Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-16 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом та свої вимоги мотивує тим, що відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] . Батько не цікавиться дитиною, зовсім з донькою не спілкується, не бере участі в її вихованні, розвитку, лікуванні та взагалі в її житті, а тому з метою захистити права та інтереси своєї неповнолітньої дитини позивачка вимушена звернутись до суду. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовільнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, в тому числі і шляхом розміщення оголошення на сайті «Судова влада України». Представник третьої особи - Органу опіки та піклування виконавчого комітету Недригайлівської селищної ради до суду не з`явився, направили заяву про розгляд справи в їх відсутність, у наданому письмовому висновку зазначили, що вважають за можливе задовольнити позовну вимогу щодо позбавлення батьківських прав відповідача. В судовому засіданні була заслухана неповнолітня [PERSON] , 2015 року народження, в присутності матері та психолога. Суду пояснила, що вона знає, що її біологічний тато [PERSON] , однак вона його ніколи не бачила, він їй не телефонує і ніяким чином не цікавиться її життям. На даний час вважає татом [PERSON] , чоловіка матері. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона працює в дитячому садочку Недригайлівської сільської ради та проживає поряд з позивачкою. Зазначила, що батько [PERSON] - [PERSON] в їх селі не проживає, донькою не цікавиться, не приймає участі в її вихованні, не цікавилася її життям, здоров`ям, навчанням. Суд, заслухавши позивачку, свідка та малолітню [PERSON] , дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідач є батьком дитини [PERSON] , [INFO] , що стверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] (а.с.8). Відповідно до наказу Сумського районного суду Сумської області від 11.09.2020 року з [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . (а.с.13). Батько [PERSON] , не приймає участь у вихованні своєї доньки [PERSON] . 18 липня 2023 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] », що стверджується копією свідоцтва про шлюб. (а.с.9). Відповідно до довідки Засульського старостинського округу Недригайлівської селищної ради Шаповал Ю.С. та її донька [PERSON] проживають без реєстрації в [ADDRESS] . Та відповідно до витягу з реєстру територіальних громад, з 30.08.2024 року, [PERSON] з донькою зареєстрована за даною адресою. (а.с.21, 22, 23). Відповідно до довідки Недригайлівського ліцею Недригайлівської селищної ради від 10.09.2024 року №01-13/398, [PERSON] , 2015 року народження, є ученицею вказаного навчального закладу та навчається в другому 2-А класі. Участь у процесі вихованні дитини приймає лише мати [PERSON] . Батько [PERSON] , жодного разу ліцей не відвідував та не приймає участі у будь-якому заході освітнього процесу та від його імені ніхто не цікавився навчанням дитини. (а.с.23). Відповідно до характеристики виданої Недригайлівською селищною радою Сумської області, [PERSON] навчається добре, мати приділяє належну увагу вихованню дитини, відвідує батьківські збори, цікавиться шкільним життям доньки та підтримує постійний зв`язок з учителями. (а.с. 24). Згідно висновку Органу опіки та піклування Недригайлівської селищної ради від 03ю01.2025 року №4448, батько [PERSON] 2015 року народження, [PERSON] , жодним чином не позбавлений інформації стосовно місця проживання дитини, позивачка не створює перешкод у спілкуванні з донькою, але відповідач не приймає участі у вихованні дитини, дитина взагалі не пам`ятає свого біологічного батька, а вважає батьком нового чоловіка позивачки - [PERSON] , який проявляє піклування та турботу до [PERSON] . Від самого народження вихованням дитини займається лише позивачка, відповідач не цікавився життям дитини, не телефонував, не виявляв бажання приймати участь у її вихованні, тому орган опіки та піклування Недригайлівської селищної ради вирішила вважати за можливе позбавити батьківських прав [PERSON] щодо його неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . (а.с. 48-51). Згідно з ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно з абз. 2 п. 18 вищезгаданої постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Ухилення від виконання юридичного обов`язку - завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Так, батько чи мати вважатимуться такими, що ухиляються від обов`язку по вихованню дитини, коли вони не проявляють до неї щонайменшої батьківської турботи, хоча мають таку можливість. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 р. "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" зазначеної постанови роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Суд вважає, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків стосовно виховання дитини, не проявляє батьківської турботи, не цікавиться здоров`ям, не турбується про її фізичний та духовний розвиток, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Наведене свідчить про самоусунення відповідача від виконання батьківських обов`язків по вихованню та утриманню доньки. Виходячи із оцінки доказів у справі таке ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, суд вважає свідомим та умисним, що дає підстави для обрання крайнього заходу у вигляді позбавлення батьківських прав. Таким чином, оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що у ході розгляду справи встановлено беззаперечні докази повного відсторонення відповідача [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, а тому його слід позбавити батьківських прав відносно неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Згідно ч. 2 ст. 166 Сімейного Кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Крім того, відповідно до положення ст. 141, 142 ЦПК України з відповідачки підлягають стягненню судові витрати.

Outcome: approved