Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-04 00:00:00

12.11.2024 р. представник позивача адвокат Голуб Г.С. звернувся до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «АКРІС-ЗАХІД», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: [PERSON] та Товариство з обмеженою відповідальністю «ІВЕНРАЙС» про відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в якому просить стягнути з ТОВ «АКРІС-ЗАХІД» на користь [PERSON] матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 19 грудня 2023 року, в розмірі 135 359 грн. 88 коп., сплачений судовий збір в розмірі 1353,10 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 12\~000,00 грн. Також у позові адвокат Голуб Г.С. просить суд витребувати у третьої особи ТОВ «АКРІС-ЗАХІД» відомості з приводу того, на якій правовій підставі водій ТОВ «АКРІС-ЗАХІД» [PERSON] керував автомобілем КАМАЗ-45144, д.н.з. [NUMBER] , який належить ТОВ «ІВЕНРАЙС» станом на дату та час події ДТП (19.12.2023 р.) та відомості з приводу того, на якій правовій підставі ТОВ «АКРІС-ЗАХІД» експлуатує автомобіль КАМАЗ-45144, д.н.з. [NUMBER] , який належить ТОВ «ІВЕНРАЙС» (право повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо), в тому числі станом на дату та час події ДТП (19.12.2023 р.). Свої вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що 19.12.2023 року о 11 годині 59 хвилин в с. Вістова, вул. Центральна керуючи автомобілем «КАМАЗ 45144», номерний знак « [NUMBER] », [PERSON] під час об`їзду перешкоди, а саме автомобіля який стояв, не врахував дорожньої обстановки, не надав переваги у русі т/з Мерседес Віто д.н.з. [NUMBER] під керуванням позивача, який рухався у зустрічному напрямку, у результаті чого сталось зіткнення. У наслідок ДТП автомобіль позивача отримав механічні пошкодження, чим завдано матеріальної шкоди позивачу. 04.06.2024 року Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області винесена постанова, відповідно до якої провадження у справі про притягнення\~ [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, встановлених ст. 38 КУпАП. Згідно розрахунку вартості КТЗ марки MERCEDES-BENZ VITO 109 з номерним знаком [NUMBER] після ДТП та розміру регламентної виплати від 16.02.2024 р., проведеного провідним експертом відділу експертиз МТСБУ Каширіном В.А., вартість відновлювального ремонту (розмір матеріального збитку) з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових частин автомобіля MERCEDES-BENZ VITO 109, реєстраційний номерний знак [NUMBER] , пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 28.07.2023 року становить 295\~309,88 грн., що дорівнює ринковій вартості. На користь позивача Моторно-транспортне бюро України було сплачено 03.07.2024 року матеріальне відшкодування на виконання умов страхового зобов`язання у розмірі 159\~950,00 грн. Таким чином, враховуючи сплату страхового відшкодування Моторно-транспортним страховим бюро України в розмірі 159\~950,00 грн., то у позивача (потерпілого) виникає право на стягнення різниці між фактичним розміром завданої відповідачем шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). А тому вважає, що ціна даного позову 135\~359,88 грн. являє собою різницю між фактичною ринковою вартістю транспортного засобу до ДТП у розмірі 295\~309,88 грн. та страховим відшкодуванням у розмірі 159\~950,00 грн. Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 14.11.2024 позовну заяву залишено без руху та надано позивачеві 10 днів для усунення недоліків. 20.11.2024 року від представника позивача адвоката Голуба Г.С. до суду надійшла заява про усунення недоліків. Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 21.11.2024 відкрито провадження у зазначеній вище справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін та витребувано у третьої особи, ТОВ «АКРІС-ЗАХІД», відомості з приводу того, на якій правовій підставі водій ТОВ «АКРІС-ЗАХІД» [PERSON] керував автомобілем КАМАЗ-45144, д.н.з. [NUMBER] , який належить ТОВ «ІВЕНРАЙС» станом на дату та час події ДТП (19.12.2023 р.) та відомості з приводу того, на якій правовій підставі ТОВ «АКРІС-ЗАХІД» експлуатує автомобіль КАМАЗ-45144, д.н.з. [NUMBER] , який належить ТОВ «ІВЕНРАЙС» (право повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо), в тому числі станом на дату та час події ДТП (19.12.2023 р.). 19.12.2024 р. від ТОВ «АКРІС-ЗАХІД» на адресу суду надійшов супровідний лист, до якого долучено акт прийому-передачі майна в оренду від «02» січня 2023 року та квитанцію до договору оренди рухомого майна від 02 січня 2023 року (підписання через ЕЦП). Також у супровідному листі зазначено, що беручи до уваги факт закриття судом провадження по адміністративних справах та те, що ТОВ «АКРІС-ЗАХІД» жодною уповноваженою на те посадовою особою не було визнано винним (прямо чи опосередковано) у даній ДТП, тому вважає, що товариство не може нести будь-яку відповідальність в межах заявленого позову. 06.01.2025 до суду надійшло клопотання по справі від представника позивача адвоката Голуба Г.С. про заміну первісного відповідача належним відповідачем по справі, яким просить: замінити первісного відповідача належним відповідачем, а саме, залучити третю особу 1, ТОВ «АКРІС-ЗАХІД», як відповідача у даній справі; відповідача, [PERSON] , залучити як третю особу 1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору; стягнути з ТОВ «АКРІС-ЗАХІД» на користь [PERSON] матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 19 грудня 2023 року, в розмірі 135 359 грн. 88 коп.; стягнути з ТОВ «АКРІС-ЗАХІД» на користь [PERSON] сплачений судовий збір в розмірі 1353,10 грн.; стягнути з ТОВ «АКРІС-ЗАХІД» на користь [PERSON] витрати на правову допомогу у розмірі 12 000. Розгляд даного клопотання просить провести без участі позивача та його представника. Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 06.01.2025 замінено у цивільній справі первісного відповідача [PERSON] належним\~відповідачем,\~а саме,\~залучено третю\~особу 1,\~ТОВ «АКРІС-ЗАХІД»\~,\~як відповідача\~у даній\~справі, відповідача, [PERSON] , залучено як третю особу 1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. 30.01.2025 р. від ТОВ «АКРІС-ЗАХІД» на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву в якому заперечило проти задоволення позову. Зазначило, що 04.06.2024 року Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської було винесено постанову по справі № 345/6590/23, якою провадження закрито. Зазначає, що у межах даної справи саме сторона позивача вчинила усі процесуальні дії, які в свою чергу призвели до закриття судом провадження (за строками), тому чуд саме через дії сторони позивача не зміг встановити вину особи. Вважає, що встановлення вини у таких правовідносинах можу бути виключно результатом винесення постанови про притягнення такого до адміністративної відповідальності та накладенням штрафу. Просить врахувати й те, що прямо чи опосередковано вину ТОВ «АКРІС-ЗАХІД» у вчиненні ДТП (19 грудня 2023 року) жодним уповноваженим на те посадовими особами (поліцією чи судом) встановлено не було, а тому товариство не може вести будь-яку відповідальність в межах заявленого позову. Жодним нормативно-правовим актом чи рішенням суду вина відповідача не є доведеною. Також водій товариства [PERSON] теж рішенням суду не був визнаний винним у ДТП. Більше того, в порядку цивільного судочинства суд не може встановлювати вину особи у вчиненні ДТП, так як такий факт може бути встановлений під час розгляду справи про адміністративне правопорушення. (чого встановлено не було). Стверджує, що в межах розгляду даної справи стороною позивача жодним чином не доведено ні вини, ні складу адміністративного правопорушення ТОВ «АРКІС-ЗАХІД», які б в свою чергу давали законної підстави щодо стягнення коштів. Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу вважає необґрунтованим стягнення із відповідача 12\~000,00 грн. 04.03.2025 р. від ТОВ «АКРІС-ЗАХІД» на адресу суду надійшло письмове пояснення, в якому зазначено, що головною умовою для покладення на особу цивільно-правової відповідальності у вигляді зобов`язання відшкодування заподіяну шкоду є наявність повного складу цивільного правопорушення, а факт протиправної поведінки відповідача та наявності причинно-наслідкового зв`язку не підтвердився матеріалами адміністративної справи, то у цій справі відсутні й правові підстави для покладення на відповідача відповідальності у вигляді відшкодування шкоди, заподіяної майну позивача. Представник позивача\~- адвокат Голуб Г.С. подав до суду клопотання, в якому просив позов задовольнити у повному обсязі, розгляд справи провести без участі сторін та винести рішення по справі. Представник відповідача ТОВ «АКРІС-ЗАХІД» в судове\~засідання не\~з`явився,\~у поданих\~до суду\~письмових поясненнях\~просив відмовити\~повністю у\~задоволенні позовних\~вимог.\~ Треті особи [PERSON] та ТОВ «ІВЕНРАЙС» в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причин неявки суду не повідомили. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини). Як встановлено в суді постановою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 04.06.2024 року у справі № 345/6590/23 встановлено, що відповідно до проколу про адміністративні правопорушення\~\~ [PERSON] притягався до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП за те, що 19.12.2023 о 11.59 год. в с. Вістова вул. Центральна керуючи т/з Камаз 45144, д.н.з [NUMBER] , під час об`їзду перешкоди, а саме автомобіля який стояв, не врахував дорожньої обстановки, не надав переваги у русі т/з Мерседес Віто, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , що рухався у зустрічному напрямку, в результаті чого відбулося зіткнення, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдало матеріальні збитки, травмованих не має, чим порушено вимоги пункту 13.4 Правил дорожнього руху. Провадження у справі про притягнення\~\~ [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, встановлених ст. 38 КУпАП. Отже, судом встановлено, що у дорожньо-транспортній пригоді, що мала місце 19.12.2023 за участю автомобіля Камаз 45144, д.н.з [NUMBER] , яким керував [PERSON] , та автомобіля Мерседес Віто, д.н.з. [NUMBER] , яким керувала [PERSON] , жодного з учасників дорожньо-транспортної пригоди не було визнано винним у порушенні\~правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів (у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого\~ст. 124 КУпАП). Власником транспортного засобу Камаз 45144, д.н.з [NUMBER] , яким керував [PERSON] , є ТОВ «ІВЕНРАЙС». Вищевказаний транспортний засіб був переданий в оренду ТОВ «АКРІС-ЗАХІД», що підтверджується актом прийому-передачі майна в оренду від «02» січня 2023 року та квитанцію до договору оренди рухомого майна від 02 січня 2023 року (підписання через ЕЦП). Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені в частині 1\~ст. 1166 ЦК України, де вказано, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Факт завдання шкоди майну потерпілого джерелом підвищеної небезпеки, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов`язане з виконанням цими особами обов`язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання. Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. При цьому, [PERSON] на момент ДТП, тобто станом на 19.12.2023 року, перебував у трудових відносинах з ТОВ «АКРІС-ЗАХІД», а саме працював водієм, що підтверджено самим відповідачем ТОВ «АКРІС-ЗАХІД». Відповідно до п. 3 ч. 1\~ст. 20 Закону України «Про страхування»\~страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Аналогічні положення закріплені також п. 3 ч. 1\~ст. 988 ЦК України, згідно якої страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Відповідно до\~ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV від 01.07.2004 року\~(надалі\~Закон № 1961-IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 6 Закону № 1961-IV\~передбачено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно розрахунку вартості КТЗ марки MERCEDES-BENZ VITO 109 з номерним знаком [NUMBER] після ДТП та розміру регламентної виплати від 16.02.2024 р., проведеного провідним експертом відділу експертиз МТСБУ [PERSON] , вартість відновлювального ремонту (розмір матеріального збитку) з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових частин автомобіля MERCEDES-BENZ VITO 109, реєстраційний номерний знак [NUMBER] , пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 28.07.2023 року становить 295\~309,88 грн., що дорівнює ринковій вартості. На користь позивача Моторно-транспортне бюро України було сплачено 03.07.2024 року матеріальне відшкодування на виконання умов страхового зобов`язання у розмірі 159\~950,00 грн. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Згідно з ч.ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України). Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Водночас, як констатує Верховний Суд у своїй усталеній практиці (постанови від 15 березня 2021 року в справі № 201/5993/18, від 26 жовтня 2022 року в справі № 645/6088/18 та ряд інших) закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених\~ст.38 КУпАП, не є реабілітуючою обставиною, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП. При цьому, з огляду на презумпцію вини заподіювача шкоди, яка викладена у ч.2\~ст.1166 ЦК України, особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП (постанова Верховного Суду від 29 квітня 2020 року в справі №686/4557/18). Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 26.10.2022, справа №645/6088/18, зазначив, що з огляду на презумпцію вини заподіювача шкоди, яка викладена у частині другій статті 1166 ЦК України, особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини. Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. За встановлених судом фактичних обставин справи та досліджених матеріалів даної цивільної справи, матеріалів справи № 345/6590/23 про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, суд вважає, що [PERSON] не спростовано презумпцію своєї вини у вчиненні даного ДТП, провадження про притягнення до адміністративної відповідальності якого закрито з нереабілітуючої підстави та за відсутності будь-якого належного та допустимого доказу на спростування його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Отже, суд прийшов до висновку, що в ДТП, яка сталася 19.12.2023 о 11.59 год. в с. Вістова вул. Центральна, за участю т/з Камаз 45144, д.н.з [NUMBER] , під керування водія [PERSON] , наявна вина водія [PERSON] . Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2 ст. 1187 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 25.11.2022 по справі №646/3413/19 зазначив, що за загальним правилом, не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з володільцем цього джерела (шофер, машиніст, оператор тощо). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі №426/16825/16-ц (провадження №14-497цс18) зроблено висновок про те, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець. Отже, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм. Подібні висновки зроблено Верховним Судом у постановах від 28.10.2022 по справі №601/278/21, від 18.10.2022 по справі №592/9529/21, від 10.08.2022 по справі №635/6868/16-ц, від 05.07.2022 по справі №511/323/19, від 02.06.2022 по справі №395/223/21. Оскільки відповідачем ТОВ «АКРІС-ЗАХІД» не заперечується факт, що працівник відповідача - водій [PERSON] , володів ним під час виконання службових обов`язків та автомобіль перебуває у володінні саме ТОВ «АКРІС-ЗАХІД» на правах оренди, що також підтверджується матеріалами справи, позивач має право на отримання відшкодування завданих збитків саме від ТОВ «АКРІС-ЗАХІД», але з урахуванням отриманих ним страхових сум від Моторно-транспортного бюро України в розмірі 159\~950,00 грн. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (абз. 2 ст. 1192 ЦК України). Згідно зі ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до розрахунку вартості КТЗ марки MERCEDES-BENZ VITO 109 з номерним знаком [NUMBER] після ДТП та розміру регламентної виплати від 16.02.2024 р., проведеного провідним експертом відділу експертиз МТСБУ Каширіном В.А., вартість відновлювального ремонту (розмір матеріального збитку) з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових частин автомобіля MERCEDES-BENZ VITO 109, реєстраційний номерний знак [NUMBER] , пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 28.07.2023 року становить 295\~309,88 грн., що дорівнює ринковій вартості. [PERSON] було сплачено страхове відшкодування Моторно-транспортним бюро України 03.07.2024 у розмірі 159\~950,00 грн. Таким чином розмір матеріальної шкоди, яка підлягає стягненню на підставі ч. 2 ст. 1187 ЦК України з ТОВ «АКРІС-ЗАХІД» на користь [PERSON] , становить 135 359 грн. 88 коп. (295\~309,88 грн. - 159\~950,00 грн. = 135\~359,88 грн.), тому слід стягнути з відповідача на користь позивача відшкодування завданої матеріальної шкоди у сумі 135 359 грн. 88 коп., задовольнивши таким чином позовні вимоги по відшкодуванню матеріальної шкоди. Усі інші доводи та міркування сторін, окрім зазначених у мотивувальній частині рішення, взяті судом до уваги, однак не спростовують вищенаведених висновків суду. При цьому судом враховано, що Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, пункт 29; рішення ЄСПЛ у справі «Серявін проти України» від 10 травня 2011 року, пункт 58). Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу в розмірі 12 000 грн., які підтверджується договором про надання правничої допомоги від 20/02-2024 та платіжною інструкцією № 0.0.3748427527.1 від 08.07.2024 р., то суд вважає їх законними, обґрунтованими та підтверджені належними доказами, а тому такі вимоги підлягають до задоволення. Статтею 141 ЦПК України\~передбачено вирішення питання розподілу судових витрат між сторонами. Відповідно до ч. 2\~ст. 141 ЦПК України\~інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Ч. 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Оскільки позовні вимоги задоволено повністю, то сума сплаченого судового збору підлягає стягненню із відповідача на користь позивача. На підставі ст.ст.\~15,\~16,\~22,\~979,\~988,\~1166,\~1172,\~1187 ЦК України, ст.ст.\~6,\~20,\~22,\~30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», та

Outcome: approved