Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-16 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу посилаючись на те, що 20 грудня 2003 року між сторонами зареєстровано шлюб. Після укладення шлюбу сторони проживали разом, однак після певного періоду часу почали проживати окремо. Спільне життя не склалося у зв`язку з розходження поглядів на сімейні відносини, сімейні обов`язки з ведення спільного господарства, всі спроби подружжя налагодити стосунки виявилися невдалими. Спільне господарство подружжям не ведеться, шлюб набув формальних ознак. Втрачені всі фізичні та духовні зв`язки між позивачем та відповідачем. Неповнолітніх дітей від спільного шлюбу сторони не мають. Позивач переконана, що примирення між сторонами неможливе, а тому строк на примирення у даному випадку недоцільне, просила шлюб розірвати. Ухвалою суду від 16.08.2024 року позовну заяву залишено без руху, надавши позивачеві строк на усунення недоліків. Ухвалою суду від 25.09.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Ухвалою суду від 14.01.2024 року здійснено перехід з розгляду порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін в розгляд справи в порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просила їх задовольнити з підстав, викладених в заяві, проти винесення заочного рішення не заперечує. В судове засідання відповідач не з`явився, про час та дату повідомлявся належним чином. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про задоволення позову на підставі наступного. Шлюб між сторонами зареєстрований 20 грудня 2003 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 2177. Судом встановлено, що на теперішній час подружні відносини між сторонами припинені, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Позивач не бажає зберегти шлюб та на розірванні шлюбу наполягає. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 СК України. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 Сімейного Кодексу України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ст. 115 СК України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Таким чином, шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання.

Outcome: approved