Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, просила суд ухвалити рішення, яким просила стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітніх дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , щомісячно, в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня подання даного позову, та до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позову позивачка зазначила, що у них з відповідачем народилось двоє спільних дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . У свідоцтві про народження дітей їх батьком зазначений відповідач. У зареєстрованому шлюбі сторони не перебували. Як зазначила позивачка у своєму позові, що діти на даний час проживають з нею. В той же час, вказала позивачка, відповідач участі в утриманні дітей не приймає. Посилаючись на вищевикладені обставини, позивачка просить суд задовольнити пред`явлені вимоги у повному обсязі. У судове засідання позивачка не з`явилася, про час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином, в матеріалах справи наявна заява представника позивачки про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивачки. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, представник відповідача направив суду відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого не визнає пред`явлених позивачкою вимог у повному обсязі та просить у задоволенні позову відмовити. У своєму відзиві представник зазначив, що син [PERSON] народився в період, коли позивачка та відповідач вже 9 місяців як припинили спільне проживання в Королівстві Іспанія (провінція Аліканте) і відповідач переїхав на тимчасове місце проживання в місто Будапешт (Угорщина). Таким чином, є велика ймовірність, що другий син Позивачки народжений не від Відповідача. Звернув увагу суду на ту обставину, що другий син позивачки [PERSON] народився в Королівстві Іспанія та станом на дату подання позовної заяви не набув громадянства України. Щодо обставин, зазначених у позовній заяві про ухилення від обов`язку утримання дітей, зазначив, випискою з «Приватбанк» підтверджується той факт, що відповідач здійснював впродовж 2022-2024 років виплати позивачці на її картку навіть в період, коли сторони припинили спільне проживання в Королівстві Іспанія (провінція Аліканте місто Торрев`єха) і відповідач переїхав на тимчасове місце проживання в місто Будапешт (Угорщина). Крім того вказав, що позивачка фактично усунула відповідача від спілкування з будь-яким з дітей, фактично зі скандалами вигнала відповідача з вимогою терміново придбати їй квартиру в місті Торрев`єха. Відповідач має бажання особистого спілкування з дітьми, однак домовитися з позивачкою вкрай складно. У свою чергу представник позивачки направив відповідь на відзив у якому наполягав на зало венні позову та зазначив про те, що обставини які викладені у відзиві, що відповідач не є біологічним батьком дитини [PERSON] не підтверджені будь-якими доказами. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що у сторін народилось двоє спільних дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . У свідоцтві про народження дітей їх батьком зазначений відповідач. У зареєстрованому шлюбі сторони не перебували. Обґрунтовуючи свій позов,позивачка вказала, що відповідач участі в утриманні дітей не приймає. Однак відповідач цю обставину повністю заперечує. За таких обставин між сторонами наявний спір щодо розміру аліментів на утримання дітей. У відповідності до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За приписами частини 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей виникає з моменту їх народження та зберігається до досягнення дітьми повноліття. До того ж, обов`язок утримувати дитину у рівній мірі покладається як на матір, так і батька, причому, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні (у випадку народження дитини під час фактичних шлюбних відносин), або чи розірвано їх шлюб. Чинним законодавством України встановлено, що діти рівні у своїх правах незалежно від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей та повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги. Зобов`язання з утримання дітей виникає за наявності сукупності таких умов: родинного зв`язку між батьками й дитиною (кровний зв`язок між батьками та дитиною або зв`язок між усиновлювачем і усиновленою дитиною); неповноліття дитини; навчання повнолітньої дитини; відсутність підстав для звільнення батьків від сплати аліментів; можливість батьків надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ратифікованої Постановою Верховної ради України № 789-XII від 27.02.1991 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, держава докладає всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (стаття 18 Конвенції). Згідно з частинами 1, 2 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до основних сформованих принципів суспільства, задекларованих у національному та міжнародному законодавстві, діти мають право на особливе піклування і допомогу, внаслідок своєї фізичної і розумової незрілості, потребують спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження. У відповідності до ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, наявність у платника аліментів рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; докази про витрати платника аліментів, що перевищують десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, а також наявність інших обставин, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) батька дитини визначається судом. Частиною 3 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (ч.2 ст. 184 СК України). У відповідності до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Таким чином, аліменти підлягають стягненню з 11 листопада 2024 року. Відповідно до ст. 430 ЦПК України рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. З огляду на встановлені у справі обставини, що мають юридичне значення та наведені положення Закону, суд вважає необхідним присудити до стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання малолітніх дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , щомісячно, в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з 11 листопада 2024 року та до досягнення дітьми повноліття. Визначаючи вказаний розмір аліментів, враховує стан здоров`я позивача, матеріальне становище дітей і платника аліментів, наявність у відповідача інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дочок та малолітнього сина та інші обставини, що мають істотне значення. Крім того, в ході розгляду справи не доведено, що відповідач не є батьком дитини [PERSON] . Оскільки судом задоволено позов а позивач згідно Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів то відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1211, 20 грн. Також підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки понесені нею та документально підтверджені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved