Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-03 00:00:00

АТ «УКРСИББАНК» звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором до [PERSON] . Позовні вимоги мотивує тим, що 11.03.2019 року між АТ «УКРСИББАНК» та\~ [PERSON] укладено Договір №95224393000. 14.12.2020 року укладено договір №192 згідно якого АТ «УКРСИББАНК» відступило на користь ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» права вимоги за кредитним договором №95224393000. Також, 15.12.2020 року укладено договір №04/15/12/2020/1 відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» право вимоги за кредитним договором №95224393000. 10.01.2023 року укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитним договором №95224393000. Позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» заборгованість за кредитним договором №95224393000 від 11.03.2019 року у розмірі 153 968 гривень, витрати зі сплати судового збору 3028 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 25 000. Сторона позивача в позові до суду клопотала про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримують в повному обсязі. Відповідач до суду не з`явився, про місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причин неявки до суду не повідомив. Судом встановлено, що 11.03.2019 року між АТ «УКРСИББАНК» та [PERSON] укладено Договір №95224393000. [PERSON] власноручним підписанням договору підтвердив, що він ознайомлений з умовами Публічної пропозиції на укладення Договору про надання споживчого кредиту АТ «УКРСИББАНК» в повному обсязі, додатком №1 до Договору №95224393000 від 11.03.2019 року, Анкетою-заявкою на надання споживчого кредиту, Паспортом споживчого кредиту, заявою-приєднання, випискою за кредитним договором, розрахунком заборгованості станом на 10.01.2023 р. Видача кредитних коштів за договором №95224393000 від 11.03.2019 року в сумі 45 260,00 грн. для [PERSON] підтверджена додатком №1 до договору №95224393000 від 11.03.2019 року, анкетою-заявкою на надання споживчого кредиту, паспортом споживчого кредиту та випискою за кредитним договором з 11.03.2019 року. Таким чином, між сторонами укладено договір №95224393000 від 11.03.2019 року, на підставі якого відповідач отримав кредитні кошти, тобто кредитор виконав свої зобов`язання і надав кредит, однак відповідач не виконав взятих на себе зобов`язань і не повернув кредит та платежі за користування кредитом у визначений строк та розмірах, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість. Відповідач не надав суду доказів того, що кредитні кошти не отримував, ними не користувався, або що у нього немає заборгованості за вказаним договором. 14.12.2020 року укладено договір №192 згідно якого АТ «УКРСИББАНК» відступило на користь ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» права вимоги за кредитним договором №95224393000. Також, 15.12.2020 року укладено договір №04/15/12/2020/1 відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» право вимоги за кредитним договором №95224393000. 10.01.2023 року укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитним договором №95224393000. Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом вимоги до відповідача за договором №95224393000 від 11.03.2019 року, сума заборгованості за користування кредитним договором №95224393000 становить 153\~968, 18 грн., із яких: заборгованість за основним зобов`язанням 39\~744, 97 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 69\~136, 09 грн.. Згідно зі ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Враховуючи те, що позичальник (відповідач) не виконав умови договору та не повернув у встановлений строк отримані кошти, то з урахуванням наведеного, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість в розмірі 153 968,18 грн. Отже, суд звертає увагу, що між позивачем та відповідачем було укладено договір про надання споживчого кредиту, умовами якого передбачено та встановлено відсотки за користування кредитними коштами, з чим погодився відповідач підписуючи вказаний договір (з усіма його умовами). Волевиявлення сторони щодо підписання договору про надання споживчого кредиту свідчить, що особа, яка погоджується укласти договір, отримала всі необхідні відомості для прийняття рішення про погодження умов договору. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як зазначено у ч. 1 ст. 1048 ЦК України, норми якої в силу ч. 2 ст. 1054 ЦК Українипоширюються на кредитні відносини, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. За приписами ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 1, 2 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів»(в редакції, чинній на момент укладення спірного договору) продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори з споживачем умови, які є несправедливими. Однак, умови кредитного договору не можна вважати несправедливими, оскільки розмір відсотків за користування кредитними коштами сторонами договору визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому ст. 627 ЦК України. Відповідач розумів розмір процентів, надаючи свою згоду на отримання кредитних коштів, що ним під сумнів не ставиться. На підставі ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України позивач належними і допустимими доказами довів правомірність своїх вимог, водночас відповідач не надав доказів, які спростовують твердження позивача, що є його процесуальним обов`язком, тому позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Щодо вимоги позивача про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 6 000 грн. суд зазначає наступне. За ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу. Положенням п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Слід зазначити, що витрати на професійну правничу допомогу є видом судових витрат і всі норми процесуального кодексу, які стосуються судових витрат відносяться також до витрат на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Витрати повинні бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволені таких вимог. До суду на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано: копію договору №01-07/2024 про надання правової допомоги від 01.07.2024 року; прайс-лист АО «Лігал Ассістанс»; платіжну інструкцію №0459970000 від 12.09.2024 року; заявку на надання юридичної допомоги №690 від 05.07.2024 року; витягу з акту №4 про надання юридичної допомоги від 05.09.2024 року. Згідно з витягу з Акту №4 про надання юридичної допомоги від 05.09.2024 року ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» та Адвокатське об`єднання «ЛІГАЛ АССІСТАНС» погодили надання наступних правових послуг: надання усної консультації з вивченням документів (4000 грн. за 2 год.), надання письмової консультації з вивченням документів (3000 грн. за 1 год.), складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду (18\~000 грн. за 6 год.). Вирішуючи питання обґрунтованості щодо стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 25 000 грн., суд приймає до уваги викладене нижче. Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Важливими є також висновки у постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, де визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial