Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-03 00:00:00

18 лютого 2025 року Варвинським районним судом Чернігівської області ухвалено рішення у цивільній справі №731/723/24 (провадження №2/731/34/25), відповідно до якого позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, задоволено частково. Вирішено припинити з 02 липня 2024 року стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , які стягуються на підставі рішення Варвинського районного суду Чернігівської області від 02 серпня 2011 року по справі №2-136/2011. Стягнено з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 22/100 (двадцять дві сотих) частки усіх видів її заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02 грудня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття. У задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовлено. Здійснено розподіл судових витрат, понесених відповідачем, а саме: стягнено з [PERSON] у дохід держави судові витрати у розмірі 1065,86 грн; Стягнено з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати зі сплати судового збору в сумі 484,48 грн та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 600 грн, а всього стягнено 1084,48 грн. Також вирішено повернути позивачу [PERSON] з державного бюджету 50 відсотків судового збору в сумі - 484,48 грн. Питання щодо долі понесених стороною позивача судових витрат під час ухвалення судом вказаного рішення не вирішувалося, оскільки хоча первісно у змісті позову було заявлено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат у виді понесених витрат на професійну правничу допомогу у сумі 15\~000 грн, при цьому, на етапі судового розгляду позивачем та його представником будь-які докази на підтвердження понесення вказаних судових витрат на професійну правничу допомогу до матеріалів справи не долучалися. Однак, представником позивача [PERSON] було повідомлено суд про намір звернутися протягом встановленого строку із відповідною заявою щодо понесених стороною позивача судових витрат, разом з підтверджуючими документами. 21 лютого 2025 року, засобами електронного зв`язку, від представника позивача адвоката Чередніченка О.М. надійшла заява про стягнення витрат на правничу допомогу, у якій представник просить ухвалити додаткове рішення про розподіл витрат позивача [PERSON] на правничу допомогу адвоката у загальній сумі 15\~000 грн. На обґрунтування заявлених витрат на правову допомогу вказує, що вартість наданої відповідачу, як клієнту, правничої допомоги, з урахуванням затраченого часу 14,5 год, становить 21\~953 грн. Проте, враховуючи узгоджену сторонами у відповідному Договорі вартість правничої допомоги, така обмежується сумою 15\~000 грн. Ухвалою Варвинського районного суду Чернігівської області від 26 лютого 2025 року зазначену заяву було призначено до судового розгляду на 04 березня 2025 року з викликом учасників справи в судове засідання. Позивач [PERSON] та її представник Чередніченко О.М., будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися. 03 березня 2025 року представник позивача адвокат Чередніченко О.М., використовуючи засоби електронного зв`язку, звернувся із заявою про здійснення розгляду даної заяви про ухвалення додаткового рішення за їх відсутності. Відповідач [PERSON] та її представник адвокат Гезердава В.В. у судове засідання також не з`явилися, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку (а.с. 128, 129). Причину своєї неявки до суду не повідомляли. 04 березня 2025 року [PERSON] звернулася із клопотанням про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, відповідно до якого просила суд зменшити розмір витрат на правничу допомогу представника позивача до суми у розмірі 5\~000 грн (а.с. 132-135). На обґрунтування своєї позиції наголосила, що заявлена стороною позивача сума витрат на оплату правничої допомоги є явно неспівмірною за складністю виконаної роботи та непропорційною до предмета спору. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України неприбуття сторін не перешкоджає розгляду заяви. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заяву позивача слід задовольнити частково з наступних підстав. Так, 18 лютого 2025 року Варвинським районним судом Чернігівської області ухвалено рішення у цивільній справі №731/723/24 (провадження №2/731/34/25), відповідно до якого позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, задоволено частково. Аналізуючи доводи сторони заявника, суд зважає, що відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 2 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до вимог ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Як вбачається зі змісту ст. 141 ЦПК України, судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частина 8 ст. 141 ЦПК України передбачає, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонам доказів (договорів, рахунків тощо). Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на зазначене положеннями ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи і наданих послуг та фінансового стану учасників справи. Подібні правові висновки викладені у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19). При цьому, слід зауважити, що для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату певного гонорару, в контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи це питання, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (пункт 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19). Матеріалами справи підтверджено, що представництво інтересів позивача [PERSON] у суді здійснював адвокат Чередніченко О.М. на підставі ордеру на надання правничої допомоги від 29 листопада 2024 року серія СВ №1108641 (а.с. 5) та Договору про надання правничої допомоги від 25 листопада 2024 року (а.с. 113-114). У судовому засіданні 18 лютого 2025 року представник позивача - адвокат Чередніченко О.М. вказав, що документи на підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу будуть надані протягом 5 днів з моменту ухвалення рішення суду. 21 лютого 2025 представник позивача - адвокат Чередніченко О.М., шляхом використання засобів електронного зв`язку, звернувся до суду із відповідною заявою про ухвалення додаткового рішення та подав докази на підтвердження понесених судових витрат на правничу допомогу За таких обставин суд вважає, що представником позивача - адвокатом Чередніченком О.М. дотримано вимоги ст. 141 ЦПК України щодо подачі доказів на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу та звернення з клопотанням про ухвалення додаткового рішення. Відповідно до умов Договору про надання правничої допомоги від 25 листопада 2024 року, укладеного між [PERSON] , як клієнтом, та адвокатом Чередніченком О.М., предметом визначено зобов`язання адвоката: ознайомлення з наданими клієнтом документами, надання консультації, інформування щодо необхідності отримання додаткових документів; підготовка від імені клієнта позовної заяви з вимогами до [PERSON] про припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини; завірення документів; сплата від імені клієнта судового збору; звернення до суду із позовом; представлення інтересів клієнта у суді; підготовка інших заяв по суті справи, тощо. Згідно до п. 4.1, 4.2. Договору, за надання правничої допомоги клієнт зобов`язується сплатити адвокату винагороду у розмірі 15\~000 грн. Узгоджена сторонами винагорода сплачується клієнтом протягом 2-х банківських днів з моменту укладення договору. Згідно з актом здачі-прийняття від 18 лютого 2025 наданої правничої допомоги за договором про надання правничої допомоги від 25 листопада 2024 року (а.с. 117), адвокат Чередніченко О.М. надав правничу допомогу, з урахуванням затраченого часу 14,5 год., а [PERSON] , як клієнт, прийняв правничу допомогу та зобов`язався сплатити адвокату відповідну винагороду, що, з урахуванням фіксованої суми у Договорі, становить - 15\~000 грн. Аналогічний об`єм наданої адвокатом роботи з посиланням на кількість затраченого часу вказаний у Детальному описі наданої адвокатом правничої допомоги виготовленого 20 лютого 2025 року адвокатом Чередніченком О. (а.с. 118). Як вбачається із довідки, виданої 18 лютого 2025 року адвокатом Чередніченком Л.М. (а.с. 115), зобов`язання клієнта [PERSON] з оплати вартості наданої правничої допомоги у розмірі 15\~000 грн є виконаним у повному обсязі. Таким чином, аналізуючи документи надані представником позивача на обґрунтування витрат на правничу допомогу, суд приходить до висновку щодо їх належності як доказів на підтвердження понесених ними судових витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. При цьому, суд бере до уваги, що позицію сторони відповідача щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, яка заявлена позивачем, наголосивши що її сума є явно неспівмірною за складністю виконаної роботи та непропорційною до предмета спору. Суд зважає гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Відповідно до п. 2, 3 ч. 3 ст. 141 ЦПК України суд при вирішенні питання про розподіл судових витрат враховує: чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо. У зв`язку з цим, суд звертає увагу на обов`язок суду оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою, виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Аналогічний висновок викладено Верховним Судом у постанові від 02 липня 2020 року у справі № 362/3912/18 та у додатковій постанові від 30 вересня 2020 року у справі №201/14495/16-ц. Враховуючи викладене та беручи до уваги характер виконаної адвокатом роботи, зокрема: складність справи; процесуальні дії, які були здійснені адвокатом для формування позовної заяви та додатків до неї; подачі відповіді на відзив, заперечення, співмірність витрат до виконаної роботи адвокатом відносно розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, позиції відповідача, якою позовні вимоги в частині припинення аліментів були визнані повністю, а щодо стягнення аліментів в частині, суд дійшов висновку, що витрати на професійну правничу допомогу адвоката Чередніченка О.М. підлягають зменшенню до розміру - 7\~500 грн, що на переконання суду відповідатиме критеріям розумності та співмірності об`єму виконаної нею роботи. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з цим, беручи до уваги часткове задоволення вказаного позову, що за підрахунками суду становить 88% частини задоволеного розміру вимог, то сума стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат у виді оплати за отриману правничу допомогу становить 6\~600 грн. На підставі наведеного,

Outcome: partial