Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-10 00:00:00

ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЕЛІТ ФІНАНС» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить стягнути із відповідача на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЕЛІТ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором в розмірі 36519,73 грн., понесені судові витрати в сумі 3028,00 грн. та витрати на професійну правову допомогу у сумі 9200,00 грн. На обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 30.04.2020 між АТ «Альфа Банк» та [PERSON] укладено договір про надання кредиту №491024313, відповідно до умов якого АТ «Альфа Банк» надав позичальнику кредит у сумі 24012,10 грн., строк кредиту 48 місяців, на споживчі потреби з відсотковою ставкою 39.90%. Договір кредитної лінії укладено з відповідачем у електронній формі відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію», який має силу договору, укладеного у письмовій формі та підписаний сторонами. АТ «Альфа Банк» виконав умови кредитного договору та перерахував на рахунок відповідача безготівковим шляхом кошти в розмірі 24012,10 грн., в свою чергу позичальник не виконав умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів, внаслідок чого виникла заборгованість. Згідно детального розрахунку заборгованості станом на 20.09.2021 загальний розмір заборгованості становив 36519,73 грн., яка складалась з тіла кредиту в розмірі 24012,10 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом в сумі 12507,63 грн. 20.09.2021 між АТ «Альфа Банк» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЕЛІТ ФІНАНС» укладено договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідача. Таким чином, ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЕЛІТ ФІНАНС» набуло статусу кредитора за кредитним договором №491024313 від 30.04.2020. Згідно з розрахунком заборгованості за [PERSON] станом на 20.09.2021 обліковується заборгованість в сумі 36519,73 грн. Тому, позивач змушений звернутися до суду із даним позовом. 20 лютого 2025 року відповідно до ухвали судді відкрито спрощене позовне провадження у цій справі. Призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження на 11 березня 2025 року. Сторони у судове засідання не з`явилися, так як не викликалися. Про дату та час проведення судового засідання повідомлялися належним чином. Відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву не подала, хоча про день розгляду справи повідомлялася належним чином повідомленням із рекомендованим повідомленням вих..№0610232501483, яке отримано 05.03.2025 (а.с.41). Відповідно до ч.3 ст.223, ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглянув справу за відсутності сторін, на підставі наявних доказів. \~ \~ \~ \~У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. \~ \~ \~ \~Заяви, клопотання: відсутні. \~ \~ \~ \~Інші процесуальні дії у справі: відкриття провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.36-38), про що постановлено ухвалу окремим процесуальним документом. \~ \~ \~ \~Судом встановлені такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини: 30.04.2020 [PERSON] підписала оферту на укладення угоди про надання кредиту №491024313, згідно якої АТ «Альфа банк» надано кредит у сумі 24012,10 грн., на строк 48 місяців, процентна ставка 39.90% (а.с.5). 30.04.2020 [PERSON] підписала акцепт пропозиції на укладення угоди про надання кредиту №491024313 (а.с.5 зворотній бік). 30.04.2020 [PERSON] ознайомилася із графіком платежів та розрахунком сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх сукупних послуг (а.с.6). Із копії паспорта громадянина України виданого 27.02.2013 судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] в селі Петрашівка Ямпільського району Вінницької області (а.с.6 зворотній бік-7) Із копії меморіального ордеру №4620459 від 04.05.2020 судом встановлено, що на рахунок [PERSON] здійснено переказ коштів у сумі 24012,10 грн. за кредитним договором №491024313 від 30.04.2020 (а.с.8). 20.09.2021 між АТ «Альфа Банк» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЕЛІТ ФІНАНС» укладено договір факторингу №3, акт приймання-передачі реєстру боржників, на підставі яких відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідача. ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЕЛІТ ФІНАНС» набуло статусу кредитора за кредитним договором №491024313 від 30.04.2020 (а.с.9-14). Із копії платіжного доручення №559 від 20.09.2021 судом встановлено, що 20.09.2021 ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЕЛІТ ФІНАНС» здійснило перерахунок коштів в сумі 12844800,00 грн. за право вимоги згідно договору факторингу №3 від 20.09.2021 (а.с.15). Із копії виписки з додатку до договору факторингу №3 від 20.09.2021 судом встановлено, що боржник [PERSON] має заборгованість за кредитним договором №491024313 від 30.04.2020 у сумі 36519,73 грн., з яких: 24012,10 грн. залишок по тілу кредиту; 12507,63 грн. залишок по відсотках (а.с.16). Із копії виписки по особовим рахункам з 30.04.2020 по 20.09.2021 судом встановлено, що 04.05.2020 на рахунок [PERSON] здійснено переказ коштів у сумі 24012,10 грн. за кредитним договором №491024313 від 30.04.2020 (а.с.17-22). Із копії розрахунку заборгованості за кредитом у гривні судом встановлено, що станом на 20.09.2021 загальна заборгованість згідно кредитного договору №491024313 від 30.04.2020 складає: 36519,73 грн., з яких: 24012,10 грн. залишок по тілу кредиту; 12507,63 грн. залишок по відсотках (а.с.23). Дослідивши усі докази в їх сукупності, та беручи до уваги документально підтверджені доводи позивача, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні договірні цивільні правовідносини, за якими позивач зобов`язався надати та надав грошові кошти (кредити) у розмірі та на умовах, встановлених договором, а відповідач зобов`язалася повернути кредити та проценти за користування кредитом, однак у повному обсязі та вчасно свої зобов`язання не виконала. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ч.1\~ст.1054 ЦК України\~за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.1\~ст.1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Позичальник згідно з ч.1\~ст.1049 ЦК України\~зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики,\~стаття 1050 ЦК України\~зобов`язує його сплатити грошову суму відповідно до\~ст.625 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 ЦК України. Відповідно до\~ст.526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до\~ст.527 ЦК України\~боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор\~прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги. Відповідно до\~ст.530 ЦК України\~якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.1\~ст.623 ЦК України\~боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Статтею 610 ЦК України\~встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Законом України «Про електронну комерцію» встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно ч.1 ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення ч.1 ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Відповідно до ч.1, 2 ст.6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувана електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Порядок укладення електронного договору передбачено нормою ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» а саме електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі ч.2 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію». Судом встановлено, що сторони узгодили розмір позики, грошову одиницю, в якій надано позику, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Також, приписами ст.12 цього Закону, передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що між сторонами по даній справі в установленому законом порядку був укладений договір про надання банківських послуг в електронній формі, на підставі якого між ними виникли відповідні кредитні правовідносини. Оцінюючи усі докази, що є у справі, в їх сукупності, суд вважає доведеними обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог і має підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі, що стосуються суті позову. А саме, суд має підстави стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість по двох кредитах на загальну суму 36519,73 грн. Оскільки позовні вимоги задоволено у повному обсязі, судові витрати, понесені позивачем і документально підтверджені\~платіжною інструкцією №577 від 10.02.2025, за правилами\~ст.141 ЦПК України\~підлягають відшкодуванню із відповідача у сумі 3028,00 грн., а тому суд має підстави для стягнення із відповідача на користь позивача понесених судових витрат по оплаті судового збору у сумі 3028 гривень. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного. Частиною 1 ст.133 ЦПК\~України\~визначено перелік витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед яких, в тому числі, є й витрати на професійну правничу допомогу. Судом встановлено, що позивачем заявлено до стягнення з відповідача на його користь 9200,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Частиною другою статті 141\~ЦПК\~України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч.2 ст.137\~ЦПК\~України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Судом встановлено, що у матеріалах справи містяться копія договору про надання правничої допомоги №03-07/24 від 03.07.2024, укладеного між ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» та адвокатом Литвиненко О.І.; копія акту №1 приймання-передачі наданих послуг від 15.07.2024; копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю; копія платіжної інструкції №4941 від 01.10.2024 на суму 9200,00 грн. На підтвердження оплати юридичних послуг позивачем надано платіжну інструкцію №4941 від 01.10.2024, згідно якої ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» перерахувало адвокату Литвиненко О.І. 9200,00 грн. за призначенням платежу: оплата згідно 14.01.2025-2 договору №03-07/24 про надання правничої допомоги від 03.07.2024. Оскільки позивачем ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» в передбаченому ЦПК України порядку надано належні та допустимі докази на підтвердження понесення ним витрат на правову допомогу у сумі 9200 грн., суд прийшов до висновку, що з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» підлягають до стягнення витрати на професійну правничу допомогу у сумі 9200 грн.

Outcome: approved