Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-05 00:00:00

У вересні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 22450,00 грн та судові витрати по справі. У обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що 28.05.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та [PERSON] в електронному вигляді укладено кредитний договір №102667740, згідно якого відповідач отримав грошові кошти у сумі 5000,00 грн. В подальшому, ТОВ «Мілоан» відступило свої права вимоги Товариству з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», в тому числі за вищевказаним договором. Відповідач своїх обов`язків за договором не виконав, у зв`язку з цим позивач звернувся до суду. Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 листопада 2024 року відкрито провадження по справі та постановлено розгляд справи у порядку спрощеного провадження. У судове засідання представник позивача не з`явився, в прохальній частині позову просив розглядати справу за його відсутності. Відповідач та третя особа про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належно, у судове засідання не з`явились, причини своєї неявки суду не повідомили. Суд вважає можливим на підставі ст. 280 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення. Вивчивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 28.05.2021 року відповідач та ТОВ «Мілоан» уклали договір про споживчий кредит шляхом заповнення відповідачем заявки на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору. Згідно договору відповідач отримав грошові кошти у розмірі 5000,00 грн на строк на 15 днів з 28.05.2021 та зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценту за користування кредитом. 14.09.2021 року між ТОВ «Мілоан» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» було укладено договір факторингу № 08Т, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Діджи Фінанс» права грошової вимоги до боржників, у т.ч. за договором позики №102667740 від 28.05.2021 року, що укладений між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] . За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Станом на 13.09.2024 року відповідач [PERSON] має існуючу перед позивачем прострочену заборгованість за договором про споживчий кредит на загальну суму 22450,00 грн, що складається з: 5000,00 грн тіло кредиту, 16500,00 грн відсотки, 950,00 грн комісія. На підставі наведеного, виходячи із принципів об`єктивності, реальності і справедливості, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за договором про споживчий кредит. Щодо стягнення з відповідача судових витрат на правничу допомогу адвоката в розмірі 6 000 грн., суд виходить з наступного. Як передбачено статтею 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. До позовної заяви додано копію договору про надання правничої допомоги від 01.04.2024 року та додаткову угоду до договору від 01.04.2024 року, а також детальний опис робіт, виконаних адвокатом. Розмір здійснених позивачем витрат на правничу допомогу підтверджується належними доказами. Клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу та будь-яких доказів їх неспівмірності від відповідача не надійшло. Отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 6000 грн. Крім того, відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому, з відповідача на користь позивача повинно бути стягнено сплачений судовий збір у сумі 2422,40 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved