Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Ямпільської міської ради Могилів-Подільського району Вінницької області про визнання права на спадкове майно в порядку спадкування за законом. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] в с.Михайлівка Ямпільського району Вінницької області померла її мати [PERSON] . Після її смерті залишилося спадкове майно, яке складається із права на земельну частку (пай), розміром 1,88 в умовних кадастрових га, яка розташована на території колишньої Михайлівської сільської ради Ямпільського району Вінницької області, а теперішньої - Ямпільської міської ради Могилів-Подільського району Вінницької області, та належало їй на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай), серії ВН №0386310, виданого на підставі розпорядження Ямпільської РДА від 15.08.1997 за №205, який на сьогоднішній день є втрачений. Позивач зазначила, що вона є спадкоємцем першої черги після смерті матері і фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, оскільки проживала разом з матір`ю до дня її смерті. З метою оформлення права на земельну частку (пай), яке належало [PERSON] , позивач звернулася до нотаріуса. Однак, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай), у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа, який підтверджує право [PERSON] на вказану земельну частку (пай) та рекомендовано звернутися до суду. Позивач просить суд визнати за нею [PERSON] , в порядку спадкування за законом право на земельну частку (пай), розміром 1,88 в умовних кадастрових гектарах, яка розташована на території Ямпільської територіальної громади Могилів-Подільського району Вінницької області (колишня Михайлівська сільська рада Ямпільського району Вінницької області), яке належало померлій [PERSON] , яка померла [INFO] в с.Михайлівка Ямпільського району Вінницької області, на підставі Сертифіката на право на земельну частку (пай), серії ВН №0386310, виданого на підставі розпорядження Ямпільської районної державної адміністрації Вінницької області №205 від 15.08.1997. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася. Надала суду заяву, вх.№1575 від 12.03.2025 про розгляд справи без її участі. Заявлені позовні вимоги підтримує та просить суд їх задоволити. Представник відповідача Ямпільської міської ради Вінницької області в судове засідання не з`явився, суду надано письмове клопотання за підписом міського голови, вх.№1288 від 03.03.2025 про розгляд справи без участі їх представника за наявними у справі доказами. Проти задоволення позовних вимог не заперечують. У відповідності до ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За вказаних обставин суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін згідно вимог ч.3 ст.211 ЦПК України, оскільки в матеріалах справи достатньо матеріалів про правовідносини сторін, відповідач позов визнає, відсутня необхідність заслуховування особистих пояснень сторін. Судом встановлено такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Із копії паспорта громадянина України, виданого на ім`я [PERSON] , та копії довідки про реєстрацію місця проживання особи, встановлено, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована та проживає по [ADDRESS] (4, 5). Із копії свідоцтва про народження, серія [NUMBER] , встановлено, що [INFO] в с.Михайлівка Ямпільського району Вінницької області народилася [PERSON] , батьками якої зазначено [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). Із копії рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 17.12.2024, справа №153/1981/24, встановлено, що судом встановлено факт про те, що [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] в с.Михайлівка Ямпільського району Вінницької області, є рідною матір`ю [PERSON] , [INFO] . Встановлено факт, що [PERSON] , [INFO] , фактично вступила в управління та володіння спадковим майном після смерті рідної матері [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] в селі Михайлівка Ямпільського району Вінницької області. Рішення набрало законної сили 16.01.2025 (а.с.8). Із копії довідки Михайлівського старостинського округу Ямпільської міської ради Могилів-Подільського району №03-07.9/406 від 01.11.2021 встановлено, що [PERSON] зареєстрована та проживає по [ADDRESS] (а.с.9). Із копії свідоцтва про смерть, серія [NUMBER] , виданого 23.11.1995, встановлено, що [INFO] у с.Михайлівка Ямпільського району Вінницької області померла [PERSON] (а.с.10). Із копії витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №78813768 від 21.10.2024 встановлено, що інформація щодо спадкових справ та виданих на їх підставі свідоцтв про право на спадщину після смерті [PERSON] відсутня (а.с.11). Із копії довідки Михайлівського старостинського округу Ямпільської міської ради Могилів-Подільського району №03-07.9/239 від 04.10.2023 встановлено, що відповідно до записів у погосподарських книгах Михайлівської сільської ради [PERSON] , [INFO] , до дня смерті, яка наступила [INFO] , була зареєстрована та проживала в [ADDRESS] і з нею однією сім`єю до дня її смерті проживала її донька [PERSON] , [INFO] , яка і в даний час проживати в цьому ж будинку (а.с.12). Із довідки відділу №5 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Вінницької області №952/25-23 від 31.10.2023 та викопіювання із чергового кадастрового плану Михайлівського старостинського округу Ямпільської об`єднаної територіальної громади Вінницької області встановлено, що [PERSON] рахується в списку за №321 від 17.09.1997 згідно «Технічної документації із землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) та складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки громадянам членам реформованого КСП «Передовик» с.Довжок Япільського району Вінницької області». Сертифікат серії ВН №0386310, виданий на підставі розпорядження Ямпільської РДА від 15.08.1997 за №205, розмір земельної частки (паю) 1,88 ум.кад.га. Сертифікат втрачений, про що свідчить оголошення в газеті «Ямпільські вісті» від 12.10.2023 за №41 (а.с.13, 14). Із копії витягу з газети «Ямпільські вісті» встановлено, що в газеті розміщено оголошення про втрату сертифіката на право на земельну частку (пай), серії ВН №0386310, виданого 17.10.1997 на підставі рішення Ямпільської РДА №205 від 15.08.1997 на ім`я [PERSON] з с.Михайлівка (а.с.15). Із повідомлення приватного нотаріуса Могилів-Подільського районного нотаріального округу Вінницької області від 31.10.2024 встановлено, що [PERSON] роз`яснено про неможливість видати їй свідоцтво про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на земельну частку (пай) по КСП «Маяк» с.Михайлівка Ямпільського району Вінницької області на ім`я спадкодавця [PERSON] , померлої [INFO] , який втрачено, про що свідчить оголошення в газеті «Ямпільські вісті» від 12.10.2023 (а.с.17). Перевіривши матеріали справи, оцінивши письмові докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Пленум Верховного Суду України в п.1 Постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України (435-15) (далі - ЦК), законами України від 2 вересня 1993 року N3425-XII (3425-12) "Про нотаріат", від 23 червня 2005 року N2709-IV (2709-15) "Про міжнародне приватне право", іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК (435-15), якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (1540-06) (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Шестимісячний строк для прийняття спадщини після смерті матері позивача [PERSON] закінчився 20 травня 1996 року, таким чином застосуванню для вирішення заявленого позивачем позову підлягають норми Цивільного кодексу України в ред.1963 року, який з 01 січня 2004 року втратив чинність, але був чинним на момент виникнення та існування спірних правових відносин. Відповідно до ст.529 ЦК України (ред.1963 року), що діяв на момент відкриття спадщини, [PERSON] є спадкоємцем першої черги спадкоємців за законом і має право на успадкування майна своєї матері [PERSON] . Пунктами 1,2 ч.1 ст.549 ЦК УРСР визначено, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Дослідивши докази, що є у справі, суд вважає встановленим, що відповідно до ст.549 ЦК України (ред.1963 року), що діяв на момент відкриття спадщини, позивач [PERSON] вважається спадкоємцем, яка прийняла спадщину, що відкрилась протягом шести місяців після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , оскільки вона фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, що підтверджено рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області від 17.12.2024, справа №153/1981/24. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до Указу Президента України від 08.08.1995 №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Згідно з п.3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) видача нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачена. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Враховуючи те, що позивач не має можливості в позасудовому порядку реалізувати свої права на спадщину після смерті матері [PERSON] , оскільки правовстановлюючий документ сертифікат на право на земельну частку (пай), серії ВН №0386310, виданий на ім`я [PERSON] , втрачено, позивач прийняла спадщину, що відкрилась після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , оскільки вона фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, а тому, суд вважає доведеними обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог. Невизнане право позивача на спадщину підлягає судовому захисту шляхом визнання цього права. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з постановою № 14 Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. За таких обставин, суд приймає визнання відповідачем позову, оскільки воно не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідачів) та ухвалює рішення про задоволення позову. На стягненні судових витрат позивач не наполягає. Користуючись принципом диспозитивності визначеним ч.1 ст.13 ЦПК України, суд не виходить за межі заявлених позовних вимог, а тому підстав для стягнення судових витрат із відповідача на користь позивача не вбачається.

Outcome: approved