Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-04 00:00:00

У січні 2025 року [PERSON] , від імені якого на підставі договору про надання правової допомоги діє адвокат Віхерко Н.О., звернувся до суду з позовом до Миролюбненсьької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вищезазначене домоволодіння було побудоване у 1952 році та належить до суспільної групи «колгоспний двір». Станом на 15 квітня 1991 року головою та єдиним членом колгоспного двору була [PERSON] , а отже домоволодіння було її власністю, однак вона право власності не оформляла. [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина на дане домоволодіння, на яке він має право в порядку спадкування за заповітом, проте державний нотаріус відмовила йому в оформленні даної спадщини через відсутність правовстановлюючого документа на заявлену нерухомість. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 16 січня 2025 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання. Представник позивача подала до суду заяву, якою підтримала позовні вимоги за обставин на їх обґрунтування, просила задовольнити позов, розглянувши справу без участі сторони позивача. Представник відповідача направив аналогічну заяву. У відповідності до ч.2\~ст.247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновків про наступне. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] в с. Сковородки Старокостянтинівського району Хмельницької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 14 січня 2008 року Сковородківською сільською радою Старокостянтинівського району Хмельницької області. Згідно довідки виконавчого комітету Сковородківської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області від травня 2008 року за №379 [PERSON] на день смерті була зареєстрована та проживала по [ADDRESS] . В склад її сім`ї входив онук [PERSON] (позивач). Спадкова справа №614/2008 заведена 13 червня 2008 року Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою Хмельницької області до майна померлої [INFO] [PERSON] за заявою [PERSON] , який як спадкоємець за заповітом вже оформив свої спадкові права на інше спадкове майно. За життя [PERSON] склала на ім`я [PERSON] заповіт на все майно, який посвідчив секретар виконавчого комітету Сковородківської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області 04 січня 2000 року за р.№82, дублікат якого виданий секретарем Сковородківської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області 26 травня 2008 року за р.№270. Згідно витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), наданого Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою Хмельницької області 13 червня 2008 року за №15039654 даний заповіт є чинний. До складу спадкового майна увійшов житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . За змістом довідки Миролюбненської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області від 26 грудня 2024 року за №2030/2024 дворогосподарство по [ADDRESS] станом на 15 квітня 1991 року відносилось до суспільної групи «колгоспний двір», головою та єдиним членом якого була [PERSON] , [INFO] . У відповідності до довідки комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації Старокостянтинівської міської ради» за №2592 від 05 листопада 2024 року право власності на вищевказане домоволодіння не зареєстроване. Як вбачається з технічного паспорту на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , виготовленого 14 жовтня 2024 року, житловий будинок було збудовано 1952 року. Згідно до\~ст.123 ЦК\~Українського РСР в редакції від 18 липня 1963 року (далі ЦК УРСР) майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності. Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Відповідно до положень ч.1\~ст.120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності. Колгоспний двір це родинно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і сімейних потреб. У відповідності до\~ст.125 ЦК УРСР\~при поділі колгоспного двору його майно ділиться між дворами, що знов утворюються, відповідно до часток їх членів і з врахуванням господарських потреб кожного з дворів. Право вимагати поділу колгоспного двору мають повнолітні члени двору, що є членами колгоспу. Поділ майна, належного колгоспному двору і збереженого після припинення колгоспного двору, провадиться за правилами статей\~123\~і\~126\~цього\~Кодексу. В силу вимог\~ст.126 ЦК\~УPCP працездатний член колгоспного двору втрачає право на частку в майні двору; якщо він не менше трьох років підряд не брав участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору. Це правило не застосовується, якщо член двору не брав участі у веденні господарства в зв`язку з призовом на строкову військову службу, навчанням в учбовому закладі або хворобою. Відповідно до роз`ясень, даних в п. 6\~постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», до правовідносин, які виникли до 15 квітня 1991 року, тобто до набрання чинності\~Законом України «Про власність», застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору, зокрема: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; розмір частки члена двору визначається, виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних; згідно зі ст.4 Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 01 липня 1990 року. Оскільки житловий будинок по [ADDRESS] належить до суспільної групи\~«колгоспний двір» і станом на 15 квітня 1991 року головою та єдиним членом двору була [PERSON] , тому він був її власністю. Листом державного нотаріуса Старокостянтинівської державної нотаріальної контори Хмельницької області Заворотної Т.В. від 03 грудня 2024 року за №1677/02-14 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщин за заповітом через відсутність правовстановлюючого документу на заявлене домоволодіння. Відповідно до п.23 постанови пленуму\~Верховного Суду\~України №7\~від 30\~травня 2008\~«Про судову\~практику у\~справах про\~спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст.328\~ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Відповідно до статті 2\~Закону України\~«Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно зі ст.\~3\~зазначеного Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України\~«Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення. Таким чином, виникнення права власності на житлові будинки, споруди, в тому числі на житлові будинки, які відносились до колгоспного двору, не залежить від державної реєстрації цього права. При вирішенні спорів щодо майна колишнього колгоспного двору, яке придбане до 15 квітня 1991 року, належить застосовувати норми, що регулювали власність цього двору до вказаної дати, зокрема, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Колгоспний двір був припинений 15 квітня 1991 року із введенням в дію Закону України «Про власність», а тому станом на 15 квітня 1991 року [PERSON] була єдиним його власником. Згідно положень ст. ст. 1216 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 статті 1222\~ЦК України передбачено, що спадкоємцями за заповітом можуть бути, зокрема, фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст.1233 ЦК України). Відповідно до положень ч.1 та ч.2 ст.1223\~ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Враховуючи, що після смерті [PERSON] єдиним спадкоємцем є [PERSON] , який прийняв спадщину за заповітом на все майно та оформив спадкові права на інше спадкове майно, відсутній спадковий спір, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, оскільки вони законні, обґрунтовані та підтверджені матеріалами справи. Оскільки позивач не наполягав на стягненні судових витрат, тому їх слід залишити за ними.

Outcome: approved