Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-04 00:00:00

10.09.2024 року до Калинівського районного суду Вінницької області звернувся [PERSON] із вказаним позовом, в якому просить визнати за ним право власності на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , який згідно інформаційної довідки-характеристики та технічного паспорту, виготовленого 14 червня 2024 року ФОП [PERSON] , складається з житлового будинку (літ.А), прибудови з ганком (літ.а), прибудови з ганком (літ.а1), загальною площею 72,0кв.м., житловою площею 46,6кв.м., сараю (літ.Б), погребу (літ.п/Б), убиральні (літ.В), криниці (літ.№1), воріт з хвірткою (літ.2), огорожі (літ.№3), ринкова вартість якого відповідно до Звіту про оцінку майна, складеного 06 вересня 2024 року ТОВ «Бюро оцінки Авеню», становить 151770грн.00коп., в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] в місті Калинівка Хмільницького району Вінницької області, якому 1/2 частка даного будинку належала, як члену колгоспного двору, відповідно до свідоцтва про право особистої власності на будинковолодіння, виданого 11 лютого 1970 року виконкомом Калинівської селищної ради Вінницької області на підставі рішення виконкому Калинівської селищної ради Вінницької області від 23 січня 1970 року, зареєстрованого 22 лютого 1970 року в КП «Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» в реєстровій книзі № 4 за реєстровим № 568, а інша 1/2 частка будинку належала йому, як спадкоємцю першої черги за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] в місті Калинівка Вінницької області, яку він прийняв, фактично втупивши в управління та володіння даним спадковим майном, однак за життя не встиг оформити своїх спадкових прав на нього. В обґрунтування цієї вимоги зазначив, що [INFO] помер його батько [PERSON] , після смерті якого залишилось спадкове майно у виді будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] . Будучи спадкоємцем першої черги після смерті батька, він зазначене спадкове майно прийняв, звернувшись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Однак оформити свої спадкові права в нотаріальному порядку не має можливості, а тому вимушений звернутися до суду із вказаним позовом. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.09.2024 року, визначено склад суду з розгляду цивільного позову: головуючого суддю Сєліна Є.В. Ухвалою судді Калинівського районного суду Вінницької області Сєліна Є.В. від 13.09.2024 року, відкрито провадження за позовом, визначено здійснити його розгляд за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Відповідно до ухвали Калинівського районного суду Вінницької області від 11.12.2024 року, залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - [PERSON] , Акціонерне товариство «Комерційний банк «ПриватБанк». Згідно ухвали Калинівського районного суду Вінницької області від 04.02.2025 року, закрито підготовче провадження у справі, призначено її до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав письмову заяву, згідно якої, просить справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві. Відповідач - уповноважений представник Калинівської міської ради Вінницької області ТРОХИМЕНКО М.В. в судове засідання не з`явився, надав відзив на позовну заяву, згідно якого, просив справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення. Треті особи - [PERSON] , уповноважений представник АТ «КБ «ПриватБанк» в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені в передбаченому законом порядку. В звязку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, згідно вимог частини другої статті 247 ЦПК України, не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] (до перейменування будинок [ADDRESS] - довідка виконавчого комітету Калинівської міської ради Вінницької області № 784 від 04.09.2024 року), згідно Свідоцтва про право особистої власності на будинковолодіння, виданого 11 лютого 1970 року виконкомом Калинівської селищної ради Вінницької області на підставі рішення виконкому Калинівської селищної ради Вінницької області від 23 січня 1970 року, зареєстрованого 22 лютого 1970 року в КП «Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» в реєстровій книзі № 4 за реєстровим № 568, належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON] . Дана обставина також підтверджується довідкою Калинівського відокремленого підрозділу КП «Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» № 587 від 09.09.2024 року. Відповідно до положень статті 7 Конституції СРСР, колгоспним двором є родинно-трудове об`єднання осіб, всі або більшість працездатних членів якого є членами колгоспу, беруть участь особистою працею в колгоспному виробництві, отримують основні доходи від суспільного господарства колгоспу і, крім того, ведуть особисте підсобне господарство на присадибній ділянці. Згідно норм статей 120, 123 Цивільного кодексу Української РСР, чинного на час існування колгоспних дворів, майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Розмір частки члена двору встановлювався виходячи з рівності часток усіх членів двору. З довідки виконавчого комітету Калинівської міської ради вінницької області № 789 від 06.09.2024 року слідує, що в будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , станом на 07.02.1991 року були зареєстровані та фактично проживали: [PERSON] та її син [PERSON] , що підтверджується записами з домової книги. Таким чином, майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, а їх частки є рівними. За положенням частини першої статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Відповідно до частин першої, третьої статті 5 ЦК України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Згідно із частиною 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2004 року, ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності (з 01 січня 2004 року). Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. З роз`яснень, викладених в пунктах 1, 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» слідує, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР. За змістом норм спадкового права Цивільного кодексу Української РСР, спадковим майном є майно, яке на праві приватної власності належало спадкодавцю на час його смерті. Відповідно до частини першої статті 524 Цивільного кодексу Української РСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Згідно статті 527 Цивільного кодексу Української РСР, спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Відповідно до статті 548 Цивільного кодексу Української РСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно статті 549 Цивільного кодексу Української РСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців. [INFO] в місті Калинівка Вінницької області померла [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане 08.05.2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Калинівського районного управління юстиції Вінницької області. Після її смерті залишилось спадкове майно, зокрема у виді 1/2 частини будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] . Відповідно до статті 529 Цивільного кодексу Української РСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Згідно статті 553 Цивільного кодексу Української РСР, спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу). Як вбачається з довідки виконавчого комітету Калинівської міської ради Вінницької області № 796 від 10.09.2024 року, на момент своєї смерті [PERSON] постійно проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею за вказаною адресою проживав та був зареєстрований її син [PERSON] . Оскільки [PERSON] на день смерті своєї матері [PERSON] проживав та був зареєстрований з нею за однією адресою, заяву про відмову від спадщини протягом строку, встановленого статтею 553 ЦК України не подав, він вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. Проте, [PERSON] за життя своє спадкове право не оформив, та помер [INFO] в місті Калинівка Хмільницького району Вінницької області, про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане 26.02.2024 року Калинівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Хмільницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до положень статті 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно частин першої, другої статті 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. За статтею 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до частини першої статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно частини третьої статті 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. За частинами першою, п`ятою статті 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини. Як вбачається із матеріалів спадкової справи № 114/2024 до майна померлого [INFO] [PERSON] , до приватного нотаріуса Хмільницького районного нотаріального округу Вінницької області із заявою про прийняття спадщини звернувся [PERSON] . Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, винесеною 03.09.2024 року приватним нотаріусом Хмільницького районного нотаріального округу Вінницької області Варламовим О.В., відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , оскільки останній належить колгоспному двору, який припинив своє існування в зв`язку з набранням чинності Закону України «Про власність» від 07.02.1991 року. Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (стаття 392 ЦК України). Главою 86 ЦК України, а також спеціальним законодавством, зокрема, Законом України «Про нотаріат», підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Відповідно до статті 67 Закону України «Про нотаріат», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що у позивача існують об`єктивні перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. За таких обставин, необхідно визнати за ним право власності на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , який згідно інформаційної довідки-характеристики та технічного паспорту, виготовленого 14 червня 2024 року ФОП [PERSON] , складається з житлового будинку (літ.А), прибудови з ганком (літ.а), прибудови з ганком (літ.а1), загальною площею 72,0кв.м., житловою площею 46,6кв.м., сараю (літ.Б), погребу (літ.п/Б), убиральні (літ.В), криниці (літ.№1), воріт з хвірткою (літ.2), огорожі (літ.№3), ринкова вартість якого відповідно до Звіту про оцінку майна, складеного 06 вересня 2024 року ТОВ «Бюро оцінки Авеню», становить 151770грн.00коп., в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] в місті Калинівка Хмільницького району Вінницької області, якому 1/2 частка даного будинку належала, як члену колгоспного двору, відповідно до свідоцтва про право особистої власності на будинковолодіння, виданого 11 лютого 1970 року виконкомом Калинівської селищної ради Вінницької області на підставі рішення виконкому Калинівської селищної ради Вінницької області від 23 січня 1970 року, зареєстрованого 22 лютого 1970 року в КП «Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» в реєстровій книзі № 4 за реєстровим № 568, а інша 1/2 частка будинку належала йому, як спадкоємцю першої черги за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] в місті Калинівка Вінницької області, яку він прийняв, фактично втупивши в управління та володіння даним спадковим майном, однак за життя не встиг оформити своїх спадкових прав на нього.

Outcome: approved