Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-03 00:00:00

І. Зміст позовних вимог. У грудні 2024 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання права користування житловим приміщенням. Позовну заяву мотивує тим, що Позивач, [PERSON] , проживає в кімнаті [ADDRESS] , відповідно до Направлення на поселення №514 від 03.01.2012 р., яке було видано позивачу, як співробітнику структур ЖУ «ПІВДЕННЕ» ДП «ЕКОС» (ТОВ «ЛІФТЦЕНТР-УКРАЇНА»). У цій кімнаті позивач проживає безперервно з 26.01.2012 р. по теперішній час, а з 2015 року там почала проживати також дружина позивача, а з 2016 року після народження - і донька. 23.09.2024 року позивач звернувся до Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації, у Відділ з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб, із пакетом документів для реєстрації місця проживання в гуртожитку, однак отримав відмову. 26.09.2024 року позивач звернувся до КП «КЕРУЮЧА КОМПАНІЯ З ОБСЛУГОВУВАННЯ ЖИТЛОВОГО ФОНДУ СВЯТОШИНСЬКОГО РАЙОНУ М. КИЄВА» з проханням укласти договір найму, на що отримав відмову (лист вих. №107/56/Х-826-921 від 16.10.2024 р.), з роз`ясненням, що необхідно отримати ордер у Святошинській районній в м. Києві державній адміністрації. 21.10.2024 р. позивач звернувся до Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації з листом про визнання його наймачем, укладення договору найму та видачі ордеру на кімнату в гуртожитку, однак отримав відмову (лист вих. №107-107/ОП/Х-886-2018 від 05.11.2024 р.). У відмові зазначалося, що термін реєстрації відповідно до направлення був з 01.01.2012 р. до 31.12.2012 р., про що позивачу відомо не було, хоча позивач із родиною проживає там на підставі виданого направлення. На момент поселення позивача до кімнати №142 відповідно до Направлення на поселення №514 від 03.01.2012 р., гуртожиток перебував на балансі ЖУ «ПІВДЕННЕ» ДП «ЕКОС». Вселення відбулося на підставі направлення на поселення, а не на підставі ордеру, видача якого належить до компетенції виконавчих органів місцевої ради. Отже, вселення позивача до спірного приміщення було законним, а тому отримання додаткового документа (ордеру) на житлове приміщення, яким позивач користується на законних підставах, є юридично необґрунтованим. Згідно з Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 12.09.2012 р. №1605 «Про безоплатне прийняття відомчого житлового фонду, службового житла, зовнішніх інженерних мереж ПАТ «ХК «Київміськбуд» до комунальної власності територіальної громади м. Києва», гуртожиток на бульварі Миколи Руденка, буд. 20-А, передано до сфери управління Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації. Факт проживання позивача разом із родиною в зазначеному приміщенні підтверджено Актом №686 від 10.09.2024 р. про фактичне проживання особи, завіреним сусідами, Начальником ЖЕД-2 та КП «КЕРУЮЧА КОМПАНІЯ З ОБСЛУГОВУВАННЯ ЖИТЛОВОГО ФОНДУ СВЯТОШИНСЬКОГО РАЙОНУ М. КИЄВА». Таким чином, позивач позбавлений можливості оформити право власності на житло через відсутність реєстрації у ньому, що робить необхідним звернення до суду для встановлення права користування житловим приміщенням та подальшого отримання ордеру від Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 06 січня 2025 року відкрито провадження у вказаній справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. ІІІ. Позиції учасників судового провадження. Позивач у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без участі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав відзив на позов в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог. ІV. Фактичні обставини встановлені судом та норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. Судом встановлено, що позивачу як співробітнику ТОВ «ЛІФТЦЕНТР-УКРАЇНА» було видано направлення №514 від 03.01.2012 р., шо було підставою для тимчасового поселення на ліжко-місце з 01.01.2012 року по 31.12.2012 року. Відповідно до копії трудової книжки позивач працював на посаді монтажника ліфтів 3- го розряду з 17.01.2012 року у ТОВ «ЛІФТЦЕНТР УКРАЇНА» по 11.08.2014 року. Листом Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації № 8975860 від 24.09.2024 року позивачу було відмовлено у реєстрації місця проживання за адресою [ADDRESS] оскільки позивач не в повному обсязі подав необхідні документи, а саме відсутній договір найму. Листом КП «КЕРУЮЧА КОМПАНІЯ З ОБСЛУГОВУВАННЯ ЖИТЛОВОГО ФОНДУ СВЯТОШИНСЬКОГО РАЙОНУ М. КИЄВА» №107/56/Х-826-921 від 16.10.2024 року позивачу повідомлено, що гуртожиток за адресою [ADDRESS] в управління підприємства не передавався та у власності не перебуває . Підприємство не наділено повноваженнями щодо видачі ордерів та укладення договорів найму кімнат у гуртожитках та рекомендовано звернутися до Святошинської РДА. Листом Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації №107-107/ОП/Х-886-2018 від 05.11.2024 р.). на звернення позивача про визнання його наймачем, укладення договору найму та видачі ордеру на кімнату в гуртожитку, було відмовлено оскільки термін реєстрації відповідно до направлення був з 01.01.2012 р. до 31.12.2012 р. Інших документів, які підтверджують право на вселення не надано. На підтвердження факту проживання позивача разом із родиною в зазначеному приміщенні останній надає акт №686 від 10.09.2024 р. про фактичне проживання особи, підписаний Начальником ЖЕД-2 В. Чалим. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Режим проживання у гуртожитку регулюється нормами ЖК УРСР, а права та обов`язки сторін регламентуються також Правилами користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 за № 572 та Примірним положенням про гуртожитки, затвердженим постановою Ради Міністрів УРСР від 03.06.1986 за № 208 (було чинним на день видачі Ордеру Серії № 9 № 2 від 18.05.2009), яке встановлює порядок надання жилої площі в гуртожитках підприємств, установ, організацій, користування цими гуртожитками та їх утримання. Згідно ст ст. 127, 128 ЖК УРСР для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Жила площа в гуртожитку надається одиноким громадянам і сім`ям, які мають право проживати у гуртожитках, за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації або органу місцевого самоврядування, у власності чи управлінні яких перебуває гуртожиток. Відповідно до ст. 129 ЖК УРСР на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації, орган місцевого самоврядування видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу в гуртожитку. Аналогічне положення міститься в п. 10 Розділу II Примірного Положення про гуртожитки, затвердженого постановою Міністрів Української РСР від 3.06.1986 за № 208 (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) (надалі Примірне положення) в якому зазначено, що на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер (додаток), який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу. Ордер може бути виданий лише на вільну жилу площу. Відповідно п. 9 Примірного положення жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету і комітету комсомолу. Як зазначено у п. 14 Примірного положення, вселення в гуртожиток робітників, службовців, студентів, учнів та інших громадян провадиться в установленому порядку завідуючим (директором) гуртожитком або працівником, який його заступає, на підставі виданого адміністрацією підприємства, установи, організації ордера. Відповідно до частини першої та другої ст. 128 ЖК Української РСР порядок надання жилої площі в гуртожитках визначається цим Кодексом та іншими актами законодавства України. Жила площа в гуртожитку надається одиноким громадянам і сім`ям, які мають право проживати у гуртожитках, за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації або органу місцевого самоврядування, у власності чи управлінні яких перебуває гуртожиток. Ордер - це правовстановлюючий документ індивідуального характеру, який є єдиною правовою підставою на вселення до гуртожитку. З матеріалів справи вбачається, що не приймалося рішення про надання позивачу жилої площі, не видавався спеціальний ордер та не укладалися будь-які договори, в тому числі й про користування жилим приміщенням. За положеннями ч.ч.1,2 ст. 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення, який укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. За положеннями ч.ч.1,2 ст. 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення, який укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. Предметом доказування у справах про визнання права користування жилим приміщенням є: укладення наймачем договору найму жилого приміщення; вселення позивача в спірне жиле приміщення у встановленому порядку і фактичне проживання в ньому; коло осіб, які володіють самостійним правом користування спірним жилим приміщенням на момент вселення, їх згода на вселення; умови та порядок вселення позивача і користування ним спірним жилим приміщенням. Однак, позивачем не було надано жодних доказів на підтвердження заявлених позовних вимог у зв`язку з чим позов задоволенню не підлягає. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed