Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-04 00:00:00

У вересні 2024 позивач - Харківське квартирне-експлуатаційне управління звернулося до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій і за комунальними послугами за період з січня 2009 року по травень 2024 року у розмірі 162 486,22 грн., а також судового збору. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що Харківське квартирно-експлуатаційне управління є один з підрозділів Збройних Сил, основне завдання якого - утримання та організація експлуатації військових містечок, які перебувають у користування військових частин та забезпечення їх комунальними послугами та енергоносіями. З 01.06.2023 Квартирно-експлуатаційний відділ м. Харків переформований у Харківське квартирно-експлуатаційне управління. У відповідності з Директивою Голов КЕУ № 303/18/2050 від 09.12.2005 р. згідно акту прийняття-передачі основних засобів від 29.12.2006 року від Харківського університету Повітряних Сил ім. І. Кожедуба до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харків (на підставі спільної директиви Міністра оборони України та Головнокомандувача Збройних Сил України від 23.03.2023 № Д-321/33дск «Про проведення додаткових організаційних заходів у Збройних Силах України в 2023 році» КЕВ м. Харків переформовано у Харківське квартирно-експлуатаційне управління) на баланс та обслуговування було передано гуртожиток, розташований за адресою: [ADDRESS] . Мешканці даного гуртожитку забезпечені наступними видами комунальних послуг: послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, централізоване опалення, централізоване водопостачання та водовідведення, вивіз ТБВ, електропостачання. Відповідачі з січня 2009 проживають в кімнаті 713 2002 р. Факт проживання за даною адресою підтверджено довідкою Харківського КЕУ № 583/3813 від 09.08.2024, місцем реєстрації є військова частина. Згідно розрахунку по особовому рахунку, відкритому на ім`я [PERSON] сума заборгованості відповідача за послуги з утримання споруд та прибудинкових територій та комунальні послуги за період з січня 2009 року по травень 2024 року становить 162 486,22 грн. У зв`язку з тим, що відповідачі, а також інші особи, які мешкають у вищезазначеному гуртожитку несвоєчасно сплачують або зовсім не сплачують за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, а також комунальні послуги, значні кошти не надходять до спеціального фонду Державного бюджету України. Листом Міністерства з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2007 № 12/1-64 підприємства-надавачі житлово-комунальних послуг можуть пред`явити вимоги сплати боргу за весь період його існування. Списання боргів за спожиті житлово-комунальні послуги законодавством не передбачено. Представником позивача подана заява про можливість розгляду справи за його відсутності ( а.с. 57,82,105). Не погодившись з позовом представник [PERSON] - [PERSON] подав відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що заборгованість за послуги з утримання будинків, споруд і прибудинкових територій та за комунальні послуги розраховані з січня 2009 року, зо свідчить про наявність підстав для застосуванню позовної давності. Вимоги позивача підлягають захисту за період з 27 вересня 2021 до дня звернення з даним позовом до суду-27.09.2024. Наявність реєстрації відповідачів по [ADDRESS] позивачем не підтверджена. Щодо відкриття особового рахунку на кімнату № 713 у гуртожитку особисто на [PERSON] не заперечує. Стверджує, що після початку повномасштабного військового вторгнення РФ на територію України житлове приміщення у гуртожитку пошкоджено і проживати в неьому не було можливості через відсутність необхідних умов. З квітня 2022 р. відповідач з родиною мешкає як внутрішньо переміщена особа у м. Вінниці. Згідно постанови КМУ від 05.03.2022 № 206 від 05.03.2022 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» в умовах воєнного стану стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, утвореної після 24 лютого 2022 року з дати початку по дату завершення бойових дій або тимчасової окупації територій, споживачів та/або членів їх сімей, які покинули своє місце проживання забороняється стягувати заборгованість за житлово-комунальні послуги. Також, представник відповідача вказує, що [PERSON] має пільги, встановлені законодавством для ветеранів війни-учасників бойових дій згідно посвідчення, виданого 07.07.2023. Такі пільги стосуються 75-процентної знижки за користування житлом, комунальними послугами, що є окремою правовою підставою, на думку представника, для відмови у задоволенні позовних вимог та стягнення судового збору. Комунальні послуги мають бути нараховані на одного користувача- [PERSON] , з урахуванням наданих йому пільг ( а.с. 45-50). У додаткових поясненнях представник позивача вказує, що під час проходження військової служби військовослужбовця [PERSON] постановлено на квартирний облік по місцю проходження служби та зареєстровано його та родину по [ADDRESS] ( лише реєстрація, місць та умов для проживання не має). Після отримання службового житла, а саме кімнаті [ADDRESS] ( фактичне місце мешкання) та відкриття особового рахунку на ім`я [PERSON] , адреса реєстрації не змінилася. Під час ракетно-бомбового удару РФ по місту, у гуртожитку пошкоджені вікна, які закриті плитами ОСБ, більшість замінені для продовження постачання опалення будівлі ( а.с. 75-76). Суд, вислухавши вступне слово і пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи та оцінивши надані докази, приходить до наступних висновків. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ( гуртожиток) житловий будинок [ADDRESS] є власністю Держави в особі Міністерства оборони України, знаходиться на балансі та експлуатації Харківського квартирно-експлуатаційного управління ( а.с. 81). За даними Реєстру територіальної громади м.Харкова, Єдиного державного демографічного реєстру, [PERSON] з дружиною [PERSON] , дочками [PERSON] , 2002 р. народження, [PERSON] , 2015 р. народження зареєстровані по [ADDRESS] , мешкають у гуртожитку по [ADDRESS] загальною площею 33,4 кв.м., житловою-18,5 кв.м., яке належить Харківському КЕУ. Як стверджує позивач та не заперечується відповідачем, під час проходження військової служби військовослужбовця [PERSON] постановлено на квартирний облік по місцю проходження служби та зареєстровано його та родину по [ADDRESS] ( лише реєстрація). Службове житло , а саме кімната 713 , отримано [PERSON] у гуртожитку по [ADDRESS] ( фактичне місце мешкання) та відкриття особовий рахунку на його ім`я ( а.с. 15, 10, 20-26). Згідно з розрахунком заборгованості на квартиронаймача [PERSON] який мешкає у кімнаті [ADDRESS] , за період 9 січня 2009 року по травень 2024 року за житлово-комунальні послуги (квартплата, опалення, холодна вода, водовідведення, електроенергія,вивіз сміття) утворилася заборгованість у розмірі 162 486 грн. 22 коп. За весь цей час Вороніним сплачено лише у грудні 2011 р. -265 грн., у червні 2017 р. -2000 грн., у листопаді 2017- 1000 грн. (а.с.12-14). Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначені Законом України «Про житлово-комунальні послуги». За положеннями ст. 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках. Частиною першою ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2)послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3)послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4)послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Згідно з Положенням про організацію квартирно - експлуатаційного забезпечення Збройних Сил України, затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 03 липня 2013 року № 448, організація квартирно-експлуатаційного забезпечення ЗС України (далі - квартирно-експлуатаційне забезпечення) - це комплекс заходів, спрямованих на безпечну експлуатацію, утримання казармено-житлового фонду, об`єктів соціально-культурного призначення, комунальних споруд та інженерних мереж військових містечок, забезпечення військових частин квартирним майном. Пунктом 1.3 вказаного Положення визначено основні завдання квартирно-експлуатаційного забезпечення. Одним із основних завдань квартирно-експлуатаційного забезпечення є забезпечення військових частин комунальними послугами та енергоносіями. Квартирно-експлуатаційне забезпечення військових частин здійснюється квартирно-експлуатаційними органами ЗС України, до яких відносяться квартирно-експлуатаційні відділи (квартирно-експлуатаційні частини). Пунктом 1 частини першої статті 7 вказаного Закону передбачене право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Водночас відповідно до пункту 5 частини другої статті 7 цього Закону такому праву прямо відповідає обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства у строки, встановлені відповідними договорами. Обов`язок щодо оплати власниками квартир та споживачами житлово-комунальних послуг, крім вищенаведених положень законодавства, закріплений також у статті 162 ЖК України. Статтею 526 ЦК України визначені загальні умови виконання зобов`язання, зокрема, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. Згідно із частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Харківське квартирно-експлуатаційне управління відповідно до своїх завдань та повноважень здійснює технічну експлуатацію та обслуговування цих будинків та щомісячно нараховує мешканцям зазначених будинків - військовослужбовцям та членам їх сімей - плату за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій та плату за комунальні послуги, які були спожиті ними впродовж місяця. З огляду на те, що відповідачі отримують послуги, користуються гуртожитком, обов`язок своєчасно оплачувати отримані послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій та комунальні послуги виникає з періоду виділення службового житла, що закріплено зо [PERSON] . Звертаючись з позовом до суду, позивач просить стягнути заборгованість за період з січня 2009 року по травень 2024 р. включно в сумі 162 486,22 грн. Доказів того, що послуги відповідачам не надавались, належними та допустимими доказами не доведено та матеріалами справи не підтверджено. Як випливає з довідки Харківського КЕУ, з 24.02.2022 по теперішній час комунальні послуги, а саме електропостачання, водопостачання, водовідведення, опалення, вивіз сміття надається в повному обсязі ( а.с. 81). Як вбачається з письмових пояснень позивача, наданих фотографій, більшість пошкоджених вікон гуртожитку замінені, деякі закрити плитами. Відповідач надав копію заяви від 11.09.2024 без зазначення адресату, що він, як мешканець гуртожитку по [ADDRESS] , відмовляється від отримання вікна в кімнату за вказаною адресою через невідповідність розміру віконному отвору ( а.с. 87,98). У відзиві на позовну заяву відповідач просив застосувати позовну давність, оскільки заявлені позовні вимоги виходять за межі трирічного строку. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права та інтересу (ч.1 ст.256 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 чт.261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Як свідчать матеріали справи, датою звернення Харківського КЕУ із даною позовною заявою через систему «Електронний суд» є 27.09.2024, а період нарахуванням останнім заборгованості становить 01 січня 2009 по 30 травня 2024 року включно. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався. Запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина. Законом України № 530-ІХ від 17 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (частина друга статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати»). Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» (набрав чинності 2 квітня 2020 року) розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину» ( набрав чинності 2 квітня 2020 року). У пункті 12 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19). Інститут позовної давності має на меті, зокрема, гарантувати правову визначеність, забезпечення захисту порушених прав, притягнення до відповідальності. Також він стимулює уповноважену особу до активних дій щодо реалізації належного їй права під загрозою його втрати, запобігає несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу. Рівність і недискримінація є одними із основних принципів реалізації прав людини. Виходячи із взаємозв`язку норм права, які були прийняті органом законодавчої влади в Україні під час дії карантину, введеного Урядом України у зв`язку із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), цілей, з метою яких ці норми впроваджені, а також з метою недопущення безпідставного звуження прав учасників цивільних правовідносин, суд дійшов висновку, що пункт 12 Перехідних і прикінцевих положень ЦК України щодо продовження під час карантину строків загальної і спеціальної позовної давності, передбачених статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, підлягає застосуванню і у тому випадку, коли тривалість строку позовної давності, визначена законом, була збільшена за домовленістю сторін на підставі статті 259 ЦК України. Даний висновок узгоджується із правовою позицією викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду 06 вересня 2023 року у справі №910/18489/20, у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2023 року у справі 947/8885/21. Крім того, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ(далі Указ) в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року та діє до теперішнього часу. Пунктом 19 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України передбачено, що у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Таким чином, з огляду на приписи статей 256, 257 ЦК України, на встановлений Кабінетом Міністрів України карантин з 12 березня 2020 року, набрання чинності Законом України від 30 березня 2020 року №540-IX щодо продовження строків позовної давності на час дії карантину - 02 квітня 2020 року, на введений Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 воєнний стан з 24 лютого 2022 року, пункти 12, 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, а також на встановлені судом обставини, а саме, дату звернення Харківського КЕУ із даною заявою до суду - 27.09.2024 та період нарахування останнім заборгованості, що становить з 01 січня 2009 року по травень 2024 року, трирічний строк позовної давності щодо платежів за період з січня 2009 року по 11 березня 2017 року включно позивачем пропущено. Враховуючи викладене стягненню підлягає заборгованість , починаючи з 12.03.2017 по 30.05.2024 (в межах позовних вимог) у розмірі 107 220,94 грн.. Доводи відповідача щодо відмову у задоволенні позовних вимог через те, що [PERSON] користується пільгами згідно Закону України «Про ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» є помилковими. Згідно з пунктами 4 ,5 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасникам бойових дій надається 75-процентна знижка плати за користування житлом (квартирна плата) в межах норм, передбачених чинним законодавством (21 кв. метр загальної площі житла на кожну особу, яка постійно проживає у житловому приміщенні (будинку) і право на знижку плати, та додатково 10,5 кв. метра на сім`ю); 75-процентна знижка плати за користування комунальними послугами (газом, електроенергією та іншими послугами) та скрапленим балонним газом для побутових потреб в межах середніх норм споживання. Судом встановлено, що [PERSON] має статус учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням, виданим 07.07.2023 року ( а.с. 56). З 01.10.2019 року відбулась монетизація пільг, а тому із заявою про отримання грошової пільги відповідач повинен був звертатись до відповідного органу соціального захисту чи до органів пенсійного фонду з необхідними документами на підставі Порядку надання пільг на оплату житлово-комунальних послуг, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 17 квітня 2019 року № 373 . Щодо доводів відповідача про безпідставність здійснення нарахувань за послуги за житлово-комунальні послуги з 2022 року, враховуючи, що він і члени його сім`ї мають статус ВПО, суд зазначає наступне. Згідно посвідчення [PERSON]-ст. викладача ХНУПС м.Харків, з 27.04.2022 відряджений до м. Вінниці . Відповідачі взяті на облік як внутрішньо переміщені особи 30.04.2022 ( а.с. 66-67,53-55). Постановою Кабінету Міністрів України №206 від 05 березня 2022 року «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64 «Про введення воєнного стану в Україні» , постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2023 № 1405 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати житлово-комунальних послуг» встановлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, утвореної після 24 лютого 2022 року з дати початку по дату завершення бойових дій або тимчасової окупації територій, включених до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій, споживачів та/або членів їх сімей, які покинули своє місце проживання та надали виконавцю комунальних послуг, управителю багатоквартирного будинку, іншій уповноваженій співвласниками особі у паперовій або електронній формі довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи згідно з додатком 2 до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 509 «Про облік внутрішньо переміщених осіб», або інші документи, що підтверджують їх відсутність у житловому та/або нежитловому приміщенні, будинку, в яких вони є споживачами на підставі укладених договорів (з місця тимчасового проживання в іноземній державі, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби тощо). Водночас зазначені зміни не стосуються послуги з постачання теплової енергії, оскільки навіть при відсутності споживача у приміщенні, його житлове приміщення чи квартира опалювалися. Отже, постановою забороняється стягувати громадян заборгованість за житлово-комунальні послуги, утворену після 24 лютого 2022 року в тому випадку, якщо громадянин надав виконавцю комунальних послуг, управителю багатоквартирного будинку довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Проте, матеріали справи не містять доказів того, що відповідач [PERSON] або члени його сім`ї повідомили КЕУ та надали відповідні довідки про те, що є внутрішньо переміщеними особами. За таких обставин, до спірних правовідносин не підлягають застосуванню обмеження, встановлені постановою Кабінету Міністрів України №206 від 05 березня 2022 року, оскільки споживач житлово-комунальних послуг, всупереч вимогам постанови, не надав виконавцю комунальних послуг у паперовій або електронній формі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Заяву на ім`я начальника КЕУ про не нарахування за жовтень 2024 комунальних платежів з підтверджуючими документами [PERSON] направив 24.10.2024, тоді як позивач стягує заборгованість по травень 2024 ( а.с. 97). Суд також наголошує, що виходячи з розрахунку заборгованості, з березня 2022 по травень 2022 комунальні послуги не нараховувались, з червня 2022 нараховується тільки квартплата та опалення. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем сплачено 3028 грн. Оскільки позовні вимоги Харківського КЕУ суд задовольняє частково, а саме на 66% , то судовий збір пропорційно задоволеним вимогам становить 1998,48 грн., тобто ( тисяча дев`ятсот дев`яносто вісім) грн. 48 коп. 2163,30 грн, тобто по 666,16 грн. з кожного відповідача. Відповідно до пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав. Отже, вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до нього особи), для правильного застосування норм пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI суд має враховувати предмет та підстави позову, перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень статей 12, 22 Закону № 3551-XII. Сама по собі наявність статусу учасника бойових дій не гарантує звільнення від сплати до бюджету судового збору з усіх спорів. У цій справі позовні вимоги Харківського КЕУ стосуються стягнення заборгованості за послуги з утримання будинків та комунальних послуг, тобто не стосуються питань соціального захисту [PERSON] саме як учасника бойових дій, про які йдеться у статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». На підставі викладеного,

Outcome: partial