Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-11 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» звернулося до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 05.01.2022 між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2038694038, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у сумі 22000,00 грн на споживчі потреби з фіксованою ставкою 20,00% за користування кредитом. На виконання своїх зобов`язань за кредитним договором, банком було видано кредит відповідачу. В свою чергу відповідач не виконала умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів внаслідок чого виникла заборгованість. Згідно детального розрахунку заборгованості станом на 21.06.2024 загальний розмір заборгованості становив 32013,73 грн, яка складалась з тіла кредиту в розмірі 21723,11 грн, заборгованості по відсоткам за користування кредитом 10290,62 грн. 21.06.2024 між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» укладено договір факторингу № 21/06/24, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідача. Таким чином, ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» набуло статусу кредитора за кредитним договором № 2038694038 від 05.01.2022. Тому просить суд: стягнути з відповідача на користь ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» заборгованість за кредитним договором в розмірі 32013,73 грн, судові витрати по справі, які складаються з судового збору та витрат на професійну правову допомогу в розмірі 9200,00 грн. Представник позивача будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, та зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити, а також вказав що не заперечує проти винесення судом заочного рішення. Відповідач, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судовому засіданні участь не приймала, будь-яких заяв, клопотань на адресу суду від відповідача не надходило, у зв`язку з чим суд, відповідно до\~ст. 280 ЦПК України, дійшов до висновку, про можливість ухвалення заочного рішення, на підставі наявних у справі доказів. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, розглянувши подані позивачем документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 05.01.2022 між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 2038694038 відповідно до умов якого АТ «ОТП Банк» надав відповідачу кредит у сумі 22000,00 грн на споживчі потреби з відсотковою ставкою 20,00% річних. 21.06.2024 між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» укладено договір факторингу № 21/06/24, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором № 2038694038 від 05.01.2022 укладеним з [PERSON] . Таким чином, ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» набуло статусу кредитора за даним кредитним договором, що також підтверджується відповідним актом приймання-передачі реєстру боржників № 1 по договору факторингу № 21/06/24 від 21.06.2024 та реєстром боржників №1 до договору факторингу № 21/06/24 від 21.06.2024. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 2038694038 станом на 21.06.2024 загальний розмір заборгованості [PERSON] становить 32013,73 грн, яка складається з тіла кредиту в розмірі 21723,11 грн, та заборгованості по відсоткам за користування кредитом в розмірі 10290,62 грн. Відповідно до ст. ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог ст.\~516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Згідно ст. 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи (частина перша статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»). Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Таким чином, з наведених норм законодавства слідує, що доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Аналогічні за змістом висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2019 року по справі №755/2284/16-ц, провадження №61-4685св19. З досліджених в судовому засіданні доказів по справі судом достовірно встановлено, що ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» правомірно набуло права вимоги за вказаним кредитним договором, боржником за яким є відповідач [PERSON] . В силу ч. 1\~ст. 14 ЦК України,\~цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. За змістом\~ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.ст.\~628,\~629 ЦК України). Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно з ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно з ч. 1ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконує. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає з суті кредитного договору. Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти і такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. У зв`язку з порушеннями зобов`язань відповідачем, за кредитним договором № 2038694038 від 05.01.2022 станом на 21.06.2024 утворилась заборгованість, розмір якої згідно з розрахунком заборгованості становить 32013,73 грн, яка складається з тіла кредиту в розмірі 21723,11 грн, та заборгованості по відсоткам за користування кредитом в розмірі 10290,62 грн. Отже, оскільки фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті,\~суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитом, у сумі 32013,73 грн, тим самим задовольнивши позовні вимоги. При цьому суд виходить з вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач в судове засідання не з`явилася, не скористалася своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надала належних доказів, які спростовують доводи позивача. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до частин 1 та 3 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Як слідує з матеріалів справи, позивачем були понесені наступні судові витрати: судовий збір за подачу позову в сумі 3028,00 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 9200,00 грн. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 3028,00 грн. Щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження понесених витрат до позовної заяви додано договір № 03-07/24 про надання правничої допомоги від 03.07.2024, акт приймання-передачі наданих послуг № 1 від 15.07.2024 та платіжну інструкцію № 4940 від 01.10.2024. З акту приймання-передачі наданим позивачем слідує, що витрати на правничу допомогу у розмірі 9200,00 грн складаються з: надання первинної консультації в кількості 0,5 години, вартість 1000,00 грн; правовий аналіз документів в кількості 2 години, вартість 4000,00 грн; підготовка та подання позовної заяви в кількості 2,1 години, вартість 4200,00 грн. Враховуючи викладене, суд приходить до переконання, що надані позивачем документи підтверджують, що витрати на професійну правничу допомогу були фактичними і неминучими, а їхній розмір є обґрунтованим, а тому вказані витрати підлягають стягненню з відповідача в повному обсязі в розмірі 9200,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved