Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-12 00:00:00

25.11.2024 року до Хустського районного суду Закарпатської області надійшла позовна заява Моторного (транспортного) страхового бюро України, подана представником позивача Мартинів О.І. до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що 01.08.2021 року, приблизно о 17-00 год. в c.Колочава сталася дорожньо-транспортна пригода, в якій [PERSON] , керуючи автомобілем «LAND ROVER» державний номерний знак « [NUMBER] » здійснив наїзд на пішохода [PERSON] , внаслідок чого від отриманих тілесних ушкоджень [PERSON] померла. Постановою від 29.12.2021 року про закриття кримінального провадження №12021070100000125 від 02.08.2021 кримінальне провадження закрите у зв`язку з відсутністю в діях водія [PERSON] складу злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України. [INFO] чоловік загиблої [PERSON] звернувся до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування та 20.12.2021 року мати загиблої [PERSON] , в інтересах якої на підставі довіреності діє [PERSON] , звернулася до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована, у зв`язку з чим МТСБУ прийняло рішення здійснити регламентну виплату на користь потерпілих в сумі 216000,00 грн., на підставі заяви потерпілих. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована, то відповідач як особа, яка винна у настанні ДТП, зобов`язана відшкодувати в порядку регресу позивачу завдану шкоду. Позивач вказує, що розмір регламентної виплати склав 216000,00 грн., яке було сплачено потерпілим. Та, відповідно в порядку регресу до МТСБУ перейшло право вимоги на отримання від [PERSON] компенсації у повному обсязі регламентної виплати, а саме шкоди, завданої життю, яка заподіяна внаслідок ДТП, що мала місце 01.08.2021 року в 17-00 годин в с.Колочава. З метою досудового врегулювання спору позивачем направлено відповідачу претензію, однак жодних дій для відшкодування збитків з боку відповідача вчинено не було, тому позивач змушений звернутися до суду з даним позовом, в якому позивач просить позов задовольнити та стягнути з [PERSON] на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України шкоду, заподіяну внаслідок ДТП в сумі 216000 (двісті шістнадцять тисяч) гривень 00 копійок, та судовий збір в розмірі 3240,00 грн. Ухвалою судді Хустського районного суду Закарпатської області від 19.11.2024 року, яка набрала законної сили, позовну заяву «Моторно (Транспортного) страхового бюро України» до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою, передано на розгляд до Міжгірського районного суду, за територіальною підсудністю (а.с.23-24). 16.12.2024 року справа №309/5159/24 надійшла до Міжгіргірського районного суду Закарпатської області. Протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями вищезазначена справа розподілена в провадження судді Сидоренко Ю.В. (а.с.32). 26.12.2024 року ухвалою судді Міжгірського районного суду Закарпатської області прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 309/5159/24 в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та відповідачу [PERSON] визначено судом строк 15 днів для подання відзиву на позов (а.с.36-37). В судове засідання представник позивача Моторного (транспортного) страхового бюро України не з`явився, будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду справи, що підтверджується довідками по доставку смс-повідомлень, які є в матеріалах справи, проте у змісті позовних вимог (п.5,6) позивачем викладено прохання про розгляд справи без участі представника позивача та вказують, що позовні вимоги підтримують повністю, проти ухвалення у справі заочного рішення, на підставі наявних у ній доказів, не заперечують (а.с.3). В судове засідання відповідач [PERSON] повторно не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, що підтверджується поштовим рекомендованим повідомленням (а.с.42,45), оголошеннями про виклик відповідача, розміщеному на сайті «Судової влади» (а.с.44,49), однак про причини неявки відповідачем суду не повідомлено, жодних документів на підтвердження поважності причин неявки суду не надано, відзив на позов відповідачем на адресу суду не подано. Частиною 2 статті 247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до вимог ст.281 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, за згодою позивача, на підставі наявних у справі доказів. Повно та всебічно розглянувши надані позивачем документи та матеріали в обґрунтування заявлених ним вимог, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст.13,43,81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом; учасники сторін зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно положень ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено та як вбачається з постанови слідчого СВ ВП №2 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області Шепелевої А.В. від 29.12.2021 року, [PERSON] , [INFO] , біля 17-00 годин 01.08.2021 року, керуючи автомобілем «LAND ROVER», д.н.з. [NUMBER] чеської реєстрації, який взяв без дозволу батьків, скориставшись їх відсутністю вдома, разом з пасажирами [PERSON] та [PERSON] , рухаючись вулицею Шевченка села Колочава, здійснив маневр вправо на вулицю Возз`єднання, в напрямку присілка Мерешор, де відразу відчув удар у відділу двигуна (під капотом), і автомобіль став некерованим, тобто кермо не поверталося та під час їзди автомобіль почало скеровувати на зустрічну смугу, де в той час в попутному напрямку йшла пішохід [PERSON] . Та водій, з метою уникнення наїзду на пішохода, відразу почав гальмувати та повертати кермо вправо. В результаті чого [PERSON] встиг відвести передню частину керованого ним автомобіля в праву сторону від пішохода, але задньою лівою частиною автомобіля він вдарив пішохода в спину, та від удару [PERSON] впала та вдарилася головою об землю, отримавши тілесні ушкодження у вигляді ВЧМТ та забій головного мозку важкого ступеню. Водій та пасажири тілесних ушкоджень не отримали. [INFO] [PERSON] померла в неврологічному відділенні Міжгірської районної лікарні. Вказаною постановою слідчого СВ ВП №2 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області Шепелевої А.В. від 29.12.2021 кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 12021071110000125 від 02.08.2021 року - закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку із відсутністю в діях [PERSON] ознаків кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України (а.с.6-7). Відомості про оскарження та скасування цієї постанови, в матеріалах справи відсутні. З Єдиної централізованої бази даних МТСБУ чинний на момент ДТП договір обов`язкового страхування транспортного засобу з номерним знаком [NUMBER] станом на 01.08.2021 року відсутній (а.с.14). Таким чином, судом встановлено, що відповідач [PERSON] , всупереч вимогам законодавства в момент події керував транспортним засобом як джерелом підвищеної небезпеки без обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією вказаного свідоцтва, яка є в матеріалах справи (а.с.12). Як вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 06.11.1963 року, [PERSON] народилася [INFO] в с.Колочава та в графі «мати» зазначена [PERSON] , «батько» - [PERSON] (а.с.13). Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 18.06.1981 року, [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , який був зареєстрований 18.06.1981 року в с.Колочава та після укладення шлюбу дружина змінила дошлюбне прізвище « [PERSON] » на прізвище « [PERSON] » та вказана копія свідоцтва є в матеріалах справи (а.с.13 зворот). [INFO] потерпілий [PERSON] (чоловік загиблої), в інтересах якого діє за довіреністю від 04.11.2021 року [PERSON] (а.с.9), звернувся із заявою до МТСБУ про виплату страхового відшкодування, пов`язаного з моральною шкодою, по справі [PERSON] (а.с.8). 20.12.2021 року потерпіла [PERSON] (мати загиблої), в інтересах якого діє за довіреністю від 13.12.2021 року [PERSON] (а.с.10), звернулася із заявою до МТСБУ про виплату страхового відшкодування, пов`язаного з моральною шкодою, по справі [PERSON] (а.с.8 зв). 12.09.2022 року МТСБУ було сплачено [PERSON] страхове відшкодування витрат, пов`язаних з втратою годувальника [PERSON] , в сумі 108000,00 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією №933749 від 12.09.2022 року, копія якої є в матеріалах справи (а.с.17). 14.09.2022 року МТСБУ сплачено [PERSON] , яка діє в інтересах [PERSON] , страхове відшкодування витрат, пов`язаних з втратою годувальника [PERSON] , в сумі 108000,00 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією №933783 від 14.09.2022 року, копія якої є в матеріалах справи (а.с.18). Загальний розмір регламентної виплати потерпілим склав 216000,00 грн. (108000 грн. + 108000 грн.), що підтверджується Наказами № 3/8322 та № 3/8324 від 09.09.2022 року (а.с.15,16), Довідками МСТБУ за №1, №2 від 09.09.2022 року (а.с.15 зв.,16 зв.), платіжними інструкціями №933749 від 12.09.2022 року та №933783 від 14.09.2022 року (а.с.17,18). 17.06.2024 року відповідачу [PERSON] направлено МТСБУ претензія про регресні вимоги в сумі 216000,00 грн., сплачених потерпілим, та у претензії вказано про необхідність протягом семи днів з моменту її отримання, відшкодувати МТСБУ у добровільному порядку зазначені витрати (а.с.5), яка до теперішнього часу залишена відповідачем без належного реагування.та виконання. Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Частиною 1 ст.2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Між сторонами виник спір щодо відшкодування моральної шкоди, завданої загибеллю в ДТП [PERSON] , в порядку страхового відшкодування. Ці правовідносини урегульовано нормами ЦК України та Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». У частинах першій та другій статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, що її заподіяла. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки (пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК України). За статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом. Разом із тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно із спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Зокрема статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно - правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). За статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Статтею 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує в установленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок ДТП, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого (пункт 23.1 статті 23 Закону). Відповідно до висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди. Порядок відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров`ю потерпілого, визначено у статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Вказаною нормою встановлено, що страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок ДТП настала протягом одного року після ДТП та є її прямим наслідком. Страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду. Подібні за змістом правові висновки викладені, зокрема, у постановах Верховного Суду від 17 липня 2019 року у справі №556/1514/16-ц (провадження №61-26405св18) та від 21 квітня 2022 року у справі № 447/2222/20 (провадження № 61-19906св21). Таким чином, обов`язок з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування покладається на страховика. Згідно з ст.8 Закону України «Про Державний бюджетна 2023 рік» з 1 січня мінімальну заробітну плату встановлено у розмірі 6700 грн. Частиною 1 статті 1200 ЦК України визначено, що у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується: 1) дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); 2) чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно; 3) особам з інвалідністю - на строк їх інвалідності; 4) одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім`ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, - до досягнення ними чотирнадцяти років; 5) іншим непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого, - протягом п`яти років після його смерті. У пункті 35.1 статті 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про ДТП подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. Згідно з пунктом 36.1 статті 36 вказаного Закону страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ),

Outcome: approved