Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-04 00:00:00

У лютому 2025 року [PERSON] звернулась до Білоцерківського міськрайоннного суду Київської області із заявою, в якій просить встановити факт належності заявнику правовстановлюючих документів: трудової книжки\~ серії [NUMBER] ,\~ заповненої 20 травня 1990 року,\~ диплому [NUMBER] , виданого 27 червня 1989 року, свідоцтва [NUMBER] , виданого 18 квітня 1990 року. І. Позиція сторін у справі. Заява мотивована тим, що 03.01.2025 [PERSON] звернулась до Головного управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат,\~ соціальних послуг, житлових\~ субсидій та пільг головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області із заявою про призначення пенсії із зниженням пенсійного віку відповідно до т. 55 ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Однак, 09.01.2025 заявнику було відмовлено у призначенні пенсії із зниженням пенсійного віку, оскільки до страхового стажу заявника не враховано\~ періоди трудової діяльності згідно трудової книжки, навчання згідно диплома [NUMBER] , навчання згідно свідоцтва [NUMBER] , оскільки ім`я зазначене в документах ( [PERSON] ) не відповідає паспортним даним ( [PERSON] ). У частині документів [PERSON] , складених російською мовою і виданих до 1992 року, зазначено ім`я « [PERSON] », а в інших, складених українською мовою і виданих починаючи з 1992 року, значиться ім`я « [PERSON] ». Наявність такої невідповідності між документами, перешкоджає зарахувати періоди навчання та роботи до страхового стажу, який надає право на призначення [PERSON] пенсії зі зниженням, пенсійного віку відповідно, до статті 55 ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а тому вона вимушена звернутись до суду із вказаною заявою. ІІ. Процесуальні дії та рішення у справі. Білоцерківський міськрайонний суд Київської області своєю ухвалою від 07.02.2025 прийняв заяву до розгляду, відкрив провадження по справі, призначив справу до розгляду (а.с. 26). Заявник в судове засідання не з`явилась, представник заявника адвокат Кузьменко Є.А. подав суду заяву про розгляд справи за відсутності представника заявника, заяву підтримав. Заінтересована особа - Головне управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат,\~ соціальних послуг, житлових\~ субсидій та пільг головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області\~ свого представника до суду не направили, про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином, 19.02.2025 через систему «Електронний суд» представник заінтересованої особи подав клопотання про розгляд справи без участі їхнього представника, стосовно вирішення заяви поклались на розсуд суду. Згідно з ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає до задоволення. ІІІ. Фактичні обставини справи. Згідно з свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданого 21 листопада 1969 року, складеного російською мовою, [INFO] народилась « [PERSON] » (а.с. 19). Встановлено, що 27.12.1989 на ім`я « [PERSON] » видано диплом [NUMBER] , складений російською мовою, про закінчення навчання в «Калашниковский планово-учётный техникум» (а.с. 12). Також, 18.04.1990 року на ім`я « [PERSON] » видано свідоцтво [NUMBER] , складеного російською мовою, про закінчення навчання в «Киевском областном учебном комбинате Госкомстата УССР» (а.с. 13). Встановлено, що\~ 20 травня 1990 року\~ було видано трудову книжку серії [NUMBER] , російською мовою на ім`я « [PERSON] , дата рождения [INFO] », а\~\~ після укладення шлюбу 24.10.1992, було змінено прізвище на\~ « [PERSON] »\~ (а.с.9-11). Встановлено, що 30.12.1993 року на ім`я [PERSON] , Київською обласною облдержадміністрацією видано посвідчення громадянина,\~ який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю у 1986-1993 роках, серія [NUMBER] (категорія 4) (а.с. 15). У паспорті заявника серії [NUMBER] , виданого 24 грудня 1996 року міським відділом № 1 Білоцерківського МУГУ МВС України в Київській області ім`я заявника зазначено « [PERSON] », дата народження - [INFO] (а.с.6). Згідно з свідоцтвом про укладення шлюбу серія [NUMBER] , виданого 24 жовтня 1992 року відділом ЗАГС Білоцерківського міськвиконкому, 24 жовтня 1992 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , внаслідок чого змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с. 14). У частині документів [PERSON] , складених російською мовою і виданих до 1992 року, зазначено ім`я « [PERSON] », а в іншій, складених українською мовою і виданих починаючи з 1992 року, значиться ім`я « [PERSON] ». Наявність такої невідповідності між документами, перешкоджає заявнику зарахувати періоди навчання та роботи до страхового стажу, який надає право на призначення [PERSON] пенсії зі зниженням, пенсійного віку відповідно, до статті 55 ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». ІV. Позиція суду та оцінка аргументів сторін. Згідно з ч. 1ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 6 ч. 1ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище,ім`я,по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті. Відповідно до листа Верховного Суду України від 01.01.2012 «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в разі, якщо установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду. Проте сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають з цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Як роз`яснено в п.12 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.\~\~\~ Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року за № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. З огляду на наведене, судом може бути встановлено факт належності особі трудової книжки, як документа, що підтверджує трудовий стаж та дає право на призначення пенсії. Відповідно до п. 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України № 58 від 29 липня 1993 року, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів. Згідно з п. 2.2. Інструкції до трудової книжки вносяться, зокрема, відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення. Відповідно до п. 2.11 Інструкції відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказується на підставі паспорту або свідоцтва про народження. Відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року № 301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 21.02.2018 року у справі № 687/975/17, де зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Заявник не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто ним, більше того, недоліки її заповнення не є підставою вважати про відсутність трудового стажу заявника за спірний період. Недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для не врахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії. Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Встановлення факту належності заявниці трудової книжки\~ серії [NUMBER] ,\~ диплому [NUMBER] , виданого 27 червня 1989 року,\~ свідоцтва [NUMBER] , виданого 18 квітня 1990 року, необхідно заявниці\~ для оформлення пенсії та іншим способом, окрім судового, вона\~ захистити свої права не може. Суд враховує, що видані документи про освіту заявниці, складені російською мовою. У трудовій книжці [PERSON] значиться, що прізвище « [PERSON] » замінено на прізвище « [PERSON] » на підставі документа серія [NUMBER] , виданого відділом ЗАГС Білоцерківського міськвиконкому 24 жовтня 1992, в якому ім`я [PERSON] зазначено « [PERSON] ». Також, в трудову книжку [PERSON] внесено запис про навчання в установі «Калашниковский планово-учетный техникум» (диплом [NUMBER] ). На підставі викладеного вище, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, оскільки обставини, на які посилається заявниця в обґрунтування своїх вимог, були підтверджені сукупністю наданих доказів.

Outcome: approved