Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-09 00:00:00

08 січня 2025 року [PERSON] звернулася до суду з даним позовом до [PERSON] мотивуючи тим, що 29 червня 2012 року між сторонами був укладений шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 572. Сторони мають неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Вказує, що відповідач вчиняв домашнє насильство відносно неї та її п`яти дітей напротязі всього сімейного життя та наразі знаходиться в слідчому ізоляторі, оскільки вчинив сексуальне насильство відносно їх доньки. Просить шлюб розірвати, оскільки подальше спільне проживання з відповідачем є неможливим. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила розірвати шлюб з відповідачем. Відповідач позов визнав. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 29 червня 2012 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, про що складений відповідний актовий запис № 572 та видане свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 4) Сторони є батьками [PERSON] , яка народилася [INFO] , [PERSON] , яка народилася [INFO] , та [PERSON] , який народився [INFO] (а.с. 8-10). За твердженням позивача, відповідач вчиняв домашнє насильство відносно неї та її п`яти дітей напротязі всього сімейного життя та наразі знаходиться в слідчому ізоляторі, оскільки вчинив сексуальне насильство відносно їх доньки. Відповідач проти задоволення позову не заперечує. Згідно із ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно із ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Розглядаючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. З урахуванням викладеного, оцінивши шлюбні стосунки сторін суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім`ї неможливо, оскільки сторони разом не проживають, не бажають збереження шлюбу, наполягають на його розірванні. На переконання суду подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, що має істотне значення в даній справі. Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач в заяві просить залишити їй шлюбне прізвище « [PERSON] ». Позивачем під час подання позовної заяви було сплачено судовий збір в сумі 1211,20 грн., що підтверджується квитанцією № 3 від 08.01.2025. У зв`язку із визнанням позову відповідачем та відповідно до ч. 1 ст. 142 Цивільного процесуального кодексу України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», слід повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову.

Outcome: approved