Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-11 00:00:00

20 грудня 2024 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 7654773 від 08 січня 2023 у розмірі 40 250,00 грн., а також сплачений судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав на те, що 08 січня 2023 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 7654773, згідно з умовами якого відповідач отримав грошові кошти в сумі 10 000,00 грн., зі сплатою процентів та комісії за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. Даний договір укладений в електронній формі. ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначений умовами кредитного договору. Відповідач, у свою чергу, не виконав умов кредитного договору. 29 травня 2023 року ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» уклали Договір про відступлення права вимоги № 97-МЛ, згідно з яким та у відповідності до ст. 512 ЦК України, ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ТОВ «Мілоан», включно і до [PERSON] за кредитним договором № 7654773 від 08 січня 2023 року. Заборгованість відповідача перед позивачем становить 40 250,00 грн., а саме: заборгованість за тілом кредиту - 10 000,00 грн.; заборгованість за відсотками - 29 250,00 грн.; заборгованість за комісією - 1 000,00 грн. Ухвалою суду від 14 січня 2025 року у справі відкрито спрощене позовне провадження, без повідомлення (виклику) сторін. 05 березня 2025 року від представника відповідача - Трайдук А.С. до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідач позовні вимоги не визнає, вважає їх необґрунтованими та недоведеними з огляду на наступне. Відповідач договір позики не підписував ні звичайним, ні електронним цифровим підписом, електронного підпису він не має та ніколи не мав. Доказів перерахунку коштів за договором позивачем до суду не надано. Вважає, що дійсні правовідносини сторін можна встановити тільки з оригіналу договору позики та інших документів, а паперові копії є недостовірними, тому що виготовлені і надані зацікавленою особою, без оригіналів. За відсутності оригіналу договору позики не можна встановити достовірно, які його умови, у тому числі розміри процентної ставки, були погоджені сторонами, а до текстів односторонньо виготовлених та наданих позивачем копій для подання до суду могли бути внесені будь-які відомості, вигідні позивачу. Виконання чи невиконання договору не впливає на оцінку обставин, чи відповідають форма і зміст договору імперативним вимогам закону. Позивачем не надано суду жодних доказів на підтвердження подання відповідачем заявки про видачу кредиту. Також, не надано доказів надання відповідачу його примірника оригіналу договору позики первісним кредитором ні під час, ні після його укладення. Отже, вважає, що відповідач не може бути зобов`язаний виконувати умови, з якими він не був фактично ознайомлений, та ці умови не є підставою виникнення обов`язків у відповідача як споживача кредитних послуг. Факт видачі кредиту, а також розмір заборгованості відповідач також вважає недоведеними. Звернув увагу, що нараховані позивачем суми не відповідають законодавству України та заборонені нарахування процентів після завершення строку кредитування та підвищених процентів під час карантину. Безпідставним є продовження нарахування договірних процентів, комісій та неустойки після завершення строку кредитування. Після настання строку виконання зобов`язань у повному обсязі позикодавець не мав права продовжувати нараховувати проценти та неустойку, а мав право лише на стягнення сум, передбачених ст. 625 ЦК України. Розрахунки позивача показують, що відповідачу було надано неповну і недостовірну інформацію про ціну фінансової послуги, а продовження нарахування процентів після закінчення строку дії кредитування та поза межами ціни договору вказаної у Графіку платежів є безпідставним. Крім того, умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Наполягав на тому, що вимоги позивача суперечать також ч. 3 ст. 21 Закону України «Про споживче кредитування». У зв`язку з викладеним у задоволенні позовних вимог просив відмовити. Розглянувши клопотання представника відповідача - Трайдук А.С., яке міститься у відзиві на позовну заяву, про витребування оригіналів електронних доказів, паперові копії яких наявні в матеріалах справи, суд ухвалив відмовити у задоволенні даного клопотання, оскільки представником відповідача не доведено та належним чином не обґрунтовано підстав вважати, що копії наявних в матеріалах справи доказів не відповідають їх оригіналам. Подані стороною позивача копії документів засвідченні належним чином та у порядку встановленому законом, а тому відповідність копій таких доказів їх оригіналам не викликає у суду обґрунтованих сумнівів, наявність яких є необхідною умовою для витребування від сторони, яка подала копії документів, їх оригіналів Виклик сторін відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України у порядку спрощеного провадження не здійснювався, справа розглядалася за наявними у справі матеріалами. Суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 08 січня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та [PERSON] в електронній формі було укладено Договір про споживчий кредит № 7654773, відповідно до умов якого кредитодавець Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан» надає позичальнику [PERSON] кредит у розмірі 10 000,00 грн., загальним строком на 105 днів з 08 січня 2023 року, який складається з пільгового та поточного періодів; пільговий період складає 15 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 23 січня 2023 року (рекомендована дата платежу); поточний період складає 90 днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 23 квітня 2023 року (дата остаточного погашення заборгованості); позичальник має повернути кредит, сплатити комісії за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу 23 січня 2023 (день завершення пільгового періоду), але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості (останнього дня строку кредитування); комісія за надання кредиту становить 1 000,00 грн., яка нараховується за ставкою 10,00 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту; проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду 2 250,00 грн., які нараховуються за ставкою 1,50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду; проценти за користування кредитом протягом поточного періоду 27 000,00 грн., які нараховуються за стандартною процентною ставкою 3,00 відсотки від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду; тип процентної ставки за цим договором - фіксована (а.с. 8-13). При цьому, щодо наведених у відзиві на позовну заяву тверджень представника відповідача про те, що Договір про споживчий кредит № 7654773 від 08 січня 2023 року не містить підписів сторін, то суд до уваги їх не бере та відхиляє як недоведені, оскільки у пункті 6.1 вказаного договору зазначено, що цей кредитний договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт Товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Відповідно до п. 6.2 даного Договору про споживчий кредит, розміщені в особистому кабінеті позичальника проект цього кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицією Товариства про укладення кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладення цього кредитного договору (акцепт) надається позичальником шляхом відправлення Товариству електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається Товариством електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефонний номер позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього кредитного договору/ електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Електронне повідомлення (акцепт) може бути відправлене позичальником через сайт Товариства, мобільний додаток, месенджери або у SMS-повідомленні з мобільного телефонного номеру позичальника на номер 2277. Після укладення цей кредитний договір надається позичальнику шляхом розміщення в особистому кабінеті позичальника. В пункті 6.3 цього Договору також закріплено, що приймаючи пропозицію Товариства про укладення цього кредитного договору позичальник також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (у т.ч. Правилами, Паспортом споживчого кредиту та Графіком платежів) Договору в цілому та підтверджує, зокрема, що він ознайомлений і погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє і зобов`язується неухильно дотримуватись умов кредитного договору та Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством, що розміщені на сайті Товариства та є невід`ємною частиною цього договору. Згідно з п. 6.4, 6.5, 6.7 даного Договору, укладення кредитодавцем кредитного договору з позичальником у електронній формі юридично є еквівалентним отриманню кредитодавцем ідентичного за змістом кредитного договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки. Цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі. Позичальника ідентифіковано та верифіковано шляхом отримання через систему BankID НБУ ідентифікаційних даних позичальника. Також, наведені у відзиві на позовну заяву твердження представника відповідача про те, що відповідач Договір про споживчий кредит № 7654773 від 08 січня 2023 року не підписував, спростовуються наявною в матеріалах справи довідкою № б/н від 14 жовтня 2024 року, виданою Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан», в якій зазначено, що [PERSON] , з яким укладено договір про споживчий кредит № 7654773 від 08 січня 2023 року ідентифікований Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан». Акцепт (договір) підписаний позичальником із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, одноразовий ідентифікатор - W77834, 2023-01-08 10:51:09, номер телефону, на який відправлено одноразовий ідентифікатор [NUMBER] (а.с. 15). При цьому, у відзиві на позовну заяву представник відповідача не заперечував, що номер телефону [NUMBER] належить відповідачу та саме цей номер телефону вказаний у відзиві на позовну заяву, як контактний номер відповідача. Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, є договором приєднання, що визначено у ст. 634 ЦК України. При цьому, стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначеній родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України - «Позика», якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Кредитодавець свої зобов`язання виконав повністю та надав позичальнику можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором, що також підтверджується платіжним дорученням № 90890906 від 08 січня 2023 року на суму 10 000,00 грн. (а.с. 36 зв. бік). Враховуючи встановлені обставини, усі доводи сторони відповідача щодо відсутності доказів надання відповідачу кредитних коштів суд до уваги не бере та відхиляє як неспроможні, недоведені та такі, що спростовуються наявними в матеріалах справи доказами. Відповідно до ст. 526 ЦК України - зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Враховуючи викладене суд вважає встановленим, що відповідач [PERSON] отримав у кредит обумовлені договором грошові кошти, скористався наданим кредитом, проте зобов`язання належним чином за вищезазначеним кредитним договором не виконав, в результаті чого виникла прострочена заборгованість. У подальшому, 29 травня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» як кредитором та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» як новим кредитором було укладено Договір відступлення прав вимоги № 97-МЛ, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан» передало (відступило) Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» за плату належні Товариству з обмеженою відповідальністю «Мілоан» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржниками (портфель заборгованості) (а.с. 18-22). Згідно з Витягом з Реєстру боржників до договору відступлення прав вимог № 97-МЛ від 29 травня 2023 року, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» перейшло право вимоги за Договором про споживчий кредит № 7654773 від 08 січня 2023 року, укладеним з [PERSON] . З Витягу з Реєстру боржників вбачається, що загальна сума заборгованості становить 40 250,00 грн., з яких: залишок по тілу кредиту - 10 000,00 грн.; залишок по відсотках - 29 250,00 грн.; залишок по комісії - 1 000,00 грн. (а.с. 24). Розмір заборгованості відповідача також підтверджується Відомостями про щоденні нарахування та погашення [PERSON] за кредитним договором № 7654773 (а.с. 17), та випискою з особового рахунку за Кредитним договором № 7654773 від 08 січня 2023 року (а.с. 18). Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з вимогами чинного законодавства, заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва. Таким чином, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» є правонаступником Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та стало новим кредитором у зобов`язанні за кредитним договором, який укладений з [PERSON] . Відповідно до ст. 526 ЦК України - зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Однак, відповідач заборгованість за вищезазначеним кредитним договором так і не сплатив. Таким чином судом встановлено, що відповідачем було порушено право позивача на повернення йому грошових коштів, наданих позичальнику у кредит, яке підлягає судовому захисту. З розрахунком заборгованості за тілом кредиту, нарахованими відсотками та комісією відповідач не погоджувався, однак на підтвердження помилковості наданого позивачем розрахунку заборгованості належних, допустимих, переконливих та достатніх доказів у розумінні ст.ст. 76-80 ЦПК України не надав. Клопотань про призначення судової економічної експертизи з метою спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідач до суду не подавав, у зв`язку з чим у відповідності до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу на підставі доказів, наявних в матеріалах справи. При цьому, безпідставними та помилковими також наведені у відзиві на позовну заяву твердження представника відповідача про те, що проценти по кредиту нараховувались відповідачу після завершення строку кредитування, оскільки як вбачається з Відомостей про щоденні нарахування та погашення по кредитному договору № 7654773 (а.с. 17), нарахування процентів здійснювалось в порядку та на умовах, визначених Договором про споживчий кредит № 7654773 від 08 січня 2023 року, щоденно, в межах строку кредитування - 105 днів. Безпідставними також є посилання представника відповідача на ч. 3 ст. 21 Закону України «Про споживче кредитування», оскільки в даному випадку розмір кредиту за договором про споживчий кредит № 7654773 від 08 січня 2023 року становив 10 000,00 грн., тобто перевищував розмір однієї мінімальної заробітної плати, в той час як частина 3 статті 21 Закону України «Про споживче кредитування» стосується зобов`язань на підставі договорів про споживчий кредит, загальний розмір кредиту за якими не перевищує розміру однієї мінімальної заробітної плати. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд зазначає, що кожна сторона зобов`язана довести обставини, на які вона посилається в обгрунтування своїх вимог або заперечень. При розгляді даної справи суд виходить з того, що в обґрунтування заперечень проти позову та підтвердження перед судом наведених обставин, відповідачем взагалі не надано суду жодного доказу. Усі заперечення відповідача зводяться лише до його незгоди та невизнання обставин наведених позивачем в обґрунтування заявлених позовних вимог. При цьому, обов`язок доведення перед судом переконливості своєї позиції покладається у рівній мірі як на позивача так і на відповідача. Саме тому, оцінюючи у сукупності наявні в матеріалах справи докази та повідомлені сторонами суду обставини, суд вважає переконливішою позицію позивача, оскільки вона підтверджена відповідним доказами, в той час як позиція відповідача ґрунтується виключно на запереченнях та припущеннях, та не підтверджена відповідним засобами доказування. З огляду на те, що відповідач прострочив погашення поточних платежів за кредитним договором та не повернув отримані кредитні кошти, не виконавши взятих за договором зобов`язань, суд приходить до висновку, що з відповідача [PERSON] на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» слід стягнути заборгованість за Договором про споживчий кредит № 7654773 від 08 січня 2023 року року у загальному розмірі 40 250,00 грн., з яких: залишок по тілу кредиту - 10 000,00 грн.; залишок по відсотках - 29 250,00 грн.; залишок по комісії - 1 000,00 грн., а отже позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» в цій частині підлягають задоволенню. Оцінюючи у сукупності усі інші докази та аргументи сторін, наведені ними в обґрунтування своїх вимог або заперечень, суд до уваги їх не бере, оскільки вони не відносяться до предмета спору та є явно необґрунтованими та безпідставними. Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» підлягають задоволенню, а порушені права позивача судовому захисту. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача на користь позивача повинно бути стягнуто судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. (у мінімальному розмірі для позовних вимог майнового характеру з урахуванням коефіцієнту 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору при поданні до суду позовної заяви в електронній формі). На підставі ст.ст. 15, 16, 204, 512, 514, 516, 526, 627, 634, 638, 640, 641, 1046, 1049, 1054 Цивільного кодексу України та

Outcome: approved