Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-13 00:00:00

20 січня 2025 року позивачка звернулася до Деснянського районного суду м. Чернігова з позовом до відповідача, в якому просить визнати недійсним її шлюб з відповідачем, зареєстрований 27.11.2020 Черкаським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про що зроблений актовий запис №1682. Позовні вимоги мотивовані тим, що 27.11.2020 між сторонами було зареєстровано шлюб, проте, на час укладення цього шлюбу позивач перебувала у іншому зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , що був зареєстрований на території Азербайджанської Республіки 31.05.1990 та не розірваний до цього часу. Позивач зазначає, що шлюб був фіктивний, без наміру створення сім`ї і набуття прав та обов`язків подружжя. Шлюб був необхідний відповідачу для легалізації перебування на території України та отримання на його підставі посвідки на тимчасове проживання, а в подальшому на отримання посвідки на постійне проживання на території України. З моменту реєстрації шлюбу позивач з відповідачем не проживали, не вели спільного господарства та не мали спільного сімейного бюджету. Позивач погодилася на реєстрацію шлюбу з метою отримання винагороди від відповідача. Відповідач обіцяв позивачу через два роки подати до органу РАГСу спільну заяву про скасування актового запису про шлюб, проте його місце знаходження позивачу не відомо. Ухвалою судді від 28.02.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з викликом сторін. Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, представник позивача подала заяву про розгляд справи без їх участі, позов підтримала, просила його задовольнити та дала згоду на заочний розгляд справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи оповіщався у встановленому законом порядку, про причини неявки не повідомив, відзиву, будь-яких заяв чи клопотань не подав. За згодою представника позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, у відповідності до статті 223 Цивільного процесуального кодексу України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що 27 листопада 2020 року сторони уклали шлюб, який зареєстровано Черкаським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 1682, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 14). Позивачка у позові зазначає, що реєстрація шлюбу була необхідна відповідачу для отримання дозволу на офіційне проживання на території України, оскільки [PERSON] є громадянином Арабської Республіки Єгипет. Через два роки відповідач обіцяв зв`язатися з позивачкою та спільно подати заяву до відділу ДРАЦС і вирішити це питання в позасудовому порядку. Крім того, позивачка зазначає, що з 31 травня 1990 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , шлюб було зареєстровано в селі Карабаглар Нахічеванської Автономної Республіки, Республіка Азербайджан, актовий запис №30. Указані обставини підтверджуються довідкою №3-16-5/8-15-27/2025 від 08.01.2025 відділу реєстрації актів цивільного стану Міністерства юстиції Нахічеванського центру «служба АСАН» Азербайджанської Республіки (а.с.11-13). З довідки вбачається, що шлюб між позивачем та [PERSON] було зареєстровано 31.05.1990 (акт №30), актового запису про розірвання даного шлюбу не виявлено. Свідоцтвом про реєстрацію шлюбу підтверджено, що шлюб між позивачем та відповідачем був зареєстрований 27.11.2020 Черкаським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про що зроблений актовий запис №1682. Таким чином, оспорюваний шлюб між позивачем та відповідачем був зареєстрований під час перебування позивача в іншому зареєстрованому шлюбі. Представник позивача зверталася до Чернігівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Чернігівському районі Чернігівської області з метою анулювання актового запису про шлюб, зареєстрованого між сторонами Черкаським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 1682 (а.с.39-40) У відповідь на запит представника позивача Чернігівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Чернігівському районі Чернігівської області надав 08.02.2025 інформацію за №163/33.22/26/25, в якій зазначив, що громадянка Азербайджанської Республіки [PERSON] навмисно надала неправдиву інформацію відносно себе щодо свого сімейного стану (перебуваючи у іншому зареєстрованому шлюбі), при цьому, за її твердженням, з громадянином Арабської Республіки Єгипет [PERSON] вона не знайома, бачилися лише під час укладення шлюбу, який був укладений задля отримання чоловіком дозволу на імміграцію для подальшого оформлення і отримання посвідки на постійне проживання в Україні. Оскільки шлюб було зареєстровано без наміру створення сім`ї та набуття прав та обов`язків подружжя, то такий шлюб є фіктивним і може бути визнаний недійсним за рішенням суду (а.с.41-42). За приписами частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Сімейним кодексом України визначено засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів. Відповідно до частини другої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно з частинами першими статей 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану; шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка; примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За статтею 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією і законами України. За рішенням суду шлюб обов`язково визнається недійсним, якщо він був зареєстрований без вільної згоди жінки або чоловіка, а також у разі його фіктивності (частина перша статті 40 СК України). Відповідно до частини другої статті 40 СК України шлюб визнається недійсним за рішенням суду у разі його фіктивності. Шлюб є фіктивним, якщо його укладено жінкою та чоловіком або одним із них без наміру створення сім`ї та набуття прав та обов`язків подружжя. Відповідно до статті 44 СК України у випадках, передбачених статтями 39-41 цього Кодексу, шлюб є недійсним від дня його державної реєстрації. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 13 постанови від 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при розгляді судом справ про визнання шлюбу недійсним слід мати на увазі, що за наявності одних підстав суд зобов`язаний, а за наявності інших суд може визнати шлюб недійсним. За рішенням суду шлюб обов`язково визнається недійсним, якщо він був зареєстрований без вільної згоди жінки або чоловіка, а також у разі його фіктивності (стаття 40 СК України). Статтею 42 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про визнання шлюбу недійсним мають дружина або чоловік, інші особи, права яких порушені у зв`язку з реєстрацією цього шлюбу, батьки, опікун, піклувальник дитини, опікун недієздатної особи, прокурор, орган опіки та піклування, якщо захисту потребують права та інтереси дитини, особи, яка визнана недієздатною, або особи, дієздатність, якої обмежена. При вирішенні справи про визнання шлюбу недійсним суд бере до уваги, наскільки цим шлюбом порушені права та інтереси особи, тривалість спільного проживання подружжя, характер їхніх взаємин, а також інші обставини, що мають істотне значення (частина друга статті 41 СК України). Відповідно до положень СК України при розгляді спорів щодо фіктивності шлюбу судам необхідно встановити всі обставини справи, зокрема, стосунки подружжя до шлюбу, його тривалість, спільне проживання, у разі тимчасового або роздільного проживання, його причини, ведення господарства подружжям у шлюбі, набуття спільного майна, інші докази, які б свідчили про бажання створити сім`ю чи про його відсутність. Слід зазначити, що фіктивність шлюбу характеризується відсутністю наміру сторін створити сім`ю, тобто, як і будь-який правочин, може бути визнаний фіктивним, якщо він не має на меті встановлення правових наслідків. За рішенням суду шлюб обов`язково визнається недійсним, якщо він був зареєстрований без вільної згоди жінки або чоловіка, а також у разі його фіктивності. Причини реєстрації фіктивного шлюбу можуть бути різними, як правило вони пояснюються та обумовлюються бажанням отримати певні права, підставою виникнення яких самостійно чи у складі інших юридичних фактів є шлюб, наприклад, отримання спадщини, житлової площі тощо. У випадку встановлення фіктивності шлюбу намір визначається стосовно речей неправового характеру - бажання проживати разом, вести спільне господарство, дбати про добробут та моральний стан сім`ї тощо. Саме по речах неправового характеру, що супроводжують відносини осіб після реєстрації шлюбу, можна визначити намір осіб щодо шлюбу. Водночас слід мати на увазі, що відсутність наміру створити сім`ю у момент укладення шлюбу може бути цілком компенсовано його появою після реєстрації шлюбу, коли за всіма об`єктивними обставинами можна стверджувати, що у особи з`явився намір створити сім`ю, наприклад коли після реєстрації шлюбу, який мав ознаки фіктивності, особи почали разом проживати, вести спільне господарство, дружина завагітніла або у подружжя народилися діти, батько піклується про дружину та дітей, подружжя запрошує до себе своїх батьків та друзів, підтримують інтимні стосунки, разом відпочивають та відвідують своїх рідних та близьких тощо (постанова Верховного Суду від 29.01.2021 у справі № 333/4510/18). Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Із огляду на встановлені обставини справи та зібрані докази, суд дійшов висновку, що позивачкою доведено факт фіктивності шлюбу, оскільки шлюб укладався без мети реально створити сім`ю, після реєстрації шлюбу подружжя не проживали разом, не мало спільних прав та обов`язків, не вели спільного господарства та бюджету, не мали спільних дітей, особисто зустрілися лише під час реєстрації шлюбу. Крім того, позивач на час реєстрації шлюбу перебувала у іншому шлюбі, зареєстрованому у 1990 році на території Республіки Азербайджан, який не був розірваний. Відповідачем доводів позивача про фіктивність оспорюваного шлюбу не спростовано. Враховуючи викладене, наявні підстави для задоволення позову. Згідно зі статтею141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати по оплаті судового збору в розмірі 1 211,20 грн.

Outcome: approved