Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-11 00:00:00

У червні 2023 року КП «Харківські теплові мережі» в особі свого представника звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в якій просить стягнути солідарно з відповідачів на користь КП «ХТМ» заборгованість за надані послуги за опалення та гарячу воду в сумі 86\~420 грн 98 коп, яка утворилася за період з 01 січня 2015 року по 23 лютого 2022 року, та судовий збір у розмірі 2684,00 грн. В обґрунтування пред`явлених позовних вимог зазначає, що КП «Харківські теплові мережі» надає послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання, згідно із Законом Україні «Про житлово- комунальні послуги» та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 №630, що регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (виконавець), і фізичною та юридичною особою (споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, в тому числі за адресою: [ADDRESS] , де зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Внаслідок неповної та несвоєчасної сплати послуг у боржників виникла заборгованість в сумі 86\~420 грн 98 коп, яка утворилася за період з 01 січня 2015 року по 23 лютого 2022 року. Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 16 серпня 2023 року, ухваленим у цивільній справі № 643/5113/23, позовну заяву КП «Харківські теплові мережі» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги з теплопостачання задоволено повністю. Стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь КП «Харківські теплові мережі» заборгованість за надані послуги з теплопостачання в сумі 86\~420 грн 98 коп, яка утворилася за період з 01 січня 2015 року по 23 лютого 2022 року та витрати по сплаті судового збору 894,67 грн з кожного. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду із заявою про перегляд заочного рішення, яка ухвалою суду від 25.05.2024 була задоволена, скасовано заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 16.08.2023 у цивільній справі за позовом КП «Харківські теплові мережі» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги з теплопостачання, справу призначено до розгляду в порядку загального провадження. 11.07.2024 до суду від представника відповідача [PERSON] надійшла заява про застосування строку позовної давності, в якій просить застосувати позовну давність, якає підставою для відмови у позову. 30.12.2024 від представника позивача надійшла заява, в якій в яких висловився щодо клопотання відповідача про застосування строку позовної давності до позовних вимог. Представник позивача зазначає, що сама по собі заява про застосування строку позовної давності свідчить про визнання відповідачами порушеного права позивача, тобто наявність заборгованості. Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 у період з 12.03.2020 до 22.05.2020 встановлений карантин на всій території України. В подальшому постановами Кабінету Міністрів України карантин продовжувався на всій території України з 20.05.2020 до 30.06.2023. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням короновірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 №540-ІХ внесено зміни до законодавчих актів, зокрема розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК доповнено п. 12, згідно з яким під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені\~статтями 257,\~258,\~362,\~559,\~681,\~728,\~786,\~1293\~цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Враховуючи, що строк позовної давності за період з 11.03.2017 закінчувався 11.03.2020, карантин запроваджено до 30.06.2023, під час дії карантину строки, визначені ст. 257 ЦК України, продовжуються на строк дії такого карантину, то період заборгованості з 12.03.2017 по 31.01.2022 не виходить за строки позовної давності. Представник посилається на практику апеляційного суду, зокрема по станову по справі №643/2664/23 від 20.09.2023, постанову по справі №642/1144/23 від 11.10.2023, постанову по справі №643/3611/23 від 01.12.2023. В межах строку позовної давності за період з 01.04.2017 по 23.02.2022 заборгованість складатиме 69\~398,75 грн. Ухвалою суду від 23.09.2024 підготовче провадження у цивільній справі закрито, справу призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні. В судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом направлення судових повісток в електронний кабінет «Електронний суд». Представник позивача у позовній заяві просив провести судовий розгляд без його участі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні не визнав позов. Представник відповідача [PERSON] адвокат Сорока О. О. у судовому засіданні просила застосувати строки позовної давності та відмовити у задоволенні позову. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином, заяв про відклаждення не подавала. Суд, вислухавши відповідача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з таких підстав. Як встановлено судом, відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] були користувачами послуг теплопостачання за адресою: [ADDRESS] , облік нарахувань здійснюється за особовим рахунком № [NUMBER] . В період з 01.01.2015 по 23.02.2022. КП «Харківські теплові мережі» надає послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання, згідно із Законом Україні «Про житлово-комунальні послуги» та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, що регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово- комунальних послуг (виконавець), і фізичної та юридичного особою (споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води. Так, положення ст.68, 162 Житлового Кодексу України, Правила користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою кабінету Міністрів України від 08.10.1992р. № 572, п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення зобов`язують наймача, власника й орендаря житлового приміщення сплачувати житлово-комунальні послуги. Згідно з п.18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року за №630, розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. У свою чергу заявник щомісяця направляє споживачам рахунки за послуги теплопостачання із зазначенням нарахувань за надані послуги та суми боргу. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальним споживачем є фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. У відповідності до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках. Згідно з п. 1, 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний: укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Частиною 1 статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відсутність письмово оформленого договору з постачальником послуг не позбавляє споживача обов`язку оплачувати надані послуги. Зазначене узгоджується з висновком щодо застосування норм права, сформульованим у постанові Верховного Суду України у справі № 6-2951цс15 від 20 квітня 2016 року. Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 19.03.2024 Першим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відповідач [PERSON] померла [INFO] (а.с.37 зворот). Відповідно до\~ч.\~1,\~ч.\~2\~ст.\~55\~ЦПК України\~у разі\~смерті фізичної\~особи,\~припинення юридичної\~особи,\~заміни кредитора\~чи боржника\~у зобов`язанні,\~а також\~в інших\~випадках заміни\~особи у\~відносинах,\~щодо яких\~виник спір,\~суд залучає\~до участі\~у справі\~правонаступника відповідної\~сторони або\~третьої особи\~на будь-якій\~стадії судового\~процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив. Віповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідач повідомив, що він є чоловіком спадкодавця, відповідач [PERSON] дочкою спадкодавця, тобто є спадкоємцями першої черги за законом. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідач [PERSON] повідомив, що він з дочкою від прийняття спадщини не відмовлялися, станом на день смерті [PERSON] постійно проживали з нею. Факт постійного проживання відповідачів [PERSON] та [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] на день її смерті [INFO] підтверджується довідкою з Реєстру територіальної громади міста Харкова (а.с. 70). Квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 05.11.1993 № [NUMBER] (а.с.71). За таких обставин, враховуючи визнання обставини, суд вважає, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] є правонаступниками відповідача [PERSON] , вони є учасниками справи та не потребують додаткового залучення до розгляду справи. З наданого позивачем розрахунку заборгованості судом встановлено, що заборгованість відповідачів за користування житлово-комунальними послугами за період 01 січня 2015 року по 23 лютого 2022 року становить 86\~420 грн 98 коп. Відповідно до розрахунку позивача , доданого до заяви від 30.12.2024, заборгованість відповідачів за користування житлово-комунальними послугами за період 01 квітня 2017 року по 23 лютого 2022 року становить 69\~398 грн 75 коп Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Разом з тим, представник відповідача заявила клопотання про застосування положення ст. 257 ЦК України до позовних вимог. Зазначає, що строк за який стягується заборгованість складає вісім років, вважає, що строк давності закінчився у січні 2021 року. У відповідності до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Цивільним кодексом України визначено два види строків позовної давності: а) загальний; б) спеціальні. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Загальні строки позовної давності є абстрактними, поширюються на всі цивільні правовідносини, за винятком тих, щодо яких законом встановлений інший строк або які взагалі виведені з-під дії строків позовної давності. Загальний строк позовної давності складає три роки і не залежить від суб`єктного складу правовідносин (стаття 257 ЦК України). Спеціальна позовна давність визначена статтею 258 ЦК України. Як свідчать матеріали справи, датою звернення КП «Харківські теплові мережі» із даною позовною є 14 червня 2023 року, а період нарахування заборгованості становить з 01 січня 2015 року по 23 лютого 2022 року. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався. Запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина.\~\~ Законом України № 530-ІХ від 17 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (частина друга статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати»). Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». У пункті 12 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19). Інститут позовної давності має на меті, зокрема, гарантувати правову визначеність, забезпечення захисту порушених прав, притягнення до відповідальності. Також він стимулює уповноважену особу до активних дій щодо реалізації належного їй права під загрозою його втрати, запобігає несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу. Рівність і недискримінація є одними із основних принципів реалізації прав людини. Виходячи із взаємозв`язку норм права, які були прийняті органом законодавчої влади в Україні під час дії карантину, введеного Урядом України у зв`язку із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), цілей, з метою яких ці норми впроваджені, а також з метою недопущення безпідставного звуження прав учасників цивільних правовідносин, суд дійшов висновку, що пункт 12 Перехідних і прикінцевих положень ЦК України щодо продовження під час карантину строків загальної і спеціальної позовної давності, передбачених статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, підлягає застосуванню і у тому випадку, коли тривалість строку позовної давності, визначена законом, була збільшена за домовленістю сторін на підставі статті 259 ЦК України. Даний висновок узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі №679/1136/21. Таким чином, з огляду на приписи статей 256, 257 ЦК України, на встановлений Кабінетом Міністрів України карантин з 12 березня 2020 року, на набрання чинності Законом України від 30 березня 2020 року №540-IX щодо продовження строків позовної давності на час дії карантину - 02 квітня 2020 року, пункти 12, 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, а також на встановлені судом обставини, а саме, дату звернення КП «Харківські теплові мережі» із даною позовною заявою 14 червня 2023 року та період нарахування останнім заборгованості, що становить з 01 січня 2015 року по 23 лютого 2022 року, строк позовної давності щодо платежів за період з 01 січня 2015 року по 31 березня 2017 року включно позивачем пропущено. Враховуючи викладене,\~стягненню підлягає\~заборгованість за\~послуги з\~централізованого опалення\~та гарячого\~водопостачання з\~01\~квітня 2017\~року по\~23\~лютого 2022\~року,\~яка складатиме\~69\~398,75 грн. При цьому суд не бере до уваги копії квитанцій про сплату комунальних послуг відповідачами КП «Харківські теплові мережі», надані представником відповідача у судовому засіданні, оскільки ці оплати стосуються сплати за послуги, надані поза межами періоду, за який нараховано заборгованість, що є предметом розгляду у цій справі. За таких обставин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення солідарно з відповідачів [PERSON] , [PERSON] заборгованості за надані послуги за опалення та гарячу воду в сумі 69\~398,75 грн, яка утворилася за період з 01 квітня 2017 року по 23 лютого 2022 року. Питання щодо судових витрат судом вирішується відповідно до положень ст.141 ЦПК України. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та підлягає стягненню з відповідачів [PERSON] , [PERSON] , на користь позивача частково у загальній сумі 2155,34 грн, по 1077,67 грн з кожного.

Outcome: partial