Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-11 00:00:00

Позивач АТ «Таскомбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 07.09.2021 між АТ «Таскомбанк» та відповідачем укладено кредитний договір №2238667-901 про надання споживчого кредиту, за яким [PERSON] отримав в кредит кошти у розмірі 200 000грн, строком на 60 місяців, 0,01% річнихпроценти за користування кредитом, 1,9% щомісячно комісія за обслуговування кредиту. Відповідач свої зобов`язання перед позивачем не виконав, з зв`язку з чим станом на 11.11.2024 за вказаним кредитним договором виникла заборгованість у сумі 130\~293,61грн, яка складається з заборгованості по тілу кредиту 92752,33грн; заборгованість по процентам 6,28грн; заборгованість по комісії 37\~535грн. \~ \~ \~ \~Просив суд стягнути з [PERSON] на користь АТ «Таскомбанк» заборгованість за кредитний договір №2238667-901 від 07.09.2021 в загальному розмірі 130\~293,61грн, а також сплачені позивачем судові витрати. Відповідач відзив на позов не подав. У судове засідання представник позивача не з`явився, попередньо надавши заяву про розгляд справи без його участі, у якій зазначив, що свої вимоги підтримує повністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про причини неявки не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не надала. Згідно з п. 2 ч.7, ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається такою, що повідомлена належним чином. За таких обставин, за згодою представника позивача, проводиться заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з таких підстав. Судом встановлено, що 07.09.2021 року між АТ «Таскомбанк» та [PERSON] було підписано заяву-договір про надання споживчого кредиту №2238667-901. У заяві-договорі зазначено, що позичальник підтвердив достовірність, повноту та дійсність відомостей, відображених в заяві-договорі та в офіційних документах, наданих позичальником банку та акцептував публічну пропозицію АТ «Таскомбанк» на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (розмішену на сайті www.tascombank.com.ua) та беззаперечно приєднався до умов договору, погодився з тим, що заява-договір та Тарифи банку є невід`ємними частинами договору (а.с.45-47). Відповідно до п.1.2. заяви-договору про надання споживчого кредиту №2238667-901 від 07.09.2021 кредит надавався на власні потреби, загальна сума кредиту 2000 000грн. Згідно з п.1.2.5. кредитні кошти перераховуються на поточний рахунок № [NUMBER] , операції за яким здійснюються із використанням електронних платіжних засобів. Відповідно до п.1.2.6. строк кредиту 60 місяців, проценти за користування кредитом 0,01% річних (п.1.2.9 заяви-договору). Згідно із п.1.2.9.1. процентна ставка фіксована та застосовується на весь строк кредиту; розмір фіксованої процентної ставки, встановлений цією заявою-договором, не може бути збільшений без письмової згоди позичальника; проценти нараховуються за заявою-договором щоденно на суму залишку заборгованості за кредитом на кінець кожного дня та сплачуються позичальником щомісячно в складі ануїтетних платежів у строки згідно з умовами кредитного договору; нарахування процентів відбувається за схемою «30/360». Відповідно до п.1.4. комісія за обслуговування кредиту 1,9%, нараховується щомісячно в перший банківський день розрахункового періоду. Згідно із п.3. позичальник зобов`язується належним чином виконувати всі умови договору у строки обумовлені заявою-договором. Відповідно до паспорту споживчого кредиту за Продуктом «Зручна готівка Максимум» сторонами погоджено наступні умови договору: тип кредиту\~кредит; сума кредиту200\~000грн; строк кредитування - 60 місяців; мета отримання кредиту споживчі цілі; спосіб надання кредиту безготівковий; процентна ставка 0,01%,тип процентної ставки - фіксована (зворот а.с.50). [PERSON] були перераховані кошти згідно кредитного договору № 2238667-901 від 07.09.2021 на картковий рахунок № [NUMBER] в розмірі 200\~000 грн, що підтверджується меморіальним ордером №761063798 від 07.09.2021 (зворот а.с.43). Отже, кредитні кошти відповідачу було надано у спосіб, зазначений у кредитному договорі, отже кредитодавець свої обов`язки виконав у повному обсязі. Але відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав. З наданого позивачем до позовної заяви розрахунку заборгованості за договором №2238667-901 від 07.09.2021 встановлено, що заборгованість [PERSON] станом на 11.11.2024 становить 130293,61 грн, яка складається з наступного: - заборгованість по тілу кредиту (в т. ч. прострочена) - 92752,33 грн; - заборгованість за процентами (в т. ч. прострочена) - 6,28 грн, - заборгованість за комісії (в т. ч. прострочена)- 37 535грн. Окрім того, з виписки по особовому рахунку за договором №2238667-901 від 07.09.2021 за період 03.02.2021-11.11.2024 встановлено, що позичальник активно користувався наданими банком кредитними коштами, а також здійснював погашення боргу(а.с.7-43). Відповідно до ч. 1, 2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч.1ст.526\~ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1ст.\~610\~ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.629\~ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ч.1ст.1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Таким чином, відповідачем були порушені умови договорів щодо своєчасного погашення заборгованості та сплати обумовлених договорами платежів, що призвело до невиконання взятих на себе зобов`язань. Зважаючи на невиконання відповідачем зобов`язання, стосовно умов повернення кредитів, позивач вправі вимагати стягнення з відповідача заборгованості по кредитам, заборгованості за відсотками. Щодо посилань позивача про стягнення заборгованості за нарахованою комісією за надання кредиту № 2238667-901 від 07.09.2021 в розмірі 37\~353 грн слід зазначити таке. Частинами 1,3 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з пунктом 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, унесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо). Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» - 10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті11, частини п`ятої статі 12 Закону. Щодо наслідків включення до договору споживчого кредиту умови, якою встановлено плату за надання інформації, що за законом повинна надаватися безоплатно, має застосовуватися той нормативно-правовий акт, який набув чинності на момент виникнення спірних правовідносин та в цій частині відміняє дію попереднього нормативно-правового акта, тобто застосуванню підлягає Закон України «Про споживче кредитування» Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 06.11.2023 у справі №204/224/21, провадження №61-4202сво22 дійшов висновку про те, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті11, частини п`ятої статті12 Закону України «Про споживче кредитування». З огляду на викладене, супутня послуга фінансової установи, визначена як обслуговування простроченої заборгованості по сплаті комісії за видачу кредитної заборгованості (або кредиту), має надаватися клієнту банку безоплатно. Отже, суд дійшов висновку, що у задоволенні вимог про стягнення з відповідача комісії за надання кредиту № 2238667-901 від 07.09.2021 в розмірі 37\~353 грн слід відмовити. За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та стягненню з відповідача 92 758,61 грн заборгованості за тілом кредиту та відсотків; в іншій частині позову слід відмовити за безпідставністю. Частиною 2 статті 77 ЦПК України визначено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Відповідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 5 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Частиною 1 ст. 82 ЦПК України визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до вимог п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України пропорційно до задоволених вимог. Так, позивач звернувся з позовом на загальну суму 130\~293,61грн; позов задоволений на суму 92 758,61 грн (71,19%). Таким чином, на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно до розміру задоволених вимог, а саме 1\~724,50 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial