Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася 13.09.2024 до суду з указаним позовом, уточнивши його востаннє 07.11.2024, просила визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , укладеного 11.11.1997 між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрованого у Криворізькій філії Придніпровської товарної біржі 11.11.1997, реєстраційний номер 784-Н/97. Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що між відповідачем [PERSON] та [PERSON] 11.11.1997 укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна, житлового будинку, розташованого на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] . На час виникнення спірних правовідносин законодавець не вимагав нотаріального посвідчення договору відчуження нерухомості, договір укладений та зареєстрований у Криворізькому філіалі Придніпровської товарної біржі 11.11.1997 за № 784-Н/97, та у Криворізькому міському БТІ в реєстраційній книзі №3 4, сторінка № 204, запис № 12244. Після укладення договору, він сторонами виконаний у дійсності, [PERSON] вселився в придбаний будинок, де проживав до дня своєї смерті, [INFO] . Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді вказаного вище житлового будинку та земельної ділянки з кадастровим номером 1221885900:04:004:0065, площею 4,5793 га, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Спадкоємцями померлого є позивач [PERSON] та третя особа [PERSON] , які в установлений законом строк звернулися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини та отримали 08.08.2024 постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій у зв`язку з неналежним оформленням документу, що підтверджує право власності на житловий будинок. Між спадкоємцями вирішено питання щодо спадкової маси шляхом укладення договору про поділ спадщини від 09.10.2024. Оскільки правовстановлюючий документ не був нотаріально посвідчений, а компетентні органи і нотаріуси відмовляються визнавати правочин дійсним, позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою судді Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 16.09.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження з призначенням підготовчого засідання. Ухвалою суду від 24.02.2025 підготовче провадження закрито, справа призначена до розгляду по суті Сторони та треті особи у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Представник позивача [PERSON] , представник відповідача Глеюватської сільської ради Довженко Н. та третя особа [PERSON] подали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Представник позивача на задоволенні позову наполягала, представник відповідача та третя особа проти задоволення позовних вимог не заперечували. Відповідач [PERSON] викликалася в установленому законом порядку, у тому числі в порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, відзиву та пояснень по суті позову не подала, заяв про відкладення справи з поважних причин не надходило. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний сторонами спосіб захисту, категорію та складність справи, належне повідомлення відповідача [PERSON] та третьої особи Придніпровської товарної біржи, неподання відповідачем відзиву у встановлений судом строк, суд розглядає справу на підставі наявних доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо, відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази в справі, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 11.11.1997 між [PERSON] , як продавцем та [PERSON] , як покупцем, укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, що складається з житлового будинку літ. А-1, житловою площею 9,40 кв.м, літньої кухні літ. Б, сараю літ В, погреба літ. Г, вбиральні літ. Д, водоколонки І, забора № 1, розташованого на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] (а.с.16). При укладенні договору купівлі-продажу сторонам було роз`яснено, що договір має законну силу, не потребує подальшої реєстрації в нотаріальній конторі. У самому тексті договору вказано, що згідно зі ст. 15 Закону України від 10.12.1991 «Про товарну біржу», даний Договір зареєстрований у Криворізькій філії Придніпровської товарної біржі та не підлягає нотаріальному посвідченню. За приписами ч. 2 та ч. 4 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», у редакції, яка діяла на момент укладення договору встановлено, що угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Відповідно до ч. 1 ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Угода купівлі-продажу нерухомого майна, що укладена на Придніпровській товарній біржі, відповідала умовам діючого законодавства, яке діяло на час укладення угоди. Товарна біржа мала право посвідчувати угоду купівлі-продажу нерухомого майна і в подальшому вона нотаріальному посвідченню не підлягала. Договір купівлі-продажу нерухомого майна, після його укладення, був зареєстрований у Криворізькому міському бюро технічної інвентаризації 13.11.1997, про що здійснено запис у реєстраційній книзі\~№ 34,\~сторінка №\~204,\~запис №\~12244 (а.с.17). Як слідує з архівної справи, станом на 31.12.2012 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] , у КП «Криворізьке БТІ» ДОР» зареєстровано на праві приватної власності на ім`я [PERSON] згідно з договору купівлі-продажу від 11.11.1997, зареєстрованого на Криворізькій філії Придніпровської товарної біржи, реєстраційний номер 784-Н/97 (а.с.18). [PERSON] помер [INFO] (а.с.15). Донька померлого [PERSON] та син померлого [PERSON] звернулися до Другої криворізької державної нотаріальної контори для оформлення свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] та отримали постанову від 08.08.2024 про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки договір купівлі-продажу, зареєстрований 11.11.1997 у Криворізькій філії «Придніпровська товарна біржа», посвідчений з порушенням діючого станом на 1999 рік законодавства (а.с.20, 50). Також, між [PERSON] та [PERSON] 09.10.2024 укладено договір про поділ спадщини після смерті [PERSON] , де житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , переходить у спадщину [PERSON] (а.с.51). За даних обставин, перевіряючи обґрунтованість та правомірність пред`явлених позивачем вимог із метою захисту її майнових прав, суд виходить із наступного. Встановленим у судовому засіданні обставинам відповідають правовідносини з порядку належного оформлення та форми договору купівлі продажу нерухомого майна, передбаченими ст. 227 ЦК УРСР 1963 року, норми якого діяли на момент укладення угоди. За змістом ст.ст. 128, 153 ЦК УРСР, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в повній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 224 ЦК УРСР, за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Статтею 227 ЦК УРСР визначено, що договір купівлі-продажу жилого будинку (квартири) повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст. 47 цього Кодексу). Відповідно до ст. 47 ЦК УРСР, нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч. 2 ст. 48 цього Кодексу. У п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» від 28.04.1978 № 3 роз`яснено, що з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню, зокрема договори довічного утримання; застави, купівлі-продажу (у тому числі при придбанні на біржових торгах). Щоб не допустити неправильного визнання дійсними угод на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК, суд повинен перевірити, чи підлягала виконана угода нотаріальному посвідченню, чому вона не була нотаріально посвідчена і чи не містить вона протизаконних умов. Судом встановлено, що оспорюваний договір купівлі-продажу нерухомого майна від 11.11.1997 дійсно підлягав нотаріальному посвідченню, однак не був нотаріально оформлений із посиланням на ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» від 10.12.1991 (у редакції, чинній на момент укладення договору). Так, під час укладення вказаної угоди [PERSON] не посвідчив її нотаріально, вважаючи достатньою реєстрацію угоди в Криворізькому міському бюро технічної інвентаризації. Позивач зазначає, що всі умови та вимоги, пов`язані з договором були дотримані та виконані, сторони угоди домовилися щодо ціни та інших істотних умов договору, [PERSON] був переданий житловий будинок із господарськими будівлями, а відповідачу [PERSON] , відповідно, кошти за них. Із моменту придбання будинку та до дня своєї смерті [PERSON] , а після його смерті позивач, добросовісно користується будинком, утримує в придатному для житла стані. Оскільки місце проживання та перебування відповідача [PERSON] позивачу невідоме, жодного разу з нею не спілкувалася, визнання угоди дійсною можливе лише в судовому порядку. Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому випадку нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Враховуючи викладене, а також те, що між сторонами договору відбулося повне виконання договору, всі істотні її умови погоджені, загальних договірних засад та прав і свобод сторін договору не порушують, угода купівлі-продажу фактично відбулася, а сторони всі свої зобов`язання за договором виконали, права власності на нерухоме майно належним чином зареєстроване за [PERSON] , тому суд вважає необхідним визнати його дійсним, а відтак позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Outcome: approved