Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-12 00:00:00

В липні 2024 року Виконавчий комітет Смілянської міської ради як орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області (надалі за текстом - позивач) звернувся до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач), третя особа: [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування позову вказує, що комісія з питань захисту прав дитини 24.06.2024 розглянула матеріали щодо позбавлення батьківських прав відповідача відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Матеріали розглядались у зв`язку з тим, що до служби у справах дітей виконавчого комітету Смілянської міської ради звернулась [PERSON] прабабуся малолітньої [PERSON] , з заявою про те, що з моменту народження дитини [PERSON] свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків, повністю самоусунулась від виконання батьківських обов`язків, веде асоціальний спосіб життя, ніде не працює, матеріально дитину не утримує, не цікавиться її життям та здоров`ям, з дитиною не проживає, повністю переклавши обов`язки по догляду за донькою на прабабусю. [PERSON] відносно [PERSON] являється одинокою матір`ю, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 17.02.2024 № 00043645779, виданого Смілянським відділом державної реєстрації догів цивільного стану у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . 17.01.2024 [PERSON] взята на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, у зв`язку з неналежним виконанням матір`ю обов`язків щодо виховання та утримання дитини. В своїх заявах [PERSON] повідомляє, що мати дитини [PERSON] від самого народження [PERSON] проявляла байдужість до неї, тому піклування про дитину взяла на себе прабабуся. В серпні 2021 року [PERSON] надала нотаріально завірену заяву про те, що вона доручає [PERSON] вирішувати питання матеріального забезпечення, проживання, навчання та медичного обслуговування своєї доньки, а також покладає на неї всі затрати на утримання дитини та відповідальність за її життя та здоров`я. До березня 2022 року [PERSON] разом з [PERSON] проживали за адресою: [ADDRESS] . Після початку повномасштабного вторгнення російських військ на територію України [PERSON] разом з онукою переїхали до м. Сміла, де проживають в квартирі родичів за адресою: [ADDRESS] та мають статус внутрішньо переміщених осіб. За цей час [PERSON] жодного разу не телефонувала та не приїздила до доньки та бабусі, не надавала матеріальної допомоги на утримання дитини, хоч їй достовірно відомі мобільний номер телефону та адреса проживання [PERSON] в м. Сміла, що свідчить про свідоме небажання спілкуватись з дитиною та піклуватись про неї. Всі намагання [PERSON] встановити зв`язок з [PERSON] та з`ясувати її місцезнаходження результатів не дали. У висновку оцінки потреб сім`ї, складеному Смілянським міським центром соціальних служб від 17.01.2024 зазначається, що прабабуся з народження дитини займається її вихованням, мати не цікавиться життям та добробутом дитини. В повідомленні Служби у справах дітей Солом`янської районної у м. Києві державної адміністрації від 12.01.2024 вказується, що спеціалістами Служби неодноразово відвідувалась адреса реєстрації [PERSON] : [ADDRESS] . Під час візитів дверей помешкання ніхто не відчинив, на залишені запрошення з`явитися до Служби, [PERSON] не відреагувала. Відповідно до акта від 06.06.2024 № 33 ОСББ «Затишок», в кв. [ADDRESS] проживають [PERSON] з правнучкою [PERSON] . Матір дитини [PERSON] до доньки не з`являлась. Сусіди [PERSON] , а саме: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в своїх заявах підтверджують, що з березня 2022 року [PERSON] проживає з правнучкою [PERSON] та піклується про неї. Матір дитини до них не з`являлась. В характеристиці Смілянського ДНЗ № 24, вихованкою якого являється [PERSON] , вказується, що вихованням дівчинки займається бабуся, яка постійно цікавиться життям дитини в садочку, створює умови для повноцінного розвитку. Бабуся повністю фінансово забезпечує дитину. За весь час перебування [PERSON] в дошкільному закладі, її мама [PERSON] в дитячий садок не приходила, не цікавилась життям дівчинки, її успіхами чи потребами, не переймається її проблемами. Відповідно до повідомлення КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» від 05.06.2024, у випадках хвороби дитини, необхідності проведення щеплень супровід дитини здійснює прабабуся [PERSON] . Рекомендації виконуються вчасно та в повному обсязі. Згідно з актами обстеження умов проживання від 14.12.2023 та 11.06.2024, за адресою: [ADDRESS] , для проживання, виховання та розвитку малолітньої [PERSON] створені належні умови прабабусею [PERSON] . Мати з дитиною не проживає, про доньку не піклується, матеріально не утримує. Враховуючи вищезазначене, відповідно до підпункту 2 пункту 1 статті 164 Сімейного кодексу України, орган опіки та піклування вважає, що позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , відповідає інтересам дитини та є доцільним, тому звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 15.07.2024 року справу передано за підсудністю до Солом`янського районного суду міста Києва. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.08.2024 року справу передано судді Верещінській І.В. Ухвалою суду від 16.08.2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 16.10.2024 року закрито підготовче судове засідання, призначено справу до розгляду по суті. Представник позивача подав заяву, у якій позов просив задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечували. Відповідачі в судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлялись у встановленому законом порядку, як шляхом направлення повістки за останнім відомим місцем реєстрації. Третя особа подала заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечувала проти задоволення позову. Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на вищевикладене, наявні всі передбачені ч. 1 ст. 223 та ч. 1 ст. 280 ЦПК України підстави та умови для заочного розгляду справи. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи із ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази по справі, суд доходить до наступного висновку. Судом встановлено, що у відповідача народилась дитина [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження виданим Солом`янським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 2791 (а.с. 6). [PERSON] відносно [PERSON] являється одинокою матір`ю, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 17.02.2024 № 00043645779, виданого Смілянським відділом державної реєстрації догів цивільного стану у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а.с. 8-9). [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7). 17.01.2024 [PERSON] взята на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, у зв`язку з неналежним виконанням матір`ю обов`язків щодо виховання та утримання дитини. В своїх заявах [PERSON] повідомляє, що мати дитини [PERSON] від самого народження [PERSON] проявляла байдужість до неї, тому піклування про дитину взяла на себе прабабуся. В серпні 2021 року [PERSON] надала нотаріально завірену заяву про те, що вона доручає [PERSON] вирішувати питання матеріального забезпечення, проживання, навчання та медичного обслуговування своєї доньки, а також покладає на неї всі затрати на утримання дитини та відповідальність за її життя та здоров`я. До березня 2022 року [PERSON] разом з [PERSON] проживали за адресою: [ADDRESS] . Після початку повномасштабного вторгнення російських військ на територію України [PERSON] разом з онукою переїхали до м. Сміла, де проживають в квартирі родичів за адресою: [ADDRESS] та мають статус внутрішньо переміщених осіб. За цей час [PERSON] жодного разу не телефонувала та не приїздила до доньки та бабусі, не надавала матеріальної допомоги на утримання дитини, хоч їй достовірно відомі мобільний номер телефону та адреса проживання [PERSON] в м. Сміла, що свідчить про свідоме небажання спілкуватись з дитиною та піклуватись про неї. Всі намагання [PERSON] встановити зв`язок з [PERSON] та з`ясувати її місцезнаходження результатів не дали (а.с. 13-14). У висновку оцінки потреб сім`ї, складеному Смілянським міським центром соціальних служб від 17.01.2024 зазначається, що прабабуся з народження дитини займається її вихованням, мати не цікавиться життям та добробутом дитини (а.с. 15-16). В повідомленні Служби у справах дітей Солом`янської районної у м. Києві державної адміністрації від 12.01.2024 вказується, що спеціалістами Служби неодноразово відвідувалась адреса реєстрації [PERSON] : [ADDRESS] . Під час візитів дверей помешкання ніхто не відчинив, на залишені запрошення до Служби, [PERSON] не відреагувала (а.с. 19). Відповідно до акта від 06.06.2024 № 33 ОСББ «Затишок», в кв. [ADDRESS] проживають [PERSON] з правнучкою [PERSON] . Матір дитини [PERSON] до доньки не з`являлась (а.с. 20). Сусіди [PERSON] , а саме: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в своїх заявах підтверджують, що з березня 2022 року [PERSON] проживає з правнучкою [PERSON] та піклується про неї. Матір дитини до них не з`являлась (а.с. 21-24). В характеристиці Смілянського ДНЗ № 24, вихованкою якого являється [PERSON] , вказується, що вихованням дівчинки займається бабуся, яка постійно цікавиться життям дитини в садочку, створює умови для повноцінного розвитку. Бабуся повністю фінансово забезпечує дитину. За весь час перебування [PERSON] в дошкільному закладі, її мама - [PERSON] - в дитячий садок не приходила, не цікавилась життям дівчинки, її успіхами чи потребами, не переймається її проблемами (а.с. 26). Відповідно до повідомлення КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» від 05.06.2024, у випадках хвороби дитини, необхідності проведення щеплень супровід дитини здійснює прабабуся [PERSON] . Рекомендації виконуються вчасно та в повному обсязі (а.с. 27). Згідно з актами обстеження умов проживання від 14.12.2023 та 11.06.2024, за адресою: [ADDRESS] , для проживання, виховання та розвитку малолітньої [PERSON] створені належні умови прабабусею [PERSON] . Мати з дитиною не проживає, про доньку не піклується, матеріально не утримує (а.с. 28-29). З позову вбачається, що відповідач злісно не виконує батьківські обов`язки, ухиляється від виховання дитини, нехтує своїми обов`язками. Згідно з висновком Виконавчого комітету Смілянської міської ради № 358 від 26.06.2024 року визначено за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] щодо дитини [PERSON] , [INFO] (а.с. 30-32). Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України (надалі за текстом - СК України) мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. У Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав» від 30.03.2007 року зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і дитини (ст. 166 СК України). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, тоді коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Зі змісту статті 150 СК України, вбачається, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний розвиток, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до роз`яснень, викладених у Постанові Верховного Суду України від 06.05.2020 у справі № 753/2025/19 (провадження № 61-1344св20), ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно з ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та встановлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним, обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Органом опіки та піклування подається суду письмовий висновок щодо розв`язання спору, складений на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд наголошує, що виконання батьківських обов`язків не обмежується лише матеріальним забезпеченням дитини, важливим фактором є спілкування з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, надання дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, виявлення інтересу до її внутрішнього світу, створення умов для отримання нею освіти. Таким чином, судом встановлено, що відповідач життям своєї доньки не цікавиться, самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків стосовно своєї дитини, а тому, суд приходить до висновку, що необхідно [PERSON] позбавити батьківських прав щодо дитини [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 4 ст. 167 СК України якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. Згідно ст. 243 СК України опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування, над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також, судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України (надалі за текстом - ЦК України). Так, згідно ч. 4 ст. 60 ЦК України, суд встановлює піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування. Пункт 3 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866 визначає, що органами опіки та піклування є районні у м. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад у тому числі об`єднаних територіальних громад, які відповідно до законодавства провадять діяльність з надання статусу дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування, влаштування дітей сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування, встановлення опіки та піклування над дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, із захисту особистих, майнових та житлових прав дітей. Таким чином, судом встановлено, що відповідач життям своєї дитини не цікавиться, самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків стосовно своєї дитини, а тому, суд приходить до висновку, що необхідно [PERSON] позбавити батьківських прав щодо дитини [PERSON] , [INFO] . Щодо позову в частині вимог про стягнення аліментів, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Приписами ч.ч.2, 3 ст. 166 СК України визначено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Як встановлено у судовому засіданні, будь-яких доказів, які б підтверджували як наявність у відповідачів на утриманні інших дітей чи непрацездатних батьків, так і наявність офіційного місця роботи, матеріали справи не містять. Водночас, доказів, які б свідчили як про безумовну відсутність у відповідача можливості надавати матеріальну допомогу на утримання своїх малолітніх дітей, так і те, що він є непрацездатною особою, останнім до суду не надано. В свою чергу, відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Тлумачення положень статті 180 СК України свідчить, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні,чи їх шлюб розірвано. Так, згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною першою статті 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача аліментів визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до частини першої статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною другою статті 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 3 ст.182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Зважаючи на те, що відповідач добровільно не надає кошти на утримання дітей, суд доходить до висновку, що вимога про стягнення аліментів також підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 422,40 грн. Допустити негайне виконання судового рішення в частині стягнення аліментів за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: approved