Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-05 00:00:00

30 березня 2021 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Лагодою О.С. Відповідно до п.1. договору позики, позичальник отримала від позикодавця, а позикодавець передав у власність позичальникові гроші в сумі гривневого еквіваленту 16\~000 дол. США. Передачу грошей здійснено до підписання договору позики. Факт підписання договору позичальником буде свідчити про отримання ним усієї вказаної у договорі грошової суми та про відсутність будь яких претензій, які б стосувалися цього питання. Згідно п.2 договору позики, сторони за цим договором домовились про те, що: а) договір позики є безпроцентним; б) остаточний розрахунок щодо повернення суми позики має бути здійснено не пізніше 10 серпня 2021 року. При цьому повернення грошей на вибір позичальника може здійснюватися, як частинами, так і однією сумою, яка може бути передана позикодавцеві не пізніше вказаної вище дати; в) виконання зобов`язання за договором має здійснюватися готівкою за місцем проживання (реєстрації) однієї зі сторін договору шляхом вручення грошей особисто позикодавцеві в сумі гривневого еквіваленти 16\~000 дол. США; г) за домовленістю сторін термін виконання зобов`язання може бути продовжений шляхом укладення додаткової угоди, посвідченої нотаріально; д) за домовленістю сторін повернення коштів здійснюватиметься частинами та/або одноразовим платежем; е) факт передачі (повернення) коштів підтверджується власноруч складеною розпискою або нотаріально засвідченою заявою від позикодавця. Станом на момент звернення із позовною заявою боржник не повернула кошти. У зв`язку з невиконанням відповідача своїх зобов`язань, позивач був змушений звернутися до суду з вказаним позовом. Позивач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце повідомлений належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причини неявки суду не повідомила, відзив на позовну заяву не надсилала. Копія ухвали про відкриття провадження по справі, копія позову та долучених до нього документів, направлялися відповідачу за місцем реєстрації, про що свідчить поштове повідомлення, яке повернулися на адресу суду з відміткою\~« адресат відсутній за вказаною адресою». Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду. Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 23 січня 2023 року у справі №496/4633/18. Отже зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідачів про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмових відзивів на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини 5статті 279 ЦПК України. Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України"). При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі „Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. За таких обставин у відповідності до\~ст. 280 ЦПК України, суд розглянув справу у відсутність відповідача в порядку заочного провадження на підставі наявних в ній доказів, оскільки позивач не заперечував проти такого порядку вирішення спору. Відповідно до ч.\~2\~ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справ в порядку спрощеного провадження за відсутністю всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч. 8\~ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до копії договору позики від 30 березня 2021 року , посвідченого приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Лагодою О.С. та зареєстрованого в реєстрі за № 855, [PERSON] передав у власність [PERSON] строком до 10 серпня 2021 року, а [PERSON] прийняла у власність від [PERSON] , гроші в сумі гривневого еквіваленту 16\~000 дол. США 00 центів. Таку ж саме суму грошових коштів без нарахування процентів [PERSON] зобов`язалась повернути [PERSON] не пізніше 10 серпня 2021 року ( а.с.4). Доказів належного виконання [PERSON] зобов`язань з повернення позики суду не надано. Відповідно до частин першої, другої\~статті 509 Цивільного кодексу України\~(далі -\~ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11 цього Кодексу. Згідно\~статті 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі\~статтею 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до\~статті 1047 ЦК України\~договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 квітня 2021 року у справі № 642/4200/17 (провадження № 61-6492св19) зазначено, що тлумачення статей 1046 та 1047\~ЦК України\~свідчить, що по своїй суті розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видає боржник (позичальник) кредитору (позикодавцю) за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. У постанові Верховного Суду України від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1967цс15 викладено правовий висновок, що на підтвердження укладення договору позики та його умов, згідно із частиною другою\~статті 1047 ЦК України, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Крім того, частиною першою\~статті 1049 ЦК України\~встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Частиною першою\~статті 598 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Статтею 599 ЦК України\~визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім, оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей і може не співпадати з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг. Сторони дотримались письмової форми договору та\~ [PERSON] \~були передані [PERSON] грошові кошти у розмірі вказаному у договорі позики в сумі гривневого еквіваленту 16\~000 дол. США 00 центів. Таким чином, позивачем доведено факт укладення договору і факт передачі ним коштів позичальнику на вказаних у договорі позики від 30 березня 2021 року умовах, тобто виконання ним умов договору. Проте, відповідач свої договірні зобов`язання за договором позики не виконала, та не повернула позикодавцю позичені у нього кошти у сумі та строки, які були визначені у договорі позики. Таким чином суд задовольняє позовні вимоги позивача та стягує з відповідача на його користь заборгованість за договором позики від 31 березня 2021 року у сумі гривневого еквіваленту 16\~000 дол. США , що за курсом НБУ станом на 15.07.2024 року по курсу 41,03 грн за 1 дол. США складає 656\~416 грн 80 коп. Вирішуючи питання судових витрат на професійну правову допомогу, суд зазначає, що представником у позовній заяві вказано про стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу, проте проведення остаточних розрахунків відбудеться за результатами розгляду справи протягом 5 (п`яти) днів після ухвалення рішення суду. Відповідно до ч.1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 6564,17 грн.

Outcome: approved