Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-10 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог У вересні 2021 року до суду звернулась [PERSON] з позовом до Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, Київської міської ради, в якому просила визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , право власності на квартиру [ADDRESS] . В обґрунтування заявлених вимог вказує, що спадкодавець [PERSON] 03 грудня 2013 року склала на ім`я позивача заповіт, який посвідчнений державним нотаріусом Одинадцятої державної нотаріальної контори. За змістом заповіту [PERSON] , на випадок своєї смерті, заповіла [PERSON] належнуїй на праві власності вищезазначену квартиру. [INFO] [PERSON] померла, після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з квартири [ADDRESS] . Позивач, як спадкоємиця за заповітом, 31 липня 2020 року звернулась зі заявою про прийняття спадщини. Оскільки свідоцтво про право власності на квартиру було втрачено, 02 березня 2021 року приватний нотаріус КМНО Павловська О.В. винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] на вищезазначену квартиру. Посилаючись на порушене право позивач, як спадкоємиця за заповітом, просить задовольнити позовні вимоги. Рух справи Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 вересня 2021 року справу передано для розгляду головуючому судді Яценко Н.О. Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 17 вересня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено до підготовчого засідання на 26 листопада 2021 року. 25 листопада 2021 року від представника Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації надійшов відзив. Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 26 листопада 2021 року залучено до участі у справі в якості співвідповідача Київську міську раду та витребувано у нотаріуса копію матеріалів спадкової справи, заведеної щодо майна померлої [PERSON] . На виконання ухвали суду, 18 січня 2022 року від нотаріуса надійшли матеріали спадкової справи. За клопотанням представника позивача, ухвалою Оболонського районного суду м.Києва від 31 серпня 2022 року залучено до участі у справі в якості співвідповідача [PERSON] 17 жовтня 2022 року від [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву. В поданому відзиві зазначила, що її чоловік [PERSON] помер [INFO] , вона, як спадкоємиця звернулася зі заявою про прийняття спадщини. Подала заяву про заміну [PERSON] на неї, як правонаступника. Ухвалою суду 10 листопада 2022 року зупинено провадження у справі до визначення кола правонаступників після смерті [PERSON] . Поновлено провадження у справі ухвалою суду від 06 лютого 2023 року. Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 18 квітня 2023 року залучено [PERSON] до участі у справі в якості правонаступника відповідача [PERSON] . У червні 2023 року [PERSON] подала до суду зустрічну позовну заяву до [PERSON] , в якій просила суд визнати недійсним заповіт [PERSON] , посвідчений 03 грудня 2013 року державним нотаріусом Одинадцятої київської державної нотаріальної контори Кравцем Я. М. за № 6-741. Ухвалою суду 19 червня 2023 року зустрічний позов повернуто [PERSON] . Київський апеляційний суд ухвалою від 14 липня 2023 року апеляційну скаргу [PERSON] повернув апелянту. Ухвалою суду від 15 вересня 2023 року, занесеною до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. Постановою Верховного Суду від 24 січня 2024 року ухвалу Київського апеляційного суду скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції. Ухвалою Київського апеляційного суду від 20 березня 2024 року, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 10 липня 2024 року, апеляційну скаргу [PERSON] визнано неподаною та повернуто. 10 вересня 2024 року справа повернута до Оболонського районного суду міста Києва. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19 грудня 2024 року у зв`язку зі звільненням судді [PERSON] у відставку, справу передано для розгляду судді Шролик І.С. Ухвалою судді від 19 грудня 2024 року прийнято до свого провадження справу та призначено до судового розгляду на 29 січня 2025 року. Від представника відповідача Київської міської ради надійшли письмові пояснення. За клопотанням представників сторін, розгляд справи відкладено на 10 березня 2025 року. В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги, з підстав та мотивів викладених у позовній заяві, долучив до справи письмові пояснення та постанову Верховного Суду у справ №733/728/22 від 10 жовтня 2024 року. Представники відповідачів Оболонської районної в м.Києві державної адміністрації таКиївської міської ради в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Селівакін І.О., заперечував проти задоволення позову. Також підтримав подані раніше письмові пояснення щодо неможливості представлення інтересів позивача [PERSON] , як громадянки російської федерації. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази у справі, які вважає належними, допустимими та достатніми в їх сукупності, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, виходячи з принципів верховенства права, змагальності та диспозитивності, приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Фактичні обставини справи З матеріалів спадкової справи №5/2020 судом встановлено, що [PERSON] , 03 грудня 2013 року склала заповіт, посвідчнений державним нотаріусом Одинадцятої державної нотаріальної контори на ім`я позивача (а.с.65-92 том 1). Зі змісту заповіту вбачається, що [PERSON] на випадок своєї смерті заповіла [PERSON] належну їй на праві власності квартиру [ADDRESS] . [PERSON] померла [INFO] , що доводиться свідоцтвом про смерть, яке видане Київським міським відділом державної реєстрації смерті ЦМУМЮ. За заявою [PERSON] про прийняття спадщини, яка подана 17 березня 2020 року, заведена спадкова справа щодо майна померлої [PERSON] [PERSON] 31 липня 2020 року звернулась зі заявою про прийняття спадщини за заповітом, яка відкрилась після смерті [PERSON] . На запит нотаріуса КП КМР «КБТІ» надало відповідь, що за даними реєстрових книг Бюро, квартира [ADDRESS] на праві власності зареєстрована за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 23 грудня 1997 року. Зі свідоцтва про право власності на житло виданого на підставі розпорядження ДКУ житлового господарства №1010 від 23 грудня 1997 року квартири [ADDRESS] на праві власності належить [PERSON] (а.с.9). Постановою від 02 березня 2021 року приватний нотаріус КМНО Павловська О.В. відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] на квартиру, через відсутність оригіналу правоустановчого документа (а.с.30-32 том1). Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом від 11 квітня 2023 року [PERSON] є спадкоємцем [PERSON] (а.с.248 том1). Між сторонами виник спір стосовно наявності правових підстав для визнання за позивачем, як спадкоємцем за заповітом права власності на спадкове майно через відсутність оригіналу свідоцтва про право власності на житло. Нормативне обґрунтування. Застосовані судом норми діючого законодавства. Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. У відповідності до положень ст. 316, 321 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В силу п. 11 ч. 1ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника. Виходячи із змісту ст.392 ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Померла [PERSON] залишила заповіт, яким квартиру [ADDRESS] заповіла позивачу [PERSON] , а тому спадкування має здійснюватися за заповітом. Стаття 1218 ЦК України передбачає, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. На підставі п. 4.14 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів. Згідно зі ст. 182 ЦК України та ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року №1952-ІV, право власності на нерухомість підлягає обов`язковій державній реєстрації та виникає з моменту такої реєстрації. Будь-які правочини щодо нерухомого майна, в тому числі видача свідоцтва про право на спадщину, вчиняються, якщо право власності на таке майно зареєстровано згідно з вимогами цього Закону. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Як роз`яснено у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування», якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК України, відповідно якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Як було встановлено судом під час розгляду справи оригінал правовстановлюючого документу на квартиру було втрачено. На запит [PERSON] управління житлоов-комунального господарства відмовив у видачі дублікату (а.с.30). За відомостями з реєстрових книг КП КМР «Київське міське бюро технічної інвентаризації» підтверджується, що квартира [ADDRESS] на праві власності зареєстрована за спадкодавцем [PERSON] . Відтак, позивач позбавлена можливості вирішити питання оформлення спадщини в позасудовому порядку. Відповідно до першого речення ч. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Частиною 1 статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. В свою чергу положення статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 04.11.1950 р. передбачають, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Відповідно до ч. 2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільного права та інтересів є визнання права, припинення дії, яка порушували право. Суд може захистити цивільне право і інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно з ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. З урахуванням вищевказаного, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, а також виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що слід визнати за [PERSON] у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , право власності на квартиру [ADDRESS] , оскільки є єдиним можливим способом захисту порушених прав позивача, а тому позовні вимоги слід задовольнити. Стосовно заперечення сторони відповідача про неможливість представництва інтересів позивача [PERSON] - адвокатом Старовойт В.П., так як остання є громадянкою російської федерації, з посиланням на постанову Кабінету Міністрів України від 03 березня 2022 року № 187 «Про забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави Україна у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації» суд не може із ними погодитися. Підпунктом 3 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 03 березня 2022 року № 187 «Про забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави Україна у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації» установлено до прийняття та набрання чинності Законом України щодо врегулювання відносин за участю осіб, пов`язаних з державою-агресором, мораторій (заборону) на відчуження, передачу в заставу, будь-які інші дії, які мають чи можуть мати наслідком відчуження нерухомого майна, цінних паперів, права участі в юридичній особі, прав вимоги до боржника у справах про банкрутство (неплатоспроможність), транспортних засобів, повітряних та морських суден, суден внутрішнього плавання на користь осіб, пов`язаних з державою-агресором, або Російської Федерації, крім набуття ними права власності на такі об`єкти на підставі рішення суду або свідоцтва про право на спадщину. Отже, дія вказаного нормативно-правового акта Уряду України не поширюється на спірні спадкові правовідносини, оскільки мораторій (заборона) на відчуження нерухомого майна, який встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 03 березня 2022 року № 187, не застосовується до громадян російської федерації, які набувають право власності на такі об`єкти, зокрема на підставі свідоцтва про право на спадщину, тобто в порядку спадкування. У цивільному судочинстві повноваження адвоката як представника можуть підтверджуватися довіреністю або ордером, які видаються на підставі договору відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Ордер видається адвокатом (адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням) у письмовій (електронній) формі та повинен містити підпис адвоката (електронний підпис). Тобто ордер по суті є підтвердженням наявності в адвоката повноважень на представництво інтересів іншої особи на підставі укладеного з нею договору про надання правничої допомоги. В матеріалах справи наявний ордер від 31 серпня 2021 року згідно якого [PERSON] уповноважила адвоката Старовойта В.П. на підстав договору про надання правової допомоги №82 від 22 липня 2021 року представляти її інтереси в Оболонському районному суді міста Києва, Київському апеляційному суді, Верховному Суді. На підставі викладеного та

Outcome: approved