Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-16 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (далі ТОВ «Діджи Фінанс») звернулося до суду із зазначеною позовною заявою до відповідача, в якому просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором на загальну суму 16031,36 грн., а також судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 23 вересня 2019 року [PERSON] , ознайомившись з умовами публічної пропозиції на укладення договору про надання позики Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіль» (далі за текстом ТОВ «ФК «Профіль»), підписавши заяву-приєднання № 23091917895 підтвердив, що акцептує публічну пропозицію ТОВ «ФК «Профіль», яка розміщена на сайті фінансової компанії: casharing.com.ua і повному обсязі з урахуванням Паспорту споживчого кредиту (згідно вимог діючого законодавства), Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, Тарифів складають договір про надання позики. Згідно договору про надання позики № 23091917895 від 23 вересня 2019 року відповідачу надано позику у формі споживчого кредиту на оплату товару та /або послуг у безготівковій формі шляхом перерахування на поточний рахунок продавця товару та/або послуг. Процентна ставка 0,0001 % річних, тип процентної ставки: фіксована. 21 грудня 2021 року між ТОВ «ФК «Профіль» та ТОВ «Діджи Фінанс» був укладений договір факторингу № 21122021, згідно якого ТОВ «ФК «Профіль» передало (відступило) ТОВ «Діджи Фінанс» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у додатку до договору. Внаслідок невиконання зобов`язання щодо повернення кредитних коштів у відповідача виникла заборгованість перед позивачем, яка складається з заборгованості за тілом кредиту та відсотками на загальну суму 16031,36 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача, оскільки останній ухиляється від добровільного погашення заборгованості. Представник позивача про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, однак у судове засідання не з`явився, але у позовній заяві просив суд про розгляд справи за його відсутності, у разу повторної неявки в судове засідання відповідача не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач про дату, час і місце судового засідання двічі повідомлявся належним чином, шляхом направлення судової повістки за останньою відомою адресою реєстрації, проте вона повернулася до суду без вручення адресату з довідкою АТ «Укрпошта» - «адресат відсутній за вказаною адресою», тому відповідно до пункту 4 частини 8 статті 128 ЦПК України\~відповідач вважається повідомленим належним чином. Відзив на позов та заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не подав. Інших заяв і клопотань від відповідача на адресу суду не надходило. Судом враховується\~рішення Конституційного Суду України від 13.12.2011 року № 17-рп/2011\~згідно яких у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема позовній заяві), яка відповідає місцю реєстрації відповідача, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене йому належним чином. Суд зауважує, що наразі у суду відсутні можливості сповіщення відповідача за допомогою інших засобів зв`язку, а подальші, додаткові дії щодо направлення виклику відповідачу до суду за місцем його реєстрації призведуть лише до несвоєчасності розгляду справи. Правом на подання відзиву у встановлений судом строк відповідач не скористався, про наслідки ненадання учасником справи заяв по суті справи у встановлений судом строк був повідомлений в ухвалі про відкриття провадження у справі. У відповідності до\~статті 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору. Відповідне положення міститься у постанові КЦС ВС від 1 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18. Верховний Суд виходить з того, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору. Згідно з постановою Верховного Суду від 18 березня 2021 року за справою № 911/3142/19 надіслання листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб говорити про належне повідомлення, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю суду. Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 21 грудня 2022 року у справі № 757/15603/19 (провадження № 61-7187св22), 30 листопада 2022 року у справі № 760/25978/13-ц (провадження № 61-6788св33), 31 серпня 2022 року у справі №760/17314/17), якщо адресат відсутній за вказаною у повістці адресою, то вона вважається врученою в день проставлення у поштовому повідомленні відповідної відмітки. Враховуючи позицію Верховного Суду, суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи та справу можливо розглянути за його відсутності. Враховуючи повторну неявку належним чином повідомленого відповідача у судове засідання, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив відповідно до\~статті 280 ЦПК України\~суд, за згодою представника позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із зобов`язального права, пов`язані з ухиленням боржника від виконання своїх обов`язків з повернення кредитних коштів кредитору, тому при вирішенні спору між сторонами слід керуватися Цивільним Кодексом України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до заяви-анкети № 23091917895 від 23 вересня 2019 року про приєднання до Договору про надання позики ТОВ «ФК «Профіль» для фізичних осіб [PERSON] отримав у ТОВ «ФК «Профіль» позику в розмірі 18950,00 грн. строком на 12 місяців, з 23 вересня 2019 року по 22 вересня 2020 року, зі сплатою процентів за користування позикою в розмірі 0,0001 % річних, зі сплатою комісії за управління позикою в розмірі 5 % від суми позики. Підписанням зазначеної заяви-анкети № 23091917895 від 23 вересня 2019 року відповідач підтвердив, що акцептує публічну пропозицію ТОВ «ФК «Профіль» на укладення договору надання позики для фізичних осіб, яка розміщена на сайті casharing.com.ua, у повному обсязі з урахуванням Умов і правил надання фінансових послуг, тарифів, паспорту позики, таблиці обчислення вартості позики для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про надання позики, які складають договір про надання позики, укладення якого він підтвердив і зобов`язався виконувати. 23 вересня 2019 року ТОВ «Дієса» виставлено товарний чек № 000080011504786 на оплату товару на загальну сумі 18950 грн. Як вбачається із видаткової накладної № 80011504786 від 23 вересня 2019 року, виданої ТОВ «Дієса», [PERSON] отримав товар та послуги на загальну суму 18950,00 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 23091917895 від 23 вересня 2019 року, наданого ТОВ «ФК «Профіль», станом на 21 грудня 2021 року сума заборгованості [PERSON] становить 16036,36 грн., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 11293,86 грн., заборгованості по комісії у розмірі 4737,50 грн. 21 грудня 2021 року між ТОВ «ФК «Профіль» і ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір факторингу № 21122021, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Профіль» відступило за плату, а ТОВ «Діджи Фінанс» набуло права вимоги до боржників, зазначених у реєстрах боржників. Відповідно до витягу з додатку до договору факторингу № 21122021 від 21 грудня 2021 року ТОВ «Діджи Фінанс» набуло право вимоги до відповідача за договором № 23091917895 від 23 вересня 2019 року. Сума заборгованості складає 16031,36 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 11293,86 грн., заборгованість за відсотками 4737,50 грн. Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з вимогами частини 1 статті 638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Відповідно до частин 1, 3 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з частиною 2 статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Положеннями статтею 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Судом встановлено, що надані позивачем докази підтверджують укладення між позивачем та відповідачем договору кредиту, отримання відповідачем позичених грошових коштів та їх неповернення позивачу, тобто невиконання відповідачем умов, укладеного кредитного договору. Поряд з\~цим,\~згідно з\~абзацом 1\~частини 1\~статті 1077\~ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до\~частини 1\~статті 512\~ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно із статтею 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Тлумачення наведених норм свідчить, що права вимоги (майнові права) можуть бути відступлені (продані) лише за існуючим зобов`язанням; первісний кредитор може відступити (продати) тільки ті права вимоги (майнові права), які дійсно існують та йому належать; відступлення (продаж) прав вимоги (майнових прав) здійснюється виключно в межах того обсягу прав, який має в такому зобов`язанні кредитор. Тобто, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Аналогічні висновки викладенні у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі 6-459цс17 та у постанові Верховного Суду України від 24 квітня 2018 року у господарській справі №914/868/17. Таким чином, до ТОВ «Діджи Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за договором\~№ 23091917895 від 23 вересня 2019 року. Згідно з наданим банком розрахунком заборгованості за кредитним договором № 23091917895 від 23 вересня 2019 року станом на 21 грудня 2021 року заборгованість [PERSON] складає 16036,36 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 11293,86 грн.; заборгованості за комісією у розмірі 4737,50 грн. Відповідачем [PERSON] розрахунок заборгованості не спростований, належних та допустимих доказів, які б спростовували посилання позивача про наявність заборгованості та її розміру, суду не надано, а також не не надано жодних доказів, які б свідчили про погашення заборгованості у добровільному порядку. Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказів, в розумінні статей 77, 78 ЦПК України, щодо неправильності розрахунку заборгованості за договором про надання банківських послуг від 26 липня 2019 року відповідачем суду не надано, інший розрахунок заборгованості на іншу дату за вказаним договором суду також не надано, чим не виконані вимоги частини 1 статті 81 ЦПК України, тому вказаний розрахунок приймається судом як доказ у вирішенні спору. Згідно із статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги, що відповідач належним чином не виконав свої зобов`язання, грошові кошти не повернув, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 23091917895 від 23 вересня 2019 року у розмірі 16036,36 грн. Щодо вимоги про стягнення судового збору та витрат на правничу допомогу суд зазначає наступне. Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Як вбачається з пункту 1 частини 3 статті 133 ЦПК України до витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з частиною 3 статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн. представник позивача надав суду: договір про надання правничої допомоги № 42649746 від 01 квітня 2024 року, укладений між ТОВ «Діджи Фінанс» та адвокатом Білецьким Б.М.; додаткову угоду № 0012736513782 до договору про надання правничої допомоги № 42649746 від 01 квітня 2024 року; акт виконаних робіт, в якому зазначена послуга, яка надається, кількість годин та вартість. Згідно опису обсягу та видів виконаних робіт на професійну правничу допомогу, витрати складаються з: правового аналізу обставин спірних правовідносин 1,5 год. - 2250 грн., складання позовної заяви 3 год. - 3000 грн., формування додатків до позовної заяви 1 год. - 750 грн. Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідач у справі не надав суду заперечення щодо витрат позивача на правничу допомогу у розмірі 6000 грн., вказані витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до пункту 1 частини 1, частини 2\~статті 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Таким чином, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір у розмірі 2422,40 грн., а також витрати на правничу допомогу у розмірі 6000 грн. - витрати на. На підставі статей 6, 11, 512, 514, 526, 626, 628, 638, 639, 1048, 1054, 1077 ЦК України,

Outcome: approved