Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-10 00:00:00

[PERSON] , інтереси якої представляє, адвокат Гримут Тетяна Василівна звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову, позивачка посилається на те, що 22 квітня 1993 року між позивачкою та відповідачем було укладено шлюб, який було зареєстровано с. В.Лази, Тячівського району, Закарпатської області за актовим записом №23. Від даного шлюбу сторони по справі мають двох синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які вже являються повнолітніми. Представник позивачки вказує, що позивачка не живе з відповідачем більше чотирьох років. Сімейне життя сторін не склалося, оскільки зі сторони відповідача була подружня зрада та часте зловживання алкогольними напоями, що супроводжувалося агресивною поведінкою. Кожен із сторін має зовсім протилежні погляди на шлюб та сім`ю, відповідач нехтував сімейними цінностями, любові та поваги до позивачки відчував та не проявляв. У зв`язку з наведеним просить суд шлюб розірвати та строк на примирення не надавати. Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 16.11.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання. Позивачка та її представник, адвокат Гримут Т.В., будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа, в судове не з`явилися. У заяві від 18.02.2025 року представник позивачки, адвокат Гримут Т.В. просить розгляд справи проводити без її та позивачки участі. Відповідач будучи, відповідно до положень п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за штрих кодовим ідентифікатором №0610225208410 та реєстром відправки поштової кориспонденції суду за штрих кодовим ідентифікатором №0610232610797, в судове засідання не з`явився. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подавав. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, 22 квітня 1993 року між сторонами укладено шлюб, який було зареєстровано с. В.Лази Тячівського району Закарпатської області за записом №23, що стверджується копією свідоцтва про шлюб, серія [NUMBER] (а.с.5). Від шлюбу сторони мають двох дітей, синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що стверджується копіями свідоцтва про їх народження серії [NUMBER] та [NUMBER] , виданих Вільховецько-Лазівською сільською радою Тячівського району, Закарпатської області та виконкомом В-Лазівської сільради Тячівського району, Закарпатської області 15.02.1994 та 10.09.1997 року (а.с.12-13). Згідно зі ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24, ст. 25 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. З даної норми слідує, що кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя. За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України під час розгляду справи про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено,\~що\~подружнє\~життя між\~сторонами\~не\~склалося. Про це свідчать ті обставини, що сторони не проживають однією сімє`ю з березня 2021 року. Шлюбні відносини у подружжя відсутні вже понад чотирьох років. Оскільки позивачка\~наполягає\~на\~розірванні шлюбу\~з\~відповідачем, який не виявив бажання з`явитися в судове засідання, враховуючи встановлені під час розгляду справи обставини, які свідчать про тривалу відсутність між сторонами сімейних відносин, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, їх сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити їх інтересам, а тому на підставі ст. 105 СК України шлюб слід розірвати. Позовних вимог щодо поділу спільного майна сторін та щодо утримання та виховання спільних дітей сторін, не заявлено. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає до стягнення сплачений останньою судовий збір у сумі 1211,20 (одна тисяча двісті одиннадцять гривень двадцять копійок).

Outcome: approved