Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-12 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - адвокат Найда К.В. звернулась до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», в якому просила стягнути з Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" на користь [PERSON] , суму страхового відшкодування, як грошову компенсацію за спричинену моральну шкоду в розмірі 80400 гривень 00 коп., страхове відшкодування, як грошову компенсацію за спричинену шкоду втратою годувальника в сумі 239600 грн.00 коп., судові витрати пов`язаних з оплатою послуг з надання професійної правничої допомоги в сумі 50000 грн.00 коп. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 02.12.2023 року в Закарпатській області, Мукачівському районі, м. Мукачево, відбулася дорожньо- транспортна пригода, в якій водійка [PERSON] , [INFO] , керуючи автомобілем марки «Opel Zafira», р.н. [NUMBER] здійснила наїзд на пішохода [PERSON] , [INFO] . Внаслідок завданої ДТП пішохід [PERSON] від отриманих тілесних ушкоджень загинув. 03.12.2023 року за фактом настання даної ДТП Головним управлінням Національної поліції в Закарпатській області було внесено відомості про таку подію до Єдиного рееєстру досудових розслідувань за № 12023070000000372 з кваліфікацією по статті 286 КК України та розпочато досудове розслідування. В ході проведення досудового розслідування, було проведено судово-медичну експертизу №439-2023 від 04.12.2023р. ,згідно висновку якого смерть [PERSON] настала внаслідок тупої травми грудної клітини, забою та розриву тканини лівої легені, множинних переломів ребер, здавлення грудної клітки, з розвитком гострої емфіземи та набряку легень, що і стало безпосередньою причиною його смерті. Дані тілесні ушкодження відносяться до тяжких тілесних ушкоджень п.2.1.2, як такі, що небезпечні для життя в момент їх спричинення і перебувають в прямому причино- наслідковому зв`язку з настанням смерті. Вказані тілесні ушкодження виникли внаслідок дії тупих предметів по механізму удару та механізму здавлення і являються характерними для виникнення при переїзді колесом легкового автомобіля на рівні грудної клітки з одночасним ударом та сдавленням днищем на рівні грудної клітки В момент спричинення тілесних ушкоджень потерпілий [PERSON] знаходився в положенні лежачи лівою стороною повернутий до рухаючогося транспортного засобу. Вище вказані тілесні ушкодження можуть вкладатися в дату ДТП , яка мала місце 02.12.2023 року, згідно висновку експерта. В результаті вказаної ДТП близьким родичам [PERSON] , а саме його матері [PERSON] було завдано шкоду, яка проявилася у моральній та у матеріальній шкоді, через втрату годувальника (для батьків), у зв`язку із чим виникло право на їх відшкодування за рахунок відповідача. Щодо загального розміру страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, сторона позивача зазначає, що особами, які мають право на отримання страхового відшкодування моральної шкоди, у зв`язку зі смертю потерпілого є матір загиблого [PERSON] - [PERSON] .. Оскільки батько загиблого помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 06.12.2023 серії № [NUMBER] , яке додається до позовної заяви. На день настання страхового випадку, ст. 8 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2023 рік» встановлено у 2023 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі - 6 700 ( шість тисяч сімсот) гривень. Тому,з урахуванням вищевикладеного, загальний розмір страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, становить 80 400 ( вісімдесят тисяч чотириста) гривень. Станом на дату настання ДТП цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу марки «Opel Zafira», р.н. [NUMBER] за спричинену шкоду майну, здоров`ю та/або життю третіх осіб, внаслідок якої загинув [PERSON] , була застрахована у відповідача відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії 213509250,який діяв на момент настання ДТП станом на 02.12.2023 року. Щодо відшкодування шкоди у зв`язку із загибеллю сина (втрати годувальника) сторона позивача зазначає, що, позивач - [PERSON] є особою, яка, за життя свого сина, була на його утриманні та мала право на утримання, оскільки досягла пенсійного віку встановленого законом та відносилась до непрацездатних осіб, а тому підпадає під п.2 ч. 1 ст. 1200 ЦК України. Факт досягнення пенсійного віку позивачем підтверджується ст. 26 ЗУ від 0907.2003р. №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», згідно якої особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення 60 років та довідкою про доходи пенсіонера [PERSON] . Крім цього, згідно Акту про засвідчення факту потреби та факту перебування на утримання від 14 лютого 2024 року виданої Виконавчим комітетом Білківської сільської ради, станом на день смерті, потерпілий був зареєстрований та проживав разом із матір`ю. Отже, з наведеного вище слідує те, що позивач - [PERSON] являється особою пенсійного віку , яка проживала разом з сином та вела спільне господарство. Таким чином, Позивач є особою, яка має право на відшкодування шкоди, у зв`язку із загибеллю сина, оскільки на день його смерті була на його утриманні та мала право на одержання від нього утримання. П. 27.2 ст.27 ЗУ № 1961IV від 01.07. 2004: «Страховик ( у випадках, передбачених ст. 41 цього закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяною смертю потерпілого, на умовах, встановлених ст. 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування ( регламентної виплати) утримання одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку». На день настання страхового випадку, ст.8 ЗУ «Про державний бюджет України на 2023 рік» встановлено у 2023 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі - 6 700 ( шість тисяч сімсот) гривень. Тобто, при покладенні обов`язку по відшкодуванню шкоди, пов`язаної зі смертю потерпілого на страховика, діюче законодавство передбачає певні межі такої відповідальності. Зокрема, загальний розмір страхового відшкодування ( регламентної виплати) утриманця одного померлого не може бути меншим , ніж 36 мінімальних заробітних плату місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів спеціально-правовим механізмом, який запроваджено державою для захисту майнових інтересів, як власників транспортних засобів, так і осіб, права яких можуть бути порушені під час використання джерела підвищеної безпеки. Саме баланс таких інтересів у визначених законом межах забезпечується страховиком. Отже, мінімально гарантований загальний розмір страхового відшкодування пов`язаного з втратою годувальника, обрахований відповідно до п.27.2.ст.27 ЗУ № 1961IV від 01.07. 2004, становить 241 200 ( двісті сорок одну тисячу двісті) гривень, який розрахований за формулою: 36* 6 700. Отже, шкода по втраті годувальника, яка підлягає стягненню з відповідача на користь матері загиблого, становить 241 200 гривень мінімально гарантованого розміру страхового відшкодування пов`язаного з втратою годувальника. З урахуванням ліміту відповідальності, сума становить 239 600 гривень. Щодо відшкодування збитків на правничу допомогу, сторона позивача зазначає, що 01.02.2024 між позивачем та Адвокатським об`єднанням « Центр захисту при ДТП «Автопоміч» укладено договір про надання професійної правничої допомоги № Ж332/6302180 , предметом якого сторони визначили, що Адвокатське об`єднання « Центр захисту при ДТП « Автопоміч» бере на себе зобов`язання за відповідну плату надавати клієнту ( в даному випадку позивачу) правничу допомогу, в обсязі та на умовах, передбаченим договором, по стягненню грошової компенсації за спричинену шкоду, внаслідок ДТП, як мала місце 02.12.2023 р. в Закарпатській області Мукачівського району м. Мукачево, відбулася ДТП, в якій водійка [PERSON] , [INFO] , керуючи автомобілем марки «Opel Zafira», р.н. [NUMBER] , здійснила наїзд на пішохода [PERSON] , [INFO] . Внаслідок даної ДТП пішохід [PERSON] від отриманих тілесних ушкоджень загинув. Адвокатське об`єднання « Центр захисту при ДТП « Автопоміч» є однією із організаційно- правових форм здійснення діяльності у сфері права ( КВЕД №69.10), що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Право на користування професійною правничою допомогою гарантоване кожному Конституцією Укаїни, Цивільним кодексом України, а також іншими нормативно- правовими актами, в тому числі і міжнародними, які діють на території України. Саме професійна правнича допомога забезпечує можливість кожному громадянину звернутись до суду за захистом своїх прав та інтересів, оскільки таке звернення потребує спеціальних знань та навичок в галузі права. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 02.04.2024 провадження у справі відкрито в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 24.09.2024 підготовче провадження закрито, призначено справу до судового розгляду. Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, представник позивача подав суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, у поданій заяві висловили згоду на ухвалення заочного рішення. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно і належним чином, причини неявки суду не повідомив. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив відповідно до статті 280 ЦПК України суд за згодою позивача вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, з огляду на таке. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно до ч. 1, п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Відповідно до ч. 1, ч. 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Із витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12023070000000372 вбачається, що 03.12.2023 р. внесено відомості за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та зазначено, що 02.12.2023 близько 18:55 за адресою: м. Мукачево, вул.Зелена неподалік будинку №3 водій автомобіля марки « Опель Зафіра» червоного кольору р.н.з [NUMBER] [PERSON] , [INFO] мешканка [ADDRESS] . проїхавши ділянку дороги, яка має заокруглення в ліву сторону по ходу руху транспортного засобу, здійснила наїзд на пішохода [PERSON] , [INFO] , мешканця [ADDRESS] , який на той момент знаходився на проїзній частині дорроги. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід [PERSON] від отриманих травм помер на місці ДТП, що підтверджується висновком експерта №439/2023 від та свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 06.12.2023р. У свідоцтві про народження потерпілого [PERSON] серії [NUMBER] від 15.06.1977р. матір`ю вказана [PERSON] , яка є позивачем у справі. Станом на дату настання ДТП цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу марки «Opel Zafira», р.н. [NUMBER] за спричинену шкоду майну, здоров`ю та/або життю третіх осіб, внаслідок якої загинув [PERSON] , була застрахована у відповідача відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії 213509250, який діяв на момент настання ДТП станом на 02.12.2023 року. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», чинного на час настання страхового випадку, обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно до ст. 6 цього ж Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку (ч. 16 ст. 9 Закону України «Про страхування»). Врахувавши наведені обставини та норми матеріального права, суд дійшов висновку, що відповідач, як страховик особи, яка керувала джерелом підвищеної небезпеки, водія [PERSON] повинен нести відповідальність за завдану таким джерелом матеріальну та моральну шкоду, незалежно від наявності вини водія, до якого пред`явлено позов. Відповідно до пункту 3 частини другої статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого в дорожньо-транспортній пригоді, а також особам, яким завдано шкоди смертю годувальника, та витрати на поховання, якщо смерть потерпілого настала в результаті страхового випадку, здійснюється у порядку, передбаченому параграфом 2 Глави 82 ЦК України та Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до статті 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зокрема, є шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Згідно із п. 27.1 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до п. 35.1 ст. 35 цього ж Закону для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування. Встановлено, що позивачами не вживалися заходи досудового врегулювання спору, вони звернулися безпосередньо до суду. У постанові Великої Палати Верховного суду від 11 грудня 2019 року у справі № 465\\4287\\15 викладено правовий висновок, що у разі звернення із заявою безпосередньо до суду страховик з цього моменту має діяти відповідно до ст. 36 Закону України №1961-ІV від 01.07.20004 р. та не позбавлений можливості, у разі відсутності заперечень проти позову, його визнати та сплатити страхове відшкодування. Відповідно до ч. 2, ч. 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. З матеріалів справи встановлено, що шкоду потерпілому було завдано саме джерелом підвищеної небезпеки, а не внаслідок непереборної сили чи умислу потерпілого. Пунктом 27.2 статті 27 Закону України від 01.07.2004 №1961-IV встановлено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Відповідно до ст. 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно, особам з інвалідністю - на строк їх інвалідності; одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім`ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, - до досягнення ними чотирнадцяти років. Встановлено, що мати потерпілого [PERSON] - [PERSON] , пенсіонер, що підтверджується копією пенсійного посвідчення № [NUMBER] від 25.11.1996 року, довідкою Головного управління Пенсійного фонду в Харківській області про доходи. Розмір її пенсії складає 8144,59 грн. на місяць, зазначена сума є недостатньою для забезпечення її мінімальним набором продуктів харчування, ліків, непродовольчих товарів та послуг, необхідних для задоволення основних потреб та є особою, яка потребує матеріальної допомоги. Згідно до ст. 202 Сімейного кодексу України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 05 вересня 2019 року у справі № 212/1055/18-ц (провадження №61-2386сво19) під час встановлення того, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність в матеріальній допомозі. При цьому, отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги. За приписами ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України, встановлено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю (ч. 2 ст. 1168 ЦК України). Пунктом 27.3. Закону України №1961-IV від 01.07.2004 р. встановлено, що страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Встановлено, що особами які мають право на отримання страхового відшкодування моральної шкоди у зв`язку із смертю [PERSON] є його мати - [PERSON] . Батько потерпілого [PERSON] - [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія [NUMBER] від 14.06.2006р. На час настання страхового випадку статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» встановлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі 6 700гривень. Згідно п. 27.2 ст. 27 Закону №1961-IV загальний розмір страхового відшкодування утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Тобто при покладенні обов`язку по відшкодуванню шкоди, пов`язаної зі смертю потерпілого, на страховика, діюче законодавство передбачає певні межі такої відповідальності. Зокрема, загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є спеціальним соціально-правовим механізмом, який запроваджено державою для захисту майнових інтересів як власників транспортних засобів, так і осіб, права яких можуть бути порушені під час використання джерела підвищеної небезпеки. Саме баланс таких інтересів у визначених законом межах забезпечується страховиком. Отже, мінімально гарантований загальний розмір страхового відшкодування, пов`язаного з втратою годувальника, обрахований відповідно до п. 27.2 ст. 27 Закону України №1961-IV, становить 241 200 грн., який розрахований за формулою: 36 х 6 700грн. Таким чином, шкода по втраті годувальника, яка підлягає стягненню з відповідача на користь батька потерпілого, становить 239 600грн., мінімально гарантованого розміру страхового відшкодування, пов`язаного з втратою годувальника. Відповідно до п.27.5 ст. 27 Закону України №:1961-IV від 01.07.2004 р., загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду. За наведених обставин суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню та з відповідача підлягає стягненню на користь [PERSON] , 241 200 грн. 00 коп. страхового відшкодування пов`язаного з втратою годувальника, 80 400 грн. 00 коп. моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 2. ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір " позивач звільнена від сплати судового збору, тому з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 3 200 грн. Згідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Стороною позивача у підтвердження представництва та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 50 000 грн. надано договір про надання професійної правничої допомоги, детальні розрахунки робіт, а тому розмір витрат на оплату правничої допомоги суд вважає доведеним, співмірним із складністю справи, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. На підставі викладеного та

Outcome: approved