Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-16 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» звернулося до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №22.05.2024-100001552 від 22 травня 2024 року в розмірі 8919,00 гривень. В позовній\~заяві позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (далі по тексту ТОВ «Споживчий центр») вказує про те, що між ним та відповідачем [PERSON] 22 травня 2024 року було укладено кредитний договір №22.05.2024-100001552. Відповідно до умов такого договору відповідачеві [PERSON] надано кредит в розмірі 3000,00 гривень, що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 22 травня 2024 року. Кредит надавався позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язувався повернути кредит та сплатити проценти. Кредит надавався позичальникові на умовах строковості, платності і поворотності. Спосіб перерахування позичальнику коштів у рахунок кредиту визначено шляхом перерахування на банківський рахунок споживача. Кредит надавався на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконання обов`язків найманого працівника. Згідно з п. 4.3 кредитного договору днем надання кредиту вважається день списання відповідної суми коштів з рахунку кредитодавця, а днем погашення кредиту день зарахування коштів на поточний рахунок кредитодавця, що підтверджується випискою з поточного рахунку кредитодавця. У випадку перерахування коштів позичальником на поточний рахунок кредитодавця, позичальник зобов`язаний забезпечити надходження коштів на останній день строку сплати платежу. Відповідно до кредитного договору від 22 травня 2024 року та квитанції про перерахунок коштів, позивачем надано відповідачеві кредит в розмірі 3000,00 гривень строком на 98 днів та [PERSON] 22 травня 2024 року отримані такі грошові кошти. Таким чином, позивачем ТОВ «Споживчий центр» виконано свої зобов`язання за кредитним договором. В свою чергу відповідач [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором від 22 травня 2024 року належним чином не виконувала, у зв`язку з чим станом на день подачі позову утворилася заборгованість в розмірі 8919,00 гривень, з яких: 3000,00 гривень заборгованість по тілу кредиту, 3969,00 гривень - заборгованість по процентах, а також 450,00 гривень комісії та 1500,00 гривень неустойки. З вказаних підстав, у позовній заяві позивач ТОВ «Споживчий центр» просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором №22.05.2024-100001552 від 22 травня 2024 року в розмірі 8919,00 гривень та понесені судові витрати. В судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві просив справу розглянути за його відсутності, на підставі наявних у справі доказів та зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с. 9). Відповідач [PERSON] \~в судове\~засідання повторно\~не з`явилась,\~хоч про\~час та\~місце судового\~розгляду справи\~була повідомлена\~у встановленому\~порядку шляхом надіслання судової повістки на адресу зареєстрованого місця проживання відповідача (а.с. 41, 44), що відповідає вимогам ч. 1 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Причини неявки\~в судові\~засідання відповідач не повідомила, клопотань про проведення судового розгляду справи без її участі, відкладення судового засідання, чи відзиву на позов, до суду не подавала. За таких обставин, суд приходить до висновку про вирішення справи у заочному розгляді, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування\~\~судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи. Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі та оцінивши їх, як кожен окремо, так і в їх сукупності за внутрішнім переконанням, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Суд вирішив справу в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами по справі. В ході розгляду справи сторони (їх представники) заяв та/чи клопотань по суті справи до суду не подавали. Судом не вирішувалося питання про забезпечення доказів, не вживалися заходи забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо. Під час розгляду справи судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2\~ст. 11 ЦК України). Відповідно до\~ст. 626 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України)\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надавати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу вимог ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Судом встановлено,\~що пропозиція\~про укладення\~кредитного договору\~(кредитної\~лінії)\~(оферта)\~(а.с.\~19-25),\~заявка кредитного\~договору №22.05.2024-100001552\~від 22\~травня 2024\~(а.с.\~25-27),\~відповідь позичальника\~про прийняття\~пропозиції (акцепт)\~кредитного договору\~№22.05.2024-100001552\~від 22\~травня 2024\~року (а.с.\~27-28), складають кредитний договір №22.05.2024-100001552 між сторонами, що відповідає положенням ст. 634 ЦК України. Договір укладено шляхом використання\~позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису). Такі дії сторін узгоджуються з вимогами ст.ст.\~6,\~627 ЦК України\~та ст.ст.\~11,\~12 Закону України «Про електронну комерцію». Згідно з ч. 12\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. П. 2 ч. 1\~ст. 12 цього Закону\~визначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. \~ \~ \~ \~ Згідно з умовами договору №22.05.2024-100001552\~від 22\~травня 2024\~року [PERSON] надано кредит в розмірі 3000,00 гривень на строк 98 днів з дати його надання з сплатою процентів в розмірі 1,35 % за один день користування кредитом (фіксована незмінна процентна ставка), денна процентна ставка становить 1,13 %. Дата повернення кредиту сторонами узгоджена 27 серпня 2024 року. Спосіб надання кредиту шляхом перерахування коштів позичальнику на вказаний у договорі банківський рахунок. Умовами договору №22.05.2024-100001552 від 22 травня 2024 року також визначено, що комісія, пов`язана із наданням кредиту становить 15% від суми кредиту та дорівнює 450,00 гривень. За кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання передбачено нарахування неустойки в розмірі 30,00 гривень. Зі змісту досліджених пропозиції про укладення кредитного договору (кредитної лінії) (оферта), заявки кредитного договору №22.05.2024-100001552 від 22 травня 2024 року, відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору №22.05.2024-100001552 від 22 травня 2024 року встановлено, що між сторонами узгоджено всі суттєві умови кредитного договору щодо виду банківських послуг, строку дії договору, валюти, процентної ставки, умов повернення кредиту, відповідальності за порушення зобов`язань та інші. Договір підписаний сторонами по справі, що свідчить, на думку суду, про те, що сторони досягли домовленості з усіх істотних умов договору та погоджувались на такі умови. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Із квитанції №2465677824 вбачається, що відповідачеві надано позивачем кредит в розмірі 3000,00 гривень шляхом зарахування грошових коштів на банківську картку відповідача (а.с. 31). Позивач ТОВ «Споживчий центр» належним чином виконав свій обов`язок щодо надання відповідачу [PERSON] кредиту. Як вбачається з наявних у справі письмових доказів відповідач [PERSON] взяті на себе зобов`язання по поверненню кредиту, у встановлені кредитним договором строки, не виконувала. Згідно довідки-розрахунку\~(а.с.\~14)\~заборгованість відповідача [PERSON] за кредитним договором №22.05.2024-100001552\~від 22\~травня 2024 року становить 8919,00 гривень, з яких: 3000,00 гривень заборгованість по тілу кредиту, 3969,00 гривень - заборгованість по процентах, а також 450,00 гривень комісії та 1500,00 гривень неустойки. Доказів погашення (повного чи часткового) такої заборгованості станом на час розгляду справи відповідачем суду не надано. \~ \~ \~ \~ Як вбачається\~з наявних\~у справі\~письмових доказів\~відповідач [PERSON] не виконала взяті на себе зобов`язання по поверненню кредиту та сплаті процентів за користування кредитними коштами. \~ \~ \~ \~Таким чином,\~заборгованість за\~кредитним договором\~№22.05.2024-100001552\~від 22\~травня 2024 року в розмірі 8919,00\~гривень відповідачем не погашена та підлягає стягненню з відповідача у повному обсязі. Відповідач [PERSON] не надала суду доказів, які спростовували б розмір заборгованості за кредитним договором, тому наданий позивачем розрахунок заборгованості, за відсутності заперечень щодо такого розрахунку від відповідача, приймається судом як достовірний. Фактично отримані та використані позичальником грошові кошти у добровільному порядку фінансовій установі не повернуті. Тож відповідач не виконала обов`язок з повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом і позивач вправі вимагати захисту порушених прав у судовому порядку. За вказаних обставин, позовні вимоги про стягнення з відповідача [PERSON] \~на користь\~позивача ТОВ «Споживчий центр» заборгованості за кредитним договором №22.05.2024-100001552\~від 22\~травня 2024 року в розмірі 8919,00 гривень, підлягають до задоволення. Позивачем понесені судові витрати, що становлять 2422,40 гривень судового збору, сплаченого на час подання до суду позовної заяви (а.с. 19). Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, суд покладає на відповідача [PERSON] витрати позивача по сплаті судового збору в сумі 2422,40 гривень, оскільки понесення таких витрат позивачем підтверджено документально. Підстав для звільнення відповідача від сплати судового збору немає. У позовній заяві позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, посилався на положення ст.ст. 14, 16, 509, 525, 526, 530, 610, 612, 1049, 1054 ЦК України. Застосування вказаних правових норм при вирішенні справи, суд вважає обґрунтованим. Відповідно до ст.ст. 512, 526, 634, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 13, 247, 258, 259, 265, 268, 280, 354 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved