Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про народження дитини, визнання батьківства та позбавлення батьківських прав. Позов обґрунтовано тим, що у 2014 році вона познайомилася з громадянином російської федерації [PERSON] , з яким стали проживати спільно в незареєстрованому шлюбі. [INFO] народила сина [PERSON] , батьком якого є відповідач [PERSON] . 08 липня 2015 року позивачка та відповідач уклали шлюб. Після одруження подружжя стало проживати у будинку батьків позивачки, за адресою: [ADDRESS] . Позивачка займалася вихованням новонародженого сина [PERSON] , 2015 р.н., а відповідач [PERSON] періодично виїжджав до російської федерації на сезонні роботи. В листопаді 2018 року відповідач виїхав в черговий раз до російської федерації і з цього часу до України не повертався. Припинив спілкування з позивачкою та дитиною (сином), повністю самоусунувся від утримання та виховання дитини. Став проживати в російській федерації з іншою жінкою з якою одружився в росії, така народила йому дитину, і вони всі разом проживають в росії однією сім`єю. З метою утримання малолітньої дитини сина [PERSON] , позивачка вимушена була періодично виїжджати на заробітки до Італії. В цей період малолітнього сина [PERSON] виховувала та доглядала мати позивачки. В лютому 2022 року позивачка познайомилася в Італії з громадянином України [PERSON] , [INFO] , з яким стала спільно проживати однією сім`єю, як чоловік та дружина, без реєстрації шлюбу, оскільки шлюб між нею та відповідачем [PERSON] не було розірвано. Перебуваючи в Україні позивачка [PERSON] спільно проживала з гр. [PERSON] , за її місцем проживання та реєстрації, за адресою: [ADDRESS] . [INFO] позивачка народила доньку [PERSON] , біологічним батьком якої є громадянин України [PERSON] . Однак, відповідно до вимог статті 133 Сімейного кодексу України, батьком новонародженої [PERSON] , вказаний громадянин російської федерації [PERSON] . В свою чергу, [PERSON] визнає себе батьком новонародженої [PERSON] , [INFO] , та бажає укласти шлюб з позивачкою, усиновити старшого сина позивачки [PERSON] , у разі позбавлення батьківських прав стосовно дитини [PERSON] . Посилаючись на те, що відповідач більше шести років як не проживає з позивачкою, не спілкується з дружиною та дитиною, уклав в росії шлюб з іншою жінкою, утворив нову сім`ю, біологічний батько новонародженої [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] , який своє батьківство щодо народженої позивачкою дитини, визнає та бажає, щоб саме він був указаний в актовому записі про народження дитини, в позовній заяві висловлено прохання розірвати шлюб укладений між позивачкою й відповідачем, виключити відомості про відповідача як батька дитини з актового запису про народження [PERSON] , [INFO] та внести відповідні зміни до актового запису про народження дитини, вказавши батьком дитини [PERSON] . Також, посилаючись на ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків по утриманню, вихованню та розвитку старшої дитини, позивачка просила суд позбавити відповідача батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] . Ухвалами суду від 06 листопада 2024 року по справі відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та витребувано докази (а.с. 27-28, 29-30). Ухвалою суду від 28 січня 2025 року постановлено закрити підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (а.с. 90). Представник позивачки подала заяву з проханням розгляду справи без участі сторони позивача. Висловила позицію про підтримання заявлених у позовній заяві вимог. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце судового засідання повідомлявся шляхом спрямування судових повісток за останнім відомим місцем проживання, а також шляхом розміщення виклику в судове засідання на офіційному веб-сайті Судової влади України. Органом опіки і піклування виконавчого комітету Пилипецької сільської ради Хустського району Закарпатської області та Хустським відділом ДРАЦС у Хустському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, явку представників у судове засідання не забезпечено. [PERSON] подав заяву, в якій висловив позицію про визнання вимог позовної заяви підтвердивши дійсність наведених у ній обставин. Оскільки зі сторони позивача відсутні заперечення проти заочного розгляду справи, а відповідач належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась відповідно до статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України). Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до наступних висновків. Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина 1 статті 4\~ЦПК України). Згідно з частиною першою статті 2\~ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. За правилами статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, на підставі принципу змагальності сторони учасники справи з метою ухвалення рішення на свою користь зобов`язані повідомити суду істотні для справи обставини, надати суду докази, які підтверджують, або спростовують ці факти, а також вчиняти процесуальні дії, спрямовані на те, щоб переконати суд у необхідності ухвалення бажаного для них рішення. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно з положеннями статті 76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Частиною 1 статті 77 та частиною 2 статті 78 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. (частина перша статті 80 ЦПК України). За змістом статті 89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що [INFO] [PERSON] народила сина [PERSON] , батьком якого є відповідач [PERSON] , підтвердженням чого є копія свідоцтва про народження серія [NUMBER] (а.с. 11). 08 липня 2015 року позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] , уклали шлюб, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Міжгірського районного управління юстиції у Закарпатській області, актовий запис № 40 від 08.07.2015, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] (а.с. 10). [INFO] [PERSON] народила доньку [PERSON] , батьком якої є відповідач [PERSON] , підтвердженням чого є копія свідоцтва про народження серія [NUMBER] (а.с. 12). З актового запису про народження № 39 від 05.03.2024 вбачається, що підставою запису відомостей про батька [PERSON] , [INFO] , слугував актовий запис про шлюб № 40 від 08.07.2015 (а.с. 46). Як вбачається з акту обстеження матеріально-побутових умов від 09.09.2024 № 316, [PERSON] проживає разом із батьками, своїми дітьми [PERSON] , 2015 р.н. та [PERSON] , 2024 р.н., в будинку, який належить її батькові [PERSON] , 1946 р.н. [PERSON] ніде не працює, дітей виховує самостійно, без батька. Батько дітей не проживав і не проживає в с. Тюшка. Комісія встановила, що в [PERSON] складні матеріально-побутові умови (а.с. 13). Згідно довідки про склад сім?ї, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . До складу її сім?ї входять наступні особи: [PERSON] , [INFO] син; [PERSON] , [INFO] донька; [PERSON] , [INFO] батько; [PERSON] , [INFO] мати; [PERSON] , [INFO] брат (а.с. 14). За змістом характеристики, [PERSON] , [INFO] , є учнем 3 класу Тюшківської гімназії Пилипецької сільської ради, де навчається з першого класу. Зарекомендував себе старанним і дисциплінованим учнем. Мати приділяє належну увагу вихованню сина, систематично відвідує батьківські збори, всі спортивні та культмасові заходи, в яких [PERSON] бере участь (а.с. 15). При вирішенні питання обґрунтованості позовної заяви в частині вимоги про розірвання шлюбу суд виходить з наступного. Згідно з положеннями статей 21, 24 Сімейного кодексу України (далі СК України), шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім`ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним. При вирішенні питання обґрунтованості позовної заяви в частині вимоги про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про народження дитини суд виходить з наступного. Згідно частин\~1\~та 2\~статті 138\~Сімейного кодексу\~України,\~жінка,\~яка народила\~дитину у\~шлюбі,\~має право\~оспорити батьківство\~свого чоловіка,\~пред`явивши\~позов про\~виключення запису\~про нього\~як батька\~дитини з\~актового запису\~про народження\~дитини. Вимога матері про виключення запису про її чоловіка як батька дитини з актового запису про народження дитини може бути задоволена лише у разі подання іншою особою заяви про своє батьківство. Молекулярним дослідженням для встановлення батьківства, яке проведено 13.12.2024 у місті Римі, Італія, в лабораторії медичної генетики [PERSON] , за участі позивачки [PERSON] , її доньки [PERSON] , та третьої особи [PERSON] , встановлено, що останній являється біологічним батьком [PERSON] , [INFO] (а.с. 82-86). Реєстрацію народження дитини [PERSON] , [INFO] , проведено 05 березня 2024 року у Міжгірському відділі ДРАЦС у Хустському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Батьки новонародженої [PERSON] вказані в актовому записі про народження дитини, відповідно до вимог статті 133 СК України, оскільки позивачка [PERSON] перебувала офіційно у шлюбі з відповідачем [PERSON] , хоча, як стверджує, з таким фактично не проживає більше шести років та не підтримує жодних шлюбних стосунків. Біологічний батько новонародженої [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] , [INFO] , який своє батьківство щодо народженої позивачкою [PERSON] дитини, визнає та бажає, щоб саме він був указаний в актовому записі про народження дитини [PERSON] , батьком (а.с. 51). Згідно пункту 11 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~15.05.2006\~№ 3\~«Про застосування\~судами окремих\~норм Сімейного\~кодексу України\~при розгляді\~справ щодо\~батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів» зазначено, що судам слід ураховувати, що відповідно до статті 136\~СК України оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття, а в разі її смерті не допускається. Оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (стаття 136 СК), - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (стаття 138 СК), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. При цьому відповідні вимоги жінки суд може задовольнити лише за умови подання іншою особою заяви про своє батьківство. Закон наділяє матір правом на оспорювання батьківства свого чоловіка. Це право є способом спростування презумпції шлюбного батьківства матір`ю дитини. З метою захисту інтересів дитини та реалізації її права на батьківство, закон, передбачаючи можливі наслідки задоволення такого позову у вигляді виключення запису про батька, вимагає подання іншою особою заяви про своє батьківство. Вимога матері про виключення запису про її чоловіка як батька дитини з актового запису про народження дитини може бути задоволена лише у разі подання іншою особою заяви про своє батьківство. Така заява подається до суду особою, яка вважає себе батьком дитини, і суд зобов`язаний перевірити дійсні мотиви подачі такої заяви та встановити батьківство такої особи на підставі належних і допустимих доказів. Згідно пункту 6 зазначеної постанови, у тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини. Відповідно до статті 134 СК України, на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Таким чином, оцінивши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, врахувавши встановлені судом обставини, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимоги про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про народження дитини. При вирішенні питання обґрунтованості позовної заяви в частині вимоги про позбавлення батьківських прав суд виходить з наступного. За вимогами Конвенції про права дитини та Закону України\~«Про охорону\~дитинства» дитинство перебуває в Україні під особливою охороною. Чинним сімейним законодавством встановлено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для позбавлення батьківських прав. Відповідно до частини 1 статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Батько, мати можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (пункт 2 частини 1 статті 164 СК України). Згідно Висновку органу опіки та піклування Пилипецької сільської ради Хустського району Закарпатської області, орган опіки та піклування дійшов висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , як такого, що ухиляється від виконання своїх батьківських обов?язків (а.с. 87). З огляду наведеного, оцінивши надані докази, враховуючи вік дитини та її інтереси, суд приходить до висновку, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо своєї дитини, а тому є підстави для позбавлення його батьківських прав. При вирішенні цієї вимоги враховується, що такий крайній захід спрямований на захист інтересів дитини, з метою забезпечення її належного виховання, розвитку, медичного та соціального нагляду. Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачкою сплачено судовий збір у розмірі 3633,60 грн, який підлягає стягненню на її користь з відповідача.

Outcome: approved