Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-13 00:00:00

Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (надалі за текстом - позивач, позикодавець) звернулось до Подільського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач, позичальник), про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обгрунтовані неналежним виконанням відповідачем укладеного з позивачем Договору кредиту у частині своєчасного повернення позики, з огляду на що позивач просить суд стягнути з відповідача 144327,26 грн., з яких: 40000,00 грн. тіла кредиту, 98327,26 грн. процентів за користування кредитом та 6000,00 грн. комісії за надання кредиту. Ухвалою Суду. 29.01.2025 року відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 28.02.2025 до суду від відповідача надійшов відзив. 03.03.2025 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив. Так, у відзиві міститься клопотання про поновлення пропущеного процесу, яке обгрунтовано тим, що позовна заява містить значний обсяг документів, а відповідач не знав про те що судом встановлюється строк для подання документів. Окрім вказаного відповідач зазначає, що у зв`язку з військовим станом та постійними тривогами, що лунають в Києві, представник не завжди мав можливість повноцінно працювати. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 129 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Отже, законодавець не передбачив обов`язок суду автоматично поновлювати пропущений строк за наявності відповідного клопотання заявника, оскільки в кожному випадку суд має чітко визначити, з якої саме поважної причини такий строк було пропущено та чи підлягає він поновленню. За змістом статті 89 ЦПК України питання про поважність причин пропуску процесуального строку вирішується судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Для поновлення процесуального строку суд має встановити відповідні обставини, задля чого заявник має довести суду їх наявність та непереборність у зв`язку з тим, що фактично норма про можливість поновлення процесуальних строків по суті є пільгою, яка може застосовуватися як виняток із загального правила, оскільки в іншому випадку нівелюється значення чіткого визначення законодавцем кожного з процесуальних строків. Наведений висновок викладений у постановах Верховного Суду від 18.08.2023 у справі № 32/257-10, від 03.04.2023 у справі № 906/1357/20, від 01.09.2022 у справі № 904/8456/21 та інших. Проте, відповідачем не наведено поважних причин, які зумовили пропущення відповідачем строку для подачі відзиву, поза як відповідачем не конкретизовано, яким саме чином військовий стан та тривоги саме об`єктивно перешкодили надати відзив у встановлений строку, при тому що ці обставини є загальновідомими та стосуються не тільки особи відповідача та його представника. Згідно з ч. 2 ст. 126 ЦПК України документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. З огляду на вказане вище, суд залишає відзив без розгляду. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Позивач направив відповідачу пропозицію (оферту) укласти договір №501930-КС-001 про надання кредиту (електронна форма) від 07.06.2024. Як вбачається з матеріалів справи, 07.06.2024 Позичальник прийняв пропозицію щодо укладення договору про надання кредиту №501930-КС-001, на умовах, визначених офертою - надано позивачу фото-копію власного паспорту та ідентифікаційного коду. Договір, відповідно до ст. 638 ЦК України, є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно зі ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії (ч. 2 ст. 640 ЦК України). Статтею 641 ЦК України передбачено, що пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Реклама або інші пропозиції, адресовані невизначеному колу осіб, є запрошенням робити пропозиції укласти договір, якщо інше не вказано у рекламі або інших пропозиціях. Відповідно до ст. 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. 07.06.2024 між позивачем та відповідачем було укладено Договір про надання кредиту № 501930-КС-001 (надалі за текстом - Договір), за змістом якого за змістом якого позикодавець зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредит надано позичальнику на наступних умовах: Загальний розмір кредиту: 40000,00 грн. Строк дії Договору: до 22.11.2024. Строк на який надається кредит: 24 тижні. Орієнтовна загальна вартість наданого кредиту: 118577,67 грн. Загальні витрати за кредитом: 78577,67 грн. Орієнтовна реальна річна процентна ставка: 19684,89 грн. процентів. Денна процентна ставка: 1,116 %. Комісія за надання кредиту - 6000,00 грн. Договір кредиту в п.8 містить, зокрема, наступні реквізити позичальника: [PERSON] ; [ADDRESS] ; РНОКП [NUMBER] , номер електронного платіжного засобу [NUMBER] . Паспорт споживчого кредиту містить відмітку про підписання його одноразовим ідентифікатором «Підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-2950. Номер телефону [NUMBER] . 07.06.2024 22:37:48». За приписами статті 3 Закону України "Про електронну комерцію", електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію", вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Також, приписами ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію", передбачено поняття "підпис у сфері електронної комерції". Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію", одноразовий ідентифікатор алфавітно-цифрова послідовність, що й отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Згідно з ч. 2 ст. 345 ГК України кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі. У кредитному договорі передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов`язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов`язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту. Таким чином, одноразовий ідентифікатор, яким був підписаний Договір, відповідає приписам Закону України «Про електронну комерцію». При цьому, дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем Договору, суд дійшов висновку що даний договір за своєю правовою природою є договором споживчого кредиту. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором позикодавець або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до п.11) ч.1 ст. Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Споживач - фізична особа, яка уклала або має намір укласти договір про споживчий кредит (п.9 ч.1 ст. Закону України «Про споживче кредитування»). Позикодавець перерахував позичальнику кошти у розмірі 40000,00 грн, що підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «Платежі онлайн» №2970/01 від 17.01.2025. За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до умов Договору строк повернення кредиту є таким, що настав. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач взяті на себе зобов`язання по погашенню кредиту в передбачені строки не виконав, а відтак, заборгованість із простроченого кредиту (тіло кредиту) відповідача перед позивачем становить 40000,00 грн. Згідно з наданим позикодавцем розрахунком, за вказаним кредитним договором станом на 14.01.2025 року у відповідача виникла заборгованість за кредитом на загальну суму 144327,26 грн. та складається з наступного: 40000,00 грн. - тіло кредиту; 98327,26 грн. - заборгованість за процентами та 6000,00 грн. - комісії. Враховуючи вищезазначене, а також те що станом на дату ухвалення рішення обов`язок по поверненню кредитних коштів у заявленому розмірі настав, заборгованість позичальника по кредиту в розмірі 40000,00 грн, по процентам 98327,26 грн. та по комісії 6000,00 грн. перед позикодавцем належним чином доведена, документально підтверджена та клієнтом не спростована, а тому вимоги позивача стягнення коштів з відповідача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати позивача по сплаті судового збору покладаються на відповідача з огляду на задоволення позовних вимог.

Outcome: approved