Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-10 00:00:00

20.01.2025 [PERSON] звернулась до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менш 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 15.04.2019 між нею та [PERSON] відповідно до рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 15.04.2019 розірвано шлюб. Від шлюбу мають спільну дитину Потоцьку [PERSON] , [INFO] . На цей час спільна дитина проживає разом із позивачем по справі, та знаходиться на повному її утриманні. На момент подання позовної заяви між сторонами не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання та виховання дитини, в зв`язку з чим позивач звернулась до суду з зазначеним позовом. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 21.01.2025 відкрито провадження у справі. Копія ухвали Комінтернівського районного суду м. Харкова від 21.01.2025 направлена на адресу позивачки, яка зазначена у позовній заяві засобами поштового зв`язку Акціонерного товариства «Укрпошта» та СМС-повідомленням на зазначений номер телефону. За останнім відомим місцем проживання відповідача направлена ухвала суду про відкриття провадження у справі та копія позовної заяви з додатками. Поштове повідомлення повернулося з відміткою: «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру відомості про місце реєстрації [PERSON] відсутні. Відповідач [PERSON] був повторно викликаний до суду на 09:30 год. 11.03.2025 шляхом розміщення оголошення на сайті «Судова влада України». У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. 11 березня 2025 року судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Згідно із ст.\~274\~ЦПК України дана справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Позивачка в судове засідання не з`явилася, надала заяву в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила розглядати справу за її відсутністю. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав. У відповідності до приписів\~ст. 280 ЦПК України\~суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, оцінивши кожний доказ окремо та у їх сукупності та взаємозв`язку, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із ч. 1\~ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною ч. 4\~ст.\~77\~ЦПК України передбачено , що суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] та [PERSON] є батьками Потоцької [PERSON] , [INFO] . Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 15.04.2019 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, рішення набрало законної сили. Таким чином, між сторонами склались правовідносини щодо стягнення аліментів на утримання дитини, що регулюються нормами Конвенції про права дитини та приписами Сімейного кодексу України. Охорона дитинства в Україні є стратегічним загальнонаціональним пріоритетом і має метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні. Державна політика у цій сфері ґрунтується на забезпеченні найкращих інтересів дитини. Законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, міжнародних договорах, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і складається з цього Закону, а також інших нормативно-правових актів, що регулюють суспільні відносини у цій сфері. Стаття 18 Конвенції ООН про права дитини декларує, що Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Стаття 27 Конвенції ООН про права дитини декларує, що Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників, разом з яким проживає дитина. Приписами ст. 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з дня пред`явлення даного позову (20.01.2025) з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої доньки Потоцької [PERSON] у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Згідно зі ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми виплати за один місяць. Щодо розподілу судових витрат, враховуючи, що позивач згідно з Законом України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved