Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовною заявою, у якій просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] . У позові зазначається, що з весни 2012 позивач проживав з відповідачкою у шлюбі без реєстрації. За час пільного проживання у них народився син [PERSON] , [INFO] . З весни 2017 року позивач виховує сина самостійно. Відповідачка не бере участі у його вихованні, не провідує сина, не цікавиться його здоров`ям, успіхами у навчанні, не підтримує дитину морально та матеріально. Відповідачка самоусунулася від виконання батьківських обов`язків щодо сина. Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити. Додав, що з 2017 року сина виховує самостійно, спочатку відповідачка ще спілкувалася з дитиною, а пізніше самоусунулася. Має заборгованість зі сплати аліментів, не цікавиться сином взагалі. Після співбесіди з представниками ССД, свого ставлення не змінила і бажання спілкуватися з сином не виявляє. Першу дитину відповідачка також покинула з батьком. Мати ухиляється не тільки від виховання, а й від утримання дитини. Чи намагалися представника ССД спілкуватися з відповідачкою за час проживання дитини з батьком, позивачу не відомо. Після спілкування з представниками ССД, позивачка бачила сина один раз та запитувала про якісь кошти, але він не захотів спілкуватися з матір`ю. Відповідачка не виявляє бажання спілкуватися з дитиною, навіть у приміщенні суду. Відповідачка в суді позов не визнала, заперечила проти його задоволення. Пояснила, що з 27 січня бачила дитину один раз. У школі не відвідує сина бо хворіє і не хоче розповсюджувати хворобу. Представник відповідачки заперечив, щодо задоволення позовних вимог [PERSON] з підстав, викладений у раніше поданому відзиві. Представник третьої особи до суду не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялося у встановленому законом порядку. Раніше було надано Висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав. Заслухавши сторони, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, встановивши на їх підставі фактичні обставини та характер спірних правовідносин між сторонами спору, визначивши правові норми, що підлягають застосуванню, суд приходить до наступних висновків. Сторони по справі мають спільного сина [PERSON] , [INFO] (а.с.9). Позивач зареєстрований та проживає з батьком і сином [PERSON] в [ADDRESS] (а.с.10,15). Дитина має місце для сну та навчання, в достатній кількості одяг та взуття згідно віку та сезону. Стосунки у сім`ї доброзичливі. Згідно довідки Опорного закладу «Карлівський ліцей»№ 01-33/87 від 05.03.2025, [PERSON] навчався у 5 класі опорного закладу «Ланнівський ліцей». За інформацією класного керівника, мати дитини не підтримує контакту зі школою, не цікавиться успіхами дитини, з вчителями не спілкується, батьківські збори не відвідує. Дитину до школи приводить батько, на виклики до школи приходить лише батько, він також приймає активну участь в житті школи та класу(а.с.11,12). Позивач позитивно характеризується за місцем проживання та роботи (а.с.13,14). До матеріалів справи також додано довідку про доходи позивача (а.с.16). Судовим наказом Карлівського районного суду від 11.09.2017 з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] (а.с.17). Станом на 01.09.2024 заборгованість зі сплати аліментів складає 188134,65 грн. (а.с.18). Позивач також сплачує аліменти на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , та станом на 01.09.2024 заборгованість зі сплати аліментів відсутня (а.с.19). Представником відповідача було подано відзив на позов, у якому просив відмовити у задоволенні позову [PERSON] про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] , вважають позов необгрунтованим, належним чином не мотивованим. Зазначається, що з матеріалів справи не можливо встановити факт ухилення відповідачки від виконання батьківських обов`язків в контексті положень СК України, не доведено, що вона свідомо, ситематично, незважаючи на заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки щодо сина. Є не зрозумілим, яким чином позбавлення відповідачки батьківських прав відповідатиме інтересам дитини. Відповідно до ст.150 Сімейного кодексу України встановлено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Зокрема, батьки зобов`язані турбуватися про здоров`я дитини, її фізичний та моральний розвиток, зобов`язані забезпечити одержання дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. У даному випадку позивач звернувся з позовом про позбавлення батьківських прав із підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, та повинен довести, що мати ухиляється від виконання своїх обов`язків з виховання дитини. Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Тлумачення змісту пункту 2 частини першої статті 164 СК України дає змогу зробити висновок, що ухилення від виконання обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У рішенні від 16 липня 2015 року справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» зазначено, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини. Розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин (рішення Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», пункт 49). Подібні правові висновки викладені у низці постанов Верховного Суду, зокрема від 08 квітня 2020 року у справі № 645/731/18, від 29 січня 2020 року у справі № 127/31288/18, від 29 січня 2020 року у справі № 643/5393/17, від 17 січня 2020 року у справі № 712/14772/17, від 25 листопада 2019 року у справі № 640/15049/17, від 13 березня 2019 року у справі № 631/2406/15-ц, від 24 квітня 2019 року у справі № 331/5427/17. Позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який тягне за собою істотні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Правовий висновок про те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків, викладено, зокрема в постановах Верховного Суду від 29 липня 2021 року у справі № 686/16892/20, від 03 серпня 2022 року у справі № 306/7/20, від 07 грудня 2022 року у справі № 562/2695/20, від 11 січня 2023 року у справі № 461/7447/17. Таким чином, суд має встановити усі фактичних обставини для правильного вирішення справи і визначити, у чому саме полягає свідоме та умисне ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, чи є рішення суду таким, що ухвалене в інтересах дитини. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 16.01.2019 року у справі № 465/3694/14-ц (провадження № 61-36265св18) Аналогічна позиція сформульована у постановах Верховного Суду від 07.02.2019 року у справі № 713/63/17 (провадження № 61-27680св18). Враховуючи той факт, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків, то встановлення такої обставини як «злісне ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків» є обов`язковим у такого роду спорах. Наявність заборгованості по аліментам, що у даному випадку статом на 01.09.2024 складає 188134,65 грн., сама по собі не є підставою для позбавлення батька дитини батьківських прав. Такої позиції дотримується Верховний суд в постанові від 16.01.2019 року у справі № 465/3694/14-ц, від 24.10.2018 року у справі № 761/2855/17, від 17 червня 2021 року у справі № 466/9380/17. Згідно із ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч. 5 ст. 19 СК України). Згідно висновку органу опіки та піклування, затвердженого рішенням ВК Ланнівської сільради від 10.01.2025 №08 вбачається доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] (а.с.39-40). Зазначено, що мати сина не відвідує, його життям та здоров`ям не цікавиться, жодної участі у вихованні та матеріальному забезпеченні дитини не приймає з 2017. Суд може не погодитися із висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (ч. 6 ст. 19 СК України). Відповідно до ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи підлягають встановленню при ухваленні судового рішенні. Згідно викладених вище обставин, суд вважає, що належними та допустимими доказами не підтверджено злісне ухилення відповідачки від виконання батьківських обов`язків, щодо сина [PERSON] , а сама незгода з позовними вимогами, подання відзиву, свідчать про бажання відповідачки стати на шлях виправлення, брати участь у вихованні та спілкуванні з ним. Тож, враховуючи, щопозбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків, виходячи з найкращих інтересів дитини, беручи до уваги незгоду відповідачки з даним позовом також, з огляду на відсутність виключних підстав для позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] , суд не погоджується з висновком органу опіки та піклування і вважає за недоцільне позбавляти [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] . Разом з тим, суд вважає за необхідне попередити [PERSON] про необхідність змінити ставлення до виховання сина [PERSON] , [INFO] , поклавши на Ланнівську сільську раду Полтавського району Полтавської області, як орган опіки та піклування, контроль за виконанням відповідачкою батьківських обов`язків.

Outcome: dismissed