Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-11 00:00:00

Позивач звернулася до Оболонського районного суду м. Києва з позовом до Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (далі - КП «Київтеплоенерго») про захист прав споживачів, визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона є власником квартири [ADDRESS] , а отже, споживачем послуг з постачання теплової енергії за вказаною адресою, які надає КП «Київтеплоенерго». 07.10.2016 позивач обладнала вищевказану квартиру приладом обліку теплової енергії типу «Integral V Maxx» (заводський номер 2014-494010). Вказаний прилад обліку був встановлений позивачем відповідно до «Робочого проекту обладнання вузла обліку теплової енергії», розробленого ТОВ «Є-ІНЖИНІРІНГ КО». Вказаний вузол квартирного обліку введений в експлуатацію. 26.12.2016 зазначений вузол розподільного обліку теплової енергії прийнято на комерційний облік, що підтверджується відповідним актом. ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» як виконавець послуг з централізованого опалення здійснював нарахування з урахуванням показань встановленого засобу обліку теплової енергії. З 01.05.2018 виконавцем послуг з централізованого опалення стало Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», яке до закінчення опалювального періоду 2018/2019 нарахування плати за зазначену послугу здійснювало з урахуванням показань встановленого в квартирі вузла обліку теплової енергії. В опалювальному сезоні 2019/2020 відповідач припинив нарахування позивачу плати за послуги з централізованого опалення відповідно до фактичних показників лічильника. На звернення позивача про надання роз`яснень щодо підстав зняття з комерційного обліку лічильника теплової енергії було отримано відповідь, що при влаштуванні вузла обліку у квартирі позивача не були дотримані вимоги ДБН В.2.2-15-2019. Однак, робочий проект, відповідно до якого було встановлено прилад обліку теплової енергії, був розроблений у 2016 році, тобто до затвердження ДБН В.2.2-15-2019. Крім того, відповідач обґрунтовує свої дії положеннями Порядку визначення технічної можливості встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії та економічної доцільності встановлення приладів - розподілювачів теплової енергії, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2018 року № 829. На думку, позивача, посилання на Порядок визначення технічної можливості встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії та економічної доцільності встановлення приладів - розподілювачів теплової енергії, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2018 року № 829, є неправомірним та недоцільним, оскільки прилад обліку теплової енергії в його квартирі був установлений відповідно до норм законодавства, які діяли на той час, при цьому нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі. На підставі викладеного, позивач просить суд: 1) визнати неправомірними дії КП «Київтеплоенерго» щодо зняття з обліку вузла розподільного обліку теплової енергії, встановленого в належній їй на праві власності квартирі [ADDRESS] та нарахування оплати за комунальну послугу з централізованого опалення (постачання теплової енергії) в опалювальні сезони 2019-2025 років без урахування щомісячних показників лічильника (заводський номер 2014-494010); 2) зобов`язати КП «Київтеплоенерго» у своєму програмному комплексі повернути на облік вузол розподільного обліку теплової енергії, що встановлений у квартирі [ADDRESS] ; 3) зобов`язати КП «Київтеплоенерго» здійснити перерахунок нарахувань за послуги з централізованого опалення (постачання теплової енергії), починаючи з жовтня 2019 року, враховуючи показання вузла розподільчого обліку спожитого тепла (заводський номер 2014-494010), встановленого в квартирі [ADDRESS] та розміру здійснених ним платежів за послугу з централізованого опалення (теплопостачання). Ухвалою суду від 20.01.2025 року відкрито провадження у справі, справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 24.02.2025 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача просила відмовити у задоволенні позовних вимог, з огляду на наступне. Зазначила, що позивачем до позовної заяви не надано погодженого у встановленому порядку акта про прийняття вузла обліку в експлуатацію. У той же час, з наданих позивачем документів вбачається, що «Робочий проект обладнання вузла обліку теплової енергії», розроблений ТОВ «Є-ІНЖИНІРІНГ КО», був погоджений ТОВ «Житлобуд-1», при цьому не надано доказів, що вказана організація мала статус теплопостачальної організації, уповноваженої здійснювати таке погодження. Порядок визначення технічної можливості встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії та економічної доцільності встановлення приладів розподілювачів теплової енергії затверджується Кабінетом Міністрів України. Так, постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2018 №829 затверджено Порядок визначення технічної можливості встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії та економічної доцільності встановлення приладів - розподілювачів теплової енергії, відповідно до п. 6 якого встановлено 4 критерії до внутрішньобудинкової системи опалення, за дотримання яких наявна технічна можливість встановлення окремих вузлів обліку теплової енергії, про що складається акт обстеження у довільній формі. Разом з тим, позивачем вказаний акт не надано. Вказала на те, що у житловому будинку [ADDRESS] , в якому розташована квартира позивача функціонує система опалення вертикального типу, яка унеможливлює встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії. Вузли розподільного обліку теплової енергії у будинку з вертикальною системою централізованого опалення не встановлюються, оскільки це призводить до втручання в систему опалення і, як наслідок, веде до порушення як гідравлічного режиму системи опалення, так і теплового балансу будинку в цілому. Крім того, зазначила, що вимога про визнання незаконними дії КП «Київтеплоенерго» щодо зняття з обліку вузла розподільного обліку теплової енергії є неналежним способом захисту, а тому не підлягає задоволенню. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законом (ч. 1 ст. 5 ЦПК України). Згідно ст. 20 ЦК України, право на захист особа здійснює на свій розсуд. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить позивачу [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 27.05.2011, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Селезньовою О.М. та зареєстрованого за № 425. На замовлення позивача у 2016 році ТОВ «Є-ІНЖИНІРІНГ КО» розроблено «Робочий проект обладнання вузла обліку теплової енергії» у квартирі [ADDRESS] . У квартирі [ADDRESS] на підставі робочого проекту обладнання вузла обліку теплової енергії, розробленого ТОВ «Є-ІНЖИНІРІНГ КО», погодженого ТОВ «Житлобуд-1», встановлений вузол обліку теплової енергії «Integral V Maxx» (заводський номер 2014-494010), що підтверджується Актом введення в експлуатацію вузла комерційного обліку теплової енергії від 07.10.2016. З вказаного акту вбачається, що теплолічильник пройшов повірку на заводі виробника та вказаний прилад занесений до Державного реєстру засобів вимірювальної техніки за № У445-12 та відповідає вимогам ДСТУ 3339-96 «Теплолічильники. Загальні технічні вимоги». Відповідно до Акту прийняття на комерційний облік вузла обліку теплової енергії для потреб опалення окремого приміщення вузол обліку теплової енергії Integral V Maxx» (заводський номер 2014-494010) прийнято на облік та опломбовано. 31.10.2024 встановлений в квартирі позивача теплолічильник пройшов повірку, що підтверджується свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, з якого вбачається, що він відповідає вимогам ДСТУ EN 1434-1:2019. Вказане свідоцтво чинне до 31.10.2028. До 2019/2020 опалювального сезону нарахування оплати за послуги з централізованого опалення квартири [ADDRESS] здійснювалось з урахуванням показань приладу обліку теплової енергії, що встановлений в квартирі. Проте, з початку 2019/2020 опалювального сезону нарахування оплати за послуги з централізованого опалення здійснювались КП «Київтеплоенерго» з урахуванням показань внутрішньо будинкового засобу обліку теплової енергії пропорційно опалювальній площі квартири. У зв`язку з вищевказаним [PERSON] звернулася до відповідача для поновлення обліку споживання тепла на підставі показників по квартирних засобів обліку з відображенням їх у особистому кабінеті споживача. Листом Структурного підрозділу «Енергозбут» КП «Київтеплоенерго» № Ел.З/4/2458759/30-Вих від 24.12.2024 позивача повідомлено, що чинними будівельними нормами та нормативними актами не передбачена технічна можливість встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії при вертикальній системі опалення у багатоквартирному будинку. Технічна можливість встановлення вузлів розподільного обліку визначається згідно із порядком визначення технічної можливості встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії та економічної доцільності встановлення приладів-розподілювачів теплової енергії, затвердженим Постановою КМУ від 10.10.2018 № 829. У житловому будинку [ADDRESS] , функціонує система опалення, за якої має місце поєднання властивостей вертикальної та горизонтальної схеми підключення опалювальних пристроїв, яка з технічної та нормативної точки зору є системою вертикального типу, у які відсутнє окреме відгалуження системи опалення та відсутня технічна можливість встановлення вузла розподільного обліку. З урахуванням наведеного, у КП «Київтеплоенерго» відсутні підстави для відновлення на абонентському обліку вузла розподільного обліку теплової енергії за адресою: [ADDRESS] . Правовідносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (виконавцем), у даному випадку послуг з постачання теплової енергії, та фізичною особою (споживачем), урегульовано Законом України «Про захист прав споживачів», Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність», Законом України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», Законом України «Про теплопостачання». Згідно з пунктом 1 частини першої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Так, згідно статті 6 Закону України «Про теплопостачання» державна політика у сфері теплопостачання базується на принципах: зокрема, забезпечення захисту прав та інтересів споживачів; забезпечення впровадження засобів обліку і приладів регулювання споживання теплової енергії. До прийняття порядку, яким мала бути встановлена процедура взяття на абонентський облік, а також здійснений перегляд інших нормативно-правових актів протягом 6 місяців з дня опублікування Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», діяли Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630 (далі - Правила). Відповідно до абз. 2 пункту 10 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодно та гарячої води і водовідведення № 630, справляння плати за нормативами (нормами) споживання за наявності квартирних засобів обліку без урахування їх показань не допускається, за винятком випадків, передбачених абзацом п`ятим пункту 15 цих Правил. Виконавець і споживач не мають права відмовлятися від врахування показань засобів обліку. Відповідно до п. 29 Правил споживач має право: зокрема, на установлення квартирних засобів обліку та взяття їх на абонентський облік; на періодичну повірку, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) квартирних засобів обліку. Згідно вимог абз.5 п.15 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодно та гарячої води і водовідведення № 630, у разі несправності засобів обліку води і теплової енергії, що не підлягає усуненню, плата за послуги з моменту її виявлення вноситься згідно з нормативами (нормами) споживання. Відповідно до статті 1 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання»: вузол обліку - комплекс пристроїв (у тому числі засобів вимірювальної техніки, що відповідають вимогам технічних регламентів), допоміжного обладнання та матеріалів до них, призначений для вимірювання спожитої теплової енергії та води, а також технічної реєстрації результатів такого вимірювання, включаючи засоби дистанційної передачі результатів вимірювання (за наявності); вузол розподільного обліку - вузол обліку, що забезпечує індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги в будівлях, де налічуються два та більше споживачів. Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» оснащення окремих приміщень у будівлях вузлами розподільного обліку/приладами - розподілювачами теплової енергії та обладнанням інженерних систем для забезпечення такого обліку здійснюється у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, та не потребує розроблення проектної документації, видачі технічних умов та інших вимог до встановлення вузла розподільного обліку, погодження з державними органами, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими особами, оператором зовнішніх інженерних мереж, виконавцем відповідної послуги. Відповідно до ч. 7 ст. 4 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» вузли розподільного обліку теплової енергії у випадках, коли це технічно неможливо, не встановлюються. У такому разі для визначення обсягу теплової енергії, спожитої на потреби опалення, на всіх опалювальних приладах (крім розташованих у приміщеннях (місцях) загального користування багатоквартирних будинків) особами, визначеними частинами другою і третьою цієї статті, повинні бути встановлені прилади - розподілювачі теплової енергії, крім випадків, коли це економічно недоцільно. Модель приладу - розподілювача теплової енергії визначається власником (співвласниками) будівлі за погодженням з виконавцем комунальної послуги або визначеною власником (співвласниками) іншою особою, що здійснює розподіл обсягів комунальної послуги. Усі опалювальні прилади при застосуванні вузлів розподільного обліку теплової енергії або приладів - розподілювачів теплової енергії обладнуються автоматичними регуляторами температури повітря у приміщенні відповідно до будівельних норм. Порядок визначення технічної можливості встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії та економічної доцільності встановлення приладів - розподілювачів теплової енергії затверджується Кабінетом Міністрів України. За наявності окремого відгалуження системи опалення у квартиру, інше житлове або нежитлове приміщення встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії для такої квартири (приміщення) є обов`язковим. Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2018 року № 829 затверджено Порядок визначення технічної можливості встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії та економічної доцільності встановлення приладів - розподілювачів теплової енергії. Пунктом 6 Порядку № 829 передбачено, що технічна можливість встановлення вузлів розподільного обліку наявна за відповідності внутрішньобудинкової системи опалення всім таким критеріям: окреме відгалуження системи опалення для окремого приміщення, наявність якого встановлено під час візуального огляду та яке передбачене принциповою схемою внутрішньобудинкової системи опалення будівлі (за наявності); принциповою схемою внутрішньобудинкової системи опалення передбачено технічну можливість встановлення автоматичних регуляторів температури в приміщеннях для регулювання споживання теплової енергії в окремих приміщеннях будівлі, що не призведе до порушень гідравлічного режиму внутрішньобудинкової системи опалення будівлі; під час встановлення вузла розподільного обліку буде забезпечено дотримання вимог застосування засобу вимірювальної техніки та умов його належної експлуатації, що зазначені у технічній (супровідній) документації на цей засіб; можливість забезпечення вільного доступу для зняття показань приладу обліку, його обслуговування, заміни під час подальшої експлуатації. Згідно п. 3 Порядку № 829 розподільний облік споживання комунальної послуги з постачання теплової енергії в окремих приміщеннях будівлі, що приєднана до зовнішніх інженерних мереж і оснащена вузлами комерційного обліку теплової енергії, забезпечується шляхом встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії на вводі трубопроводів внутрішньобудинкової системи опалення в окреме приміщення будівлі або приладів - розподілювачів теплової енергії на опалювальних приладах. Відповідно до вимог Порядку № 829 оснащення окремих приміщень у будівлях вузлами розподільного обліку/приладами-розподілювачами теплової енергії та обладнанням інженерних систем для забезпечення такого обліку, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 09 серпня 2018 року № 205, за наявності окремого відгалуження системи опалення у квартиру, інше житлове або нежитлове приміщення встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії для такої квартири (приміщення) є обов`язковим. З огляд на те, що Порядок № 829 набрав чинності лише 24.10.2018, то положення та вимоги даного порядку мають застосовуватися з моменту набрання ним чинності, до нових відносин, які визначають процедуру встановлення вузлів розподільного обліку комунальної послуги з постачання теплової енергії та не мають зворотної сили до вже встановлених лічильників, які були прийняті на облік. Відповідно до статті 58 Конституції України, Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. При цьому, Порядок № 829 не передбачає необхідність приведення раніше встановленого вузла обліку у відповідність до цього Порядку та не встановлює заборони щодо врахування показників за такими лічильниками, які надаються споживачами. Вказаний порядок не передбачає повторне прийняття на абонентський облік вузла розподільного обліку відповідно з новою процедурою, який раніше був прийнятий на абонентський облік, до набрання чинності Порядку № 829. Аналогічні правові висновки містяться в постанові Верховного Суду від 02.11.2021 року у справі №756/2361/20 (провадження № 61-10724св21). Враховуючи, що зміна законодавства, що регулює питання порядку встановлення та прийняття на облік вузла розподільчого обліку теплової енергії, не припиняє можливість споживача теплової енергії за наявності встановленого у передбаченому порядку (на момент встановлення) індивідуального приладу обліку тепла оплачувати такі послуги за показниками відповідного лічильника, суд вважає, що відповідачем КП «Київтеплоенерго» неправомірно знято з обліку встановлений в квартирі [ADDRESS] прилад обліку теплової енергії та, як наслідок, неправомірно нараховано оплату за послугу з постачання теплової енергії без урахування щомісячних показників такого лічильника. При цьому, суд не приймає доводи представника відповідача про те, що позивачем не було надано доказів, що ТОВ «Житлобуд-1» мала статус теплопостачальної організації, уповноваженої здійснювати таке погодження «Робочого проекту обладнання вузла обліку теплової енергії», розробленого ТОВ «Є-ІНЖИНІРІНГ КО», оскільки вказаний факт не є предметом розгляду у вказаній справі. Інші доводи представника відповідача, які наведені у відзиві, не впливають на висновки суду та не потребують детального обґрунтування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини. Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ("Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006). Встановлений в квартирі позивача теплолічильник пройшов повірку, що підтверджується свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, з якого вбачається, що він відповідає вимогам ДСТУ EN 1434. Вказане свідоцтво чинне до 06.08.2024. Аналізуючи зазначене суд уважає, що дії відповідача щодо зняття з обліку встановленого згідно проекту лічильника в належній на праві власності [PERSON] квартирі [ADDRESS] та проведення нарахування їй оплати за комунальну послугу з постачання теплової енергії в опалювальні сезони протягом 2019-2025 років без урахування щомісячних показників лічильника (заводський номер 2014-494010), є неправомірними. З огляду на неправомірність дій відповідача щодо зняття з обліку встановленого в квартирі позивача приладу обліку теплової енергії та нарахування оплати за комунальну послугу з централізованого опалення в опалювальні сезони протягом 2019-2025 років без урахування щомісячних показників лічильника, суд приходить до висновку про задоволення позову в частині зобов`язання КП «Київтеплоенерго» повернути у програмному комплексі КП «Київтеплоенерго» на облік вузол розподільного обліку теплової енергії, що встановлений в квартирі [ADDRESS] та зобов`язати КП «Київтеплоенерго» здійснити перерахунок нарахувань за постачання теплової енергії у вказану квартиру, починаючи з жовтня 2019 року з урахуванням показань вузла розподільчого обліку спожитого тепла «Integral V Maxx» (заводський номер 2014-494010), встановленого в квартирі [ADDRESS] та розміру здійснених позивачем платежів за послугу з постачання теплової енергії. Згідно з частиною третьою статі 22 Закону України "Про захист прав споживачів" споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав. Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої хвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З огляду на те, що позивач звільнений від сплати судового збору при подачі позову за результатами розгляду судом (задоволено три немайнові вимоги), судовий збір за розгляд справи відповідно до розміру задоволених позовних вимог (1211,20 х 3 = 3633,60 грн.) підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved