвіл на продовження тимчасового проживання у гуртожитку ПТУ №88 працівників, зокрема [PERSON] та 2 членів сім`ї, за умови 100% забезпечення місцями учнів, які потребують поселення у гуртожиток (т.1 а.с.17). 03 грудня 2021 року між ПТУ №88 (наймодавець) в особі голови ППО ПТУ №88 [PERSON] та [PERSON] (наймач) укладений договір найму жилого приміщення в учнівському гуртожитку закладу професійної (професійно-технічної) освіти, відповідно до умов якого наймодавець надає наймачеві та членам його сім`ї, [PERSON] та [PERSON] у користування строком на 12 місяців жиле приміщення за адресою: [ADDRESS] , що складається з 2 кімнат жилою площею 45,34 кв.м. (т.2 а.с.160). Як вбачається з листа голови профспілкового комітету Професійно-технічного училища №88 від 13.09.2024 №772, на засіданнях профспілкового комітету у 2023-2024 роках не розглядалося питання погодження та підписання договору найму жилого приміщення в учнівському гуртожитку закладу професійної (професійно-технічної) освіти між [PERSON] і членами його родини та ПТУ №88, звернення з даного питання від [PERSON] не надходило і жодного договору погоджено та підписано не було (т.1 а.с.148). \~ \~ \~ \~Відповідно до листа Департаменту освіти і науки Дніпропетровської обласної державної адміністрації №6943/0/211-24 від 25.09.2024, у період 2022, 2023, 2024 керівництво ПТУ №88 не зверталося до Департаменту щодо погодження для продовження тимчасового проживання [PERSON] та членів його родини гуртожитку закладу освіти. Відповідно, таке погодження департаментом не надавалося (т.1 а.с.149). \~ \~ \~ \~Відповідно до інформації щодо розміщення здобувачів освіти ПТУ №88, наданої листом від 08.10.2024 року №848, в гуртожиток заселено 80 осіб. Проектна потужність гуртожитку на 105 осіб, разом із тим, фактично гуртожиток спроектований за двома напрямками входу: перший для проживання осіб чоловічої статі, а другий для жіночої, з огляду на той факт, що здобувачі освіти мають статус неповнолітніх. З огляду на відсутність достатньої кількості вільних жилих кімнат на стороні для поселення здобувачів освіти чоловічої статі, юнаки заселені з порушенням санітарно-гігієнічних вимог (до 5-6 осіб в одній кімнаті). В результаті самовільного заняття [PERSON] та членами його родини жилих кімнат учнівського гуртожитку, створюються обставини порушення прав учнів гуртожитку щодо їх обмеження у використанні жилої площі менше ніж 6 кв.метрів на одну особу. Також з 07.10.2024 виникла нагальна потреба в додатковому поселенні ще 15 осіб, з яких 10 осіб чоловічої статі групи здобувачів освіти, які вийшли на навчання після завершення етапу виробничої практики (т.1 а.с.202). В матеріалах справи також наявний договір найму жилого приміщення в учнівському гуртожитку закладу професійної (професійнотехнічної) освіти від 30.11.2023, між головою профспілки ПТУ № 88 Філіпчуком В.П. та [PERSON] , відповідно до якого [PERSON] та членам його сім`ї [PERSON] , [PERSON] надано у тимчасове користування строком на 12 місяців жиле приміщення з 4 кімнат, площею 67,79 кв.м. (т.1 а.с.12-13). Даний договір підписаний лише наймачем [PERSON] , але не підписаний наймодавцем. В судовому засіданні сторони підтвердили, що даний договір є не укладеним, оскільки не підписаний ПТУ № 88. Відповідачі неодноразово попереджались адміністрацією ПТУ №88 про необхідність виселення (т.1 а.с.19-22). \~ \~ \~ \~ Статтею 47 Конституції України визначено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла, інакше як на підставі закону за рішенням суду. Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них (стаття 379 ЦК України). Відповідно до статті 6 ЖК Української РСР (далі ЖК України) жилі будинки і жилі приміщення призначаються для постійного або тимчасового проживання громадян, а також для використання у встановленому порядку як службових жилих приміщень і гуртожитків. У частині четвертій\~ статті 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Правовідносини щодо користування жилою площею у гуртожитках врегульовані окремою главою 4 розділу ІІІ ЖК України. Згідно зі статтею 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем громадянином, на ім`я якого видано ордер. Для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Для тимчасового проживання осіб, які відбували покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі на певний строк і потребують поліпшення житлових умов або жила площа яких тимчасово заселена чи яким повернути колишнє жиле приміщення немає можливості, а також осіб, які потребують медичної допомоги у зв`язку із захворюванням на туберкульоз, використовуються спеціальні гуртожитки. Під гуртожитки надаються спеціально споруджені або переобладнані для цієї мети жилі будинки (частина перша статті 127\~ЖК України). Згідно з\~частиною другою\~статті\~128\~ЖК України\~жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету. Відповідно до положень\~статті 129 ЖК України на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації, орган місцевого самоврядування видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу в гуртожитку. Відповідно до пункту 1 розділу 2 Положення про гуртожитки, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 27 квітня 2015 року № 84, вселення до гуртожитків проводиться власником гуртожитку або уповноваженою ним особою на підставі ордера, форма якого наведена у додатку до Положення, виданого відповідно до статті 129 ЖК Української РСР, з одночасним укладенням договору найму жилого приміщення в гуртожитку. Отже, ордер на жилу площу в гуртожитку може бути видано лише за спільним рішенням адміністрації та відповідного профспілкового комітету підприємства, установи, організації, і цей ордер є єдиною підставою для вселення в жиле приміщення. Таким чином, житлове законодавство України пов`язує виникнення права на користування жилим приміщенням в гуртожитках виключно з отриманням ордеру. Відповідно до пункту 3 Порядку\~забезпечення гуртожитками осіб, які здобувають освіту в закладах професійної (професійно-технічної) освіти, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 квітня 2019 року\~\~№ 331 (далі Порядок № 331),\~під терміном гуртожиток закладу професійної (професійно-технічної) освіти слід розуміти спеціально споруджений або переобладнаний жилий будинок, який використовується для проживання іногородніх учнів, слухачів на період навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти. Гуртожиток є невід`ємною частиною цілісного майнового комплексу закладу професійної (професійно-технічної) освіти, загальне керівництво яким здійснює керівник такого закладу . Жила площа та місця загального користування в гуртожитку не підлягають приватизації, обміну, не можуть бути предметом застави (пункти 5 та 6 Порядку №331). Працівники закладу професійної (професійно-технічної) освіти можуть бути поселені у гуртожиток на період роботи за умови наявності у гуртожитку вільних місць та відсутності у них іншого місця проживання у населеному пункті, в якому розташований гуртожиток, за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації закладу освіти (профспілковим представником) (у разі наявності) на строк не більше одного року з моменту укладення договору найму жилого приміщення у гуртожитку з можливістю продовження такого строку. У гуртожиток на строк до одного року можуть бути поселені члени сім`ї учня, слухача (чоловік або дружина та неповнолітні діти), особи, які здобувають освіту в інших закладах освіти, працівники інших закладів освіти, установ та організацій, особи, які направлені у відрядження до закладу професійної (професійно-технічної) освіти, за наявності у ньому вільних місць за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації закладу освіти (профспілковим представником) (у разі наявності). У разі коли строк проживання в гуртожитку таких осіб перевищує один місяць, заклад професійної (професійно-технічної) освіти повинен погодити їх проживання у гуртожитку з власником або уповноваженим ним органом \~\~(пункт 4 Порядку\~№ 331). Відповідно до пункту 13 Порядку №331 жила площа у гуртожитку надається на підставі рішення керівника закладу професійної (професійно-технічної) освіти про розподіл місць у гуртожитку за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації закладу освіти (профспілковим представником) (у разі наявності). Керівник закладу професійної (професійно-технічної) освіти для поселення до гуртожитку видає особі ордер на жилу площу в гуртожитку (далі - ордер) за формою згідно з додатком до Примірного положення про користування гуртожитками, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 червня 2018 р. № 498 (Офіційний вісник України, 2018 р., № 52), з одночасним укладенням договору найму жилого приміщення в гуртожитку закладу професійної (професійно-технічної) освіти (далі - договір найму жилого приміщення) з особою (її батьками або особами, які їх замінюють, якщо особа є неповнолітньою). Відповідно до пункту 31 Положення №331 особи, які відраховані із закладу професійної (професійно-технічної) освіти та особи, зазначені в\~абзацах третьому,\~четвертому\~та\~п`ятому пункту 3,\~пункті 4\~цього Порядку, строк проживання яких у гуртожитку відповідно до договору найму жилого приміщення в гуртожитку закінчився, підлягають виселенню з гуртожитку без надання іншого жилого приміщення. Відповідно до частини першої статті 132 ЖК України сезонні, тимчасові працівники і особи, що працювали за строковим трудовим договором, які припинили роботу, а також особи, що вчились у навчальних закладах і вибули з них, підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення з гуртожитку, який їм було надано у зв`язку з роботою чи навчанням. Виселення осіб допускається, зокрема, у разі безпідставного користування житловим приміщенням. Виселення має відбуватись у добровільному порядку, а в разі, якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Відповідно до частини другої та третьої статті 64 ЖК України, до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї. Отже, право користування службовим жилим приміщенням члена сім`ї (або колишнього члена сім`ї наймача) є похідним від такого права останнього. Судом встановлено, що ордер на жилу площу в учнівському гуртожитку відповідачу [PERSON] та членам його сім`ї не видавався, а термін дії договору найму жилого приміщення в учнівському гуртожитку, який був укладений між ПТУ №88 та відповідачем [PERSON] 03 грудня 2021 року, закінчився 03 грудня 2022 року. \~ \~ \~ \~Оскільки [PERSON] працював у ПТУ №88 на посаді директора за строковим трудовим договором (контрактом) та був звільнений 03 грудня 2023 року по закінченню строку, на який його було укладено, вказана обставина відповідно до ч.1 ст.132 ЖК України та п.31 Положення №331 є підставою для виселення з гуртожитку, без надання іншого житлового приміщення. Таким чином, [PERSON] разом із сім`єю втратив право на проживання гуртожитку ПТУ №88 за адресою: [ADDRESS] При цьому суд враховує, що відповідач [PERSON] у гуртожитку ніколи не був зареєстрований, має інше зареєстроване місце проживання [ADDRESS] . Крім того судом встановлено, що відповідачка [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS] . Отже доводи представника відповідача про те, що приміщення гуртожитку є єдиним житлом сім`ї відповідача, суд вважає неспроможними. 12.02.2024 та 15.02.2024 року адміністрація ПТУ №88 зверталася до відповідача [PERSON] з вимогами виселення, проте на даний час відповідачі продовжують проживати у гуртожитку. Відповідно до статті 1 Першого Протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. ЄСПЛ неодноразово висловлювався щодо можливості виселення особи з житлового приміщення. Так, у рішенні від 02 грудня 2010 року у справі «Кривіцька та Кривіцький проти України» («Kryvitska and Kryvitskyy v. Ukraine», заява № 19009/04, § 41). З моменту, коли перестали існувати правові підстави для користування службовим житлом, особа, якій воно було надане, володіє ним незаконно, і власник має право вимагати усунення перешкод у користуванні та розпорядженні таким майном шляхом виселення. Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року № 14-181 цс18 (справа № 653/1096/16-ц). Враховуючи вищевикладене, відсутність підстав для проживання відповідачів у гуртожитку, належному позивачу, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача щодо виселення відповідачів з жилих приміщень гуртожитку. \~ \~ \~ \~Оскільки судом встановлено, що позивачі втратили право користування житловими приміщеннями у гуртожитку, позовні вимоги в частині припинення такого права задоволенню не підлягають. \~ \~ \~ \~Враховуючи наведене, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позову. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3028 грн. у рівних частках по 1009,33 грн. з кожного.

Outcome: partial