Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-11 00:00:00

Позивач просить: відібрати у [PERSON] , [INFO] , малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , без позбавлення батьківських прав. відібрати у [PERSON] , [INFO] , малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , без позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позову вказує, що відповідачі ухиляються від належного виконання батьківських обов`язків, належних умов для проживання, виховання,\~навчання та\~розвиткумалолітніх дітей не створюють. 29.01.2024 до служби у справах дітей надійшло повідомлення від старости Веселівського старостинського округу про те, що під час видачі гуманітарної допомоги нею було виявлено двох малолітніх дітей [PERSON] . [PERSON] , 2020 р.н., та [PERSON] , 2022 р.н., в [ADDRESS] , які знаходились в будинку з двома незнайомими чоловіками, матір дітей була відсутня. Батько дітей з дітьми не проживає, його місце проживання невідомо. Також було повідомлено, що матір 27.01.2024 залишила своїх дітей на двох чоловіків, взяла із собою старшу доньку [PERSON] і поїхала на територію іншої громади, а повернулася лише 29.01.2024 після приїзду комісії з наявним запахом перегару. Оскільки умови проживання дітей становили загрозу для їх життя та здоров`я, то їх було негайно відібрано у батьків та влаштовано до дитячого відділення КНП БМР ХО «БКБЛІЛ» з подальшим влаштуванням до сім`ї патронатного вихователя. З метою соціального захисту малолітніх дітей було подано вказаний позов. Ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 19.11.2024 закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду (а.с. 53). Представник позивача просила розглянути справу за її відсутності, позов підтримала та просила його задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Зазначила, що сторона позивача зі свого боку вжила всіх необхідних заходів для встановлення місця знаходження [PERSON] , за адресою фактичного місця проживання, як ВПО, відсутня, з червня 2024 року там не з`являється, її номер телефону знаходиться поза зоною досяжності. Пояснила, що діти з 29.01.2024 по теперішній час перебувають у родині патронатного вихователя [PERSON] в с-щі Малинівка Чугуївського району Харківської області. За повідомленням начальника служби у справах дітей та сім`ї при виконавчому комітеті Малинівської селищної ради Чугуївського району Харківської області за період перебування дітей у патронатній родині відповідач [PERSON] жодного разу дітей не відвідувала, 1 раз в березні 2024 року надсилала дітям посилку, телефонувала дітям дуже рідко, а з червня 2024 року взагалі не приймає жодної участі в житті та вихованні дітей та не виходить на будь-який зв`язок (а.с. 96). Відповідач [PERSON] про час і місце судових засідань неодноразово повідомлялась належним чином за зареєстрованим місцем проживання (перебування) (а.с.\~40), а також фактичним місцем проживання, однак на пошту за отриманням судових повісток, копії позову з доданими до нього документами і в судове засідання не з`явилась (а.с.\~48-49, 64-65, 73-74, 77-78, 94-95), причини неявки суду не повідомила, відзиву на позовну заяву та заяви про розгляд справи за її відсутності не надала, поважності неявки не убачається. Відповідач [PERSON] про час і місце судових засідань неодноразово повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем проживання (перебування) (а.с.\~79), а також можливим фактичним місцем проживання, однак на пошту за отриманням судових повісток, копії позову з доданими до нього документами і в судове засідання не з`явився (а.с.\~ 46-47, 62-63, 75-76, 91-92), причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву та заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, поважності неявки не убачається. Також про його виклик у судові засідання свідчить розміщення оголошень на сайті «Судова влада України» від 20.11.2024, 23.12.2024 та 26.02.2025 (а.с. 60, 71, 90) Тому суд ухвалив провести заочний розгляд справи, на підставі наявних у ній доказів і зважаючи на вжиті заходи для забезпечення відповідачів участі в розгляді справи. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Захист інтересів дитини знаходиться в одній площині поряд з такими фундаментальними правовими цінностями, як життя, здоров`я, свобода, безпека, справедливість. Захист інтересів дитини, її виховання обома батьками є запорукою становлення сильної держави, правового суспільства, оскільки зростаючи дитина перетворюється на правового партнера дорослих членів суспільства. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. У частині першій статті 9 зазначеної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і потрібно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Забезпечення найкращих інтересів дитини це дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити (абзац четвертий частини першої статті 1 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (стаття 141 Сімейного кодексу України). Обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини визначені статтею 150 СК України. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (частина перша статті 155 СК України). Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист (частини дев`ята-десята статті 7 СК України). Згідно до ч.1 ст.170 Сімейного кодексу України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої\~статті 164 цього\~Кодексу,\~а також\~в інших\~випадках,\~якщо залишення\~дитини у\~них є\~небезпечним для\~її життя,\~здоров`я\~і морального\~виховання. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім'ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Такими випадками є, якщо мати, батько: oухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; oжорстоко поводяться з дитиною; oє хронічними алкоголіками або наркоманами; oвдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», заява №\~39948/06 зазначено, що відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини. За загальним правилом, доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідачів від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою для відібрання дітей від батьків, покладено на позивача. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України). Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №\~129/1033/13-ц). Цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням балансу вірогідностей. Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує на довіру. Судом встановлені обставини і визначені відповідні до них правовідносини. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] є батьками дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 7, 8). Відповідач [PERSON] є матір`ю дитини [PERSON] , [INFO] (а.с. 9). Відомості про батька дитини записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного Кодексу України, що встановлено з копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження (а.с. 98). Згідно з наказами служби у справах дітей Савинської селищної ради Ізюмського району Харківської області від 10.01.2024 було взято на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , які проживають за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з ухиленням батьків від виконання батьківських обов`язків (а.с. 10-12). За актом обстеження умов проживання від 29.01.2024 за адресою: [ADDRESS] , проведеного на підставі усного звернення за місцем проживання відповідача [PERSON] та її трьох малолітніх дітей, встановлено, що будинок складається з 4 кімнат, забезпечений електропостачанням, наявне пічне опалення, зручності знаходяться у дворі, в будинку тепло, але дуже брудно, відсутня приготована їжа, діти та їхній одяг брудні, в будинку неприємний запах, наявні антисанітарні умови. На момент відвідування комісії в будинку були присутні двоє сторонніх чоловіків, на яких мати покинула малолітніх дітей, а саме мати залишила двох малолітні дітей на двох невідомих чоловіків 27.01.2024. Була проведена бесіда щодо належного виконання матері батьківських обов`язків (а.с.\~13). Розпорядженням Савинської селищної військової адміністрації Ізюмського району Харківської області від 29.01.2024 було зобов`язано негайно відібрати малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , від матері [PERSON] у зв`язку з виникненням безпосередньої загрози життю та здоров`ю малолітніх дітей, яких матір залишила на двох незнайомих чоловіків ввечері 27.01.2024 і повернулась 29.01.2024 після приїзду комісії з наявним запахом перегару, в будинку антисанітарні умови проживання, відсутня приготована їжа, місцеперебування батька невідоме. Дітям було забезпечено тимчасове перебування та медичне обстеження в КНП БМР ХО «БКБЛІЛ» (а.с. 9). Відповідно до відповіді сімейного лікаря [PERSON] , наданої на телефонний запит служби у справах дітей від 31.01.2024, діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , перебувають на обліку в АЗПСМ с. Веселе з 01.03.2023. На запрошення для медогляду, проведення профілактичних щеплень з`являлися регулярно, завжди в охайному вигляді, щеплення проведені їм згідно плану. Матір дітей неодноразово приїздила для отримання гуманітарної допомоги (дитяче харчування, одяг, підгузки). Батько дітей їм незнайомий, з ними декларацію не заключав, в амбулаторію не з`являвся. За висновком зауважень на неякісний догляд за дітьми в медичному плані немає (а.с.\~15). За інформацією ВП № 1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області від 01.02.2024 та 02.02.2024 [PERSON] притягалась до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП від 19.01.2024. Також перевіркою звернення служби у справах дітей було встановлено, що в діях [PERSON] вбачаються порушення, за які настає відповідальність за ст. 184 КУпАП, тому відносно останньої було складено протокол за ч. 1 ст. 184 КУпАП та направлено на розгляд для прийняття рішення (а.с. 16, 17). Постановою Балаклійського районного суду Харківської області від 23.02.2024 [PERSON] притягалась до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП у виді попередження за те, що вона ухилялась від виконання батьківських обов`язків, передбачених законодавством, щодо виховання своїх неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що виразилось у тому, що вона не створює належних умов проживання малолітнім дітям, в будинку антисанітарні умови, на дітях брудний одяг, діти тривалий час не купані, брудна постіль, а також 27.01.2024 залишила без\~догляду двох\~малолітніх дітей\~на три\~доби,\~поїхавши з\~дому(а.с. 99). За довідкою-характеристикою Савинської селищної ради Ізюмського району Харківської області від 30.01.2024 [PERSON] фактично проживає в [ADDRESS] . За час проживання на території Веселівського старостинського округу зарекомендувала себе з негативної сторони, тимчасово не працює у зв`язку з перебуванням у декретній відпустці. Присутні випадки вживання нею спиртних напоїв та випадки залишення нею своїх трьох малолітніх дітей зі сторонніми, невідомими особами. [PERSON] оформлено належні їй соціальні виплати для повноцінного утримання своєї родини. Батько дітей [PERSON] вихованням дітей не займається з 2022 року, його місцезнаходження невідоме (а.с. 18). У своєму листі від 02.02.2024 завідувач Веселівського закладу дошкільної освіти (ясла-садок) повідомила, що мати [PERSON] та батько [PERSON] малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , із заявою про влаштування до їхнього закладу освіти не звертались. На пропозицію влаштувати дитину до різновікової групи батьки не відреагували (а.с. 19). З відповіді Комунальної установи Центр надання соціальних послуг Савинської селищної ради Ізюмського району Харківської області від 02.02.2024 вбачається, що сім`я [PERSON] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] , разом з трьома дітьми, перебуває на обліку, як сім`я, що перебуває у складних життєвих обставинах з 29.12.2023 у зв`язку з невиконанням матір`ю батьківських обов`язків та взята під соціальний супровід з 02.02.2024, із сім`єю складено план соціального супроводу сім`ї та укладено договір про надання соціальної послуги соціального супроводу (а.с. 20). В своїх письмових поясненнях, наданих суду, [PERSON] , яка є патронатним вихователем дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , пояснила, що діти були влаштовані до неї 05.02.2024, на той час вони були плаксиві, особливо найменший хлопчик [PERSON] , в один рік і один місяць він взагалі не ходив, не вживав їжу, лише суміш з пляшки, не вмів жувати будь-яку їжу. Його сестричка та братик були більш розвинуті, вони чітко спілкувалися, розповідали про себе, [PERSON] казала, що в неї є мама [PERSON] та батько [PERSON] , а [PERSON] розповідав, що в нього мама [PERSON] , а батько [PERSON] . В службі їй пояснили, що діти по різному називають своїх батьків, бо сусіди [PERSON] та [PERSON] виховували та доглядали хлопчиків. Тому [PERSON] називав мамою та татом інших людей, яких вважає такими і по сьогоднішній день. Після влаштування до неї дітей їхня мама з`явилася десь через місяць на початку березня 2024 року. Вона декілька разів дзвонила, обіцяла забрати дітей, говорила, що любить їх. Але потім знову зникала на місяць. Так вона ні разу не приїхала до них, тільки були обіцянки. Останній раз від мами надійшов дзвінок 09.06.2024 і до теперішнього часу спілкування з мамою обірвалось. Зазначила, що за час перебування у неї дітей вони стали спокійні, виховані, розуміють ті речі, які повинні розуміти в їхньому віці. [PERSON] вона вчить рахувати та готує до школи, [PERSON] вже ходить, сам їсть, ходить на горщик, грається іграшками разом з [PERSON] та іншими дітьми, які проживають разом в будинку, кожна дитина має ліжко, свої речі, полиці в шафі, багато іграшок, книжок, розмальовок, вони з задоволенням дивляться мультфільми по телевізору, бо вдома у них цього не було. Діти забезпечені їжею, фруктами, солодощами, в них є все необхідне для розвитку та проживання. На сьогоднішній день діти перебувають у гарному стані, про своїх батьків взагалі не згадують, а [PERSON] взагалі не пам`ятає їх, мамою називає її, а старші діти називають її т.\~Люда, не виявляють бажання повернутися до батьків. Вважає, що кожна дитина повинна жити у родині, турботі, любові, відчувати тепло від батьків, тобто те, чого не було у цих дітей. За висновками органу опіки та піклування Савинської селищної ради Ізюмського району Харківської області визнано доцільним відібрання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , від батьків [PERSON] та [PERSON] , оскільки вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків щодо них. Зазначено, що 29.01.2024 на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Савинської селищної ради було встановлено, що батьки дітей не займаються виконанням своїх батьківських обов`язків, не надають дітям батьківського, сімейного тепла, піклування, турботи, не створили належних житлово-побутових умов для їх проживання, передання дітей матері чи батьку призведе до порушення їх прав на достатній життєвий рівень та безпечне середовище. Водночас комісією було враховано, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на батьків, тому, зважаючи на прохання матері дітей надати їй останній шанс, вирішила доцільним просити суд про відібрання дітей у батьків без позбавлення їх батьківських прав. На засіданні комісії 06.03.2025 було встановлено, що батьки дітей продовжують ухилятися від виконання своїх батьківських обов`язків щодо дітей. Батько дітей за період з 29.01.2024 по 06.03.2025 до служби у справах дітей з приводу подальшого влаштування своїх дітей не звертався, місце його перебування невідоме. Мати дітей за час їх перебування в сім`ї патронатного вихователя жодного разу їх не відвідала, перший телефонних дзвінок від матері надійшов майже через місяць після влаштування дітей до родини патронатного вихователя, телефонувала не систематично, могла не виходити на зв`язок тривалий час, останній телефонний дзвінок відбувся 09.06.2024. З червня 2024 року по лютий 2025 року батьки не цікавились життям та здоров`ям дітей (а.с. 100-102). Відповідно до ч. 2 ст. 170 СК України у виняткових випадках, при безпосередній загрозі для життя або здоров'я дитини, орган опіки та піклування або прокурор мають право постановити рішення про негайне відібрання дитини від батьків. У цьому разі орган опіки та піклування зобов'язаний негайно повідомити прокурора та у семиденний строк після постановлення рішення звернутися до суду з позовом про позбавлення батьків чи одного з них батьківських прав або про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав. Підставою відібрання дітей без позбавлення батьківських прав батьків є виникнення в сім'ї небезпечної для дитини обстановки: її життя, здоров'я і морального виховання. Відібрання дитини - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини, в зв`язку з чим у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати. Суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої\~статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Інші випадки, коли дитина може бути відібрана від батьків, охоплюють ситуації, коли залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Така небезпека може випливати не лише з поведінки батьків, а й з їх особистих негативних звичок. Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику лише для життя, здоров`я або лише для морального виховання. Варто враховувати й ступінь небезпеки для кожної окремо взятої дитини, враховуючи її фізичний та психічний розвиток. Отже, положення про право батьків і дітей бути поряд один з одним не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини, при розгляді справи суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини. У частині сьомій статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Звертаючись в суд з позовом, позивач посилалась на наявність загрози життю і здоров`ю дітей в зв`язку з неналежним виконанням відповідачами своїх батьківських обов`язків щодо забезпечення належних умов проживання та виховання дітей, яких було відібрано у матері. З матеріалів справи вбачається, що дійсно 29.01.2024 під час комісійного відвідування родини відповідачів було встановлено, що в помешканні антисанітарні умови, відсутня приготована їжа, діти мали недоглянутий вигляд, молодші хлопчики [PERSON] , 2020 р.н., та [PERSON] , 2022 р.н., перебували вдома разом з вдома незнайомими чоловіками,\~на яких\~мати покинула\~малолітніх дітей,\~а саме\~27.01.2024 разом зі старшою донькою [PERSON] 'яною поїхала на територію іншої громади, повернувшись лише 29.01.2024 після приїзду комісії з наявним запахом перегару. Тому, у зв`язку з загрозою життю та здоров`ю дітей, їх було примусово відібрано від матері та поміщено до лікувального закладу, а потім влаштовано до сім`ї патронатного вихователя, з показань якої діти були в занедбаному стані, особливо молодший хлопчик, який не був розвинений на свій вік, а інший хлопчик [PERSON] взагалі вважає своїми батьками сусідів, які виховували та доглядали хлопчиків. Мати малолітніх дітей доказів щодо створення належних умов для їх проживання суду не надала, після відібрання дітей не звернулась до органу опіки та піклування за сприянням у здійсненні своїх батьківських прав і виконанні батьківських обов`язків, навіть не проявила реального бажання забрати дітей, жодного разу не відвідала їх, лише декілька разів телефонувала патронатному вихователю, якій лише марно обіцяла забрати дітей, однак після 09.06.2024 матір взагалі перестала виходити на будь-який зв`язок, зовсім зникла з життя дітей, не цікавиться їх життям, здоров`ям та розвитком, з дітьми не спілкується, не забезпечує їх належним доглядом, вихованням та харчуванням, утриманням, навчанням та підготовкою до дорослого життя, не піклується про їх духовний, фізичний розвиток. При цьому відповідач могла вжити якихось заходів, щоб змінити ситуацію та належним чином виконувати свої батьківські обов`язки, забрати дітей, але до теперішнього часу вона так цього і не зробила і навіть не намагалася, а з початку червня 2024 року взагалі самоусунулась від виховання дітей, піклування про них, діти та їх доля їй байдужі. Крім того, відповідач притягалась до адміністративної відповідальності за ухилення від виконання батьківських обов`язків щодо своїх малолітніх дітей. Водночас, діти після відібрання їх у матері по теперішній час перебувають в патронатній родині, де для них створені усі належні умови для їх життя, виховання та розвитку. Батько малолітніх дітей взагалі з 2022 року з родиною не проживає, вихованням, утриманням, здоров`ям\~та розвитком своїх неповнолітніх дітей не займається, самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків, його місцезнаходження невідоме. Досліджені в судовому засіданні докази свідчать, що відповідачі до теперішнього часу ніяких дій, спрямованих на зміну своєї поведінки не вчинили, ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків не змінили, дітей не навідують та не спілкуються з ними. Все це свідчить про те, що відповідачі свідомо ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків та залишення дітей у них є небезпечним для їх життя та здоров'я. Згідно з частинами першою-третьою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Проте у цій справі суд на підставі наявних у матеріалах справи доказів дійшов висновку, що позивач довела неналежне виконання відповідачами батьківських обов'язків щодо малолітніх дітей та реальність загрози для їх життя та здоров'я і морального виховання, що відповідає положенням ч. 1 ст. 170 СК України, тому відібрання дітей від батьків без позбавлення їх батьківських прав, насамперед, буде відповідати інтересам дітей. Факт неявки до суду та не заперечення відповідачами відібрання у них дітей свідчить про відсутність інтересу до них та реальне небажання змінити свою поведінку. Крім того, необхідно зазначити, що відібрання дітей від батьків не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє їх на спілкування з дітьми і побачення з ними, а також права на звернення до суду з заявою про повернення їм дітей, якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню ними дітей. Внаслідок задоволення позову судові витрати покладаються на відповідачів. На підставі викладеного,

Outcome: approved