Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-10 00:00:00

У листопаді 2024 року позивач [PERSON] через свого представника адвоката Дарморос Катерину Олександрівну, за допомогою системи «Електронний суд» звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь позивача борг у розмірі 120 000 грн та судові витрати. В обґрунтування позову вказано, що за усним договором позики між сторонами, з лютого 2023 року по вересень 2024 року [PERSON] отримував від [PERSON] грошові кошти на загальну суму 120 000 грн. На підтвердження факту укладення договору позики та одержання грошових коштів відповідач 04.09.2024 написав письмову розписку. З огляду на те, що строк (термін) виконання зобов`язання з повернення грошових коштів настав, проте відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання та кошти не повернув, тому позивач змушений звернутись до суду для відновлення своїх прав. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю. 16.12.2024 ухвалою судді позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовчий розгляд у відкритому судовому засіданні. 15.01.2025 ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 29.01.2025 представником позивача - адвокатом Дарморос К.О., разом із заявою долучено до матеріалів справи оригінал розписки [PERSON] 11.03.2025 представник позивача - адвокат Дарморос К.О., звернулась до суду з заявою про розгляд справи без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином за відомою адресою проживання та шляхом опублікування оголошення про виклик особи, відзив (заперечення) на позов чи будь-які інші заяви (клопотання) від сторони відповідача до суду не надходили, тому суд ухвалив провести по справі заочний розгляд відповідно до ст. 280 ЦПК України. Також позивачем до матеріалів справи надані докази надіслання відповідачу позову із додатками та заяви про долучення до справи оригіналу розписки відповідача 04.09.2024. В силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. З лютого 2023 року по вересень 2024 року [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти на загальну суму 120 000 грн, що підтверджується платіжними інструкціями АТ КБ «Приватбанк». 04.09.2024 [PERSON] написав розписку про отримання від [PERSON] грошових коштів в розмірі 120 000 грн на карту та зобов`язався повернути позику 09.09.2024. Оригінал цієї розписки наданий до матеріалів справи представником позивача. На виконання вимог ч. 6, 8 ст. 187 ЦПК України судом отримано відповідь з Єдиного державного демографічного реєстру, а також відповідь з Управління обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області щодо відсутності зареєстрованого місця проживання [PERSON] . За змістом вказаної вище розписки від 04.09.2024, [PERSON] вказав свою адресу: [ADDRESS] , а також паспортні дані. При вирішенні справи суд виходить з наступного. Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з нормами ст. 1046 та ст. 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України). Згідно з встановленими судом фактичними обставинами справи, між сторонами досягнуто згоди щодо істотних умов договору позики, який оформлено сторонами в письмовій формі шляхом написання розписки. Факт отримання відповідачем коштів від позивача також підтверджується платіжними інструкціями. Так, сторони досягли згоди, що відповідач отримав «в борг» та зобов`язався здійснити повернення «позики» у розмірі 120 000 грн 09.09.2024. Докази повернення грошових коштів у справі відсутні, при цьому оригінал розписки зберігався та на наданий стороною позивача до матеріалів справи, отже свої зобов`язання [PERSON] не виконав, тому слід стягнути вказані грошові кошти з відповідача на користь позивача в судовому порядку. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Будь-яких відомостей (доказів), які б спростовували викладені в позовній заяві обставини матеріали справи не містять. Щодо відшкодування судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Як вбачається з письмових матеріалів справи, 29.10.2024 між адвокатом Дарморос К.О. та клієнтом [PERSON] укладено договір про надання правової допомоги № 39 про надання юридичних послуг щодо стягнення заборгованості за договором позики. Відповідно до додаткової угоди № 1 та акту прийому-передачі послуг № 01/2025 від 23.01.2025 до договору про надання правової допомоги № 39 від 29.10.2024, адвокатом Дарморос К.О. надано [PERSON] правничу допомогу в розмірі 11 000 грн, в тому числі: консультація - 1 000 грн (1 год.); складання позовної заяви - 6 000 грн (6 год.); комплексне супроводження справи в суді "під ключ" - 4 000 грн (фіксовано). В матеріалах справи також міститься попередній розрахунок розміру судових витрат, довідка адвоката про отримання від клієнта коштів в сумі 11 000 грн, ордер серії СА № 1103298 від 14.11.2024 та свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю Дарморос К.О. Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно із частинами першою-шостою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Враховуючи викладене, а також те, що заявлені позивачем та узгоджені з адвокатом витрати в сумі 11 000 грн є співмірними з ціню позову, наданим адвокатом обсягом послуг та витраченим часом на правничу допомоги, суд вважає, що понесені витрати відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а також принципу справедливості, отже з відповідача на користь позивача слід стягнути в межах цієї справи\~ 11 000 грн понесених витрат на професійну правничу допомогу. Також представник позивача просила про розподіл судових витрат на бензин з міста Умань до міста Біла Церква на суму 2 040 грн та поштові витрати в розмірі 206,10 грн, про що надано чек № 1021057 від 16.01.2025 та квитанції пошти № 1357770 від 26.11.2024 на суму 138,20 грн, № 1436604 від 25.01.2025 на суму 67,90 грн. Однак, з матеріалів справи не вбачається, що такі витрати окремо погоджені позивачем та прийняті за актом приймання-передачі, при цьому умови договору містять в собі положення про комплексне супроводження адвокатом справи в суді "під ключ" за фіксованою сумою. Слід зауважити, що Верховний Суд неодноразово зазначав, що такі стадії як прибуття до суду чи іншої установи та очікування є складовими правничої допомоги, які в комплексі з іншими видами правничої допомоги сприяють забезпеченню захисту прав та інтересів клієнта. Такі висновки Верховного Суду викладені у постановах від 01.12.2021 у справі № 641/7612/16-ц, від 25.05.2021 у справі № 910/7586/19, від 20.07.2021 у справі № 922/2604/20, від 29.09.2022 у справі № 910/10334/21, від 18.05.2022 у справі № 910/4268/21. З огляду на вказане, а також наявні у справі відомості про рух цієї справи, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 11 000 грн правничої допомоги, в іншій частині вимог слід відмовити. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача підлягає стягненню сплачена позивачем сума судового збору в розмірі 1 211,20 грн.

Outcome: approved