Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-05 00:00:00

15 серпня 2022 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до\~ [PERSON] про стягнення пені за невиплату аліментів у сумі 184857,14 грн, посилаючись на те, що відповідач є батьком чотирьох дітей, після розірвання шлюбу Суворовським районним судом м.Одеси було ухвалено рішення про стягнення з нього аліментів на користь позивачки по 2000 грн щомісячно на кожну дитину. Але відповідач аліменти не сплачував, у зв`язку з чим станом на 21 лютого 2022 року за ним утворилася заборгованість у розмірі 184857,14 грн, а загальна сума пені за даний період за розрахунками позивачки склала 784000 грн, але оскільки сума пені не може перевищувати 100 % заборгованості, тому вона просить суд стягнути з відповідача пеню у розмірі 184857,14 грн. 31 жовтня 2022 року Суворовський районний суд м.Одеси під час заочного розгляду справи своїм рішенням задовольнив позовні вимоги [PERSON] та стягнув з відповідача на її користь пеню зі сплати аліментів у сумі 184857,14 грн. За заявою [PERSON] 19 січня 2023 року заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 31 жовтня 2022 скасовано та призначено до судового розгляду. 07 лютого 2023 року [PERSON] , діючи через свого представника Тимошина Ю.В., надав суду відзив на позов та звернувся до суду із зустрічним позовом до [PERSON] , третя особа: Березівський відділ державної виконавчої служби у Березівському районі Одеської області, про звільнення від сплати заборгованості за аліментами. Зустрічні позовні вимоги були обґрунтовані тим, що на виконання заочного рішення суду про стягнення з нього аліментів на утримання дітей суд 25 серпня 2020 року видав виконавчий лист, на підставі якого відкрито виконавче провадження № 63238975, в межах якого державний виконавець прийняв ряд постанов, спрямованих на забезпечення виконання рішення суду. Проте, ні копію заочного рішення про стягнення аліментів, ні постанов державного виконавця Кондратенко П.М. не отримував, про право на добровільне виконання рішення суду не знав, а державний виконавець не встановив факт отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження. З 2017 року він мешкає у м. Миколаєві за місцем проходження служби, але не за місцем реєстрації, у розшук його державний виконавець не оголошував. Наразі відповідач проходить військову службу у лавах ЗСУ та отримує грошове забезпечення, на яке державний виконавець міг звернути стягнення, проте допустив бездіяльність, яка спричинила невиконання рішення суду та штучного утворення заборгованості зі сплати аліментів. Отже, заборгованість виникла не з його вини, що є підставою для звільнення його від сплати заборгованості зі сплати аліментів та відмови у задоволенні вимог про стягнення пені. 02 березня 2023 року зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Березівський відділ державної виконавчої служби у Березівському районі Одеської області, про звільнення від сплати заборгованості за аліментами прийнято до спільного розгляду з первісним позовом та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. 18 лютого 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. У судове засідання сторони не з`явилися, про слухання справи були повідомлені належним чином. Позивачка (відповідачка за зустрічним позовом) надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності та підтримання позовних вимог. Раніше в засіданні заперечувала проти зустрічного позову та зазначала, що рішення суду не виконується. У матеріалах справи є заява представника відповідача (позивача за зустрічним позовом) [PERSON] адвоката Тимошина Ю.В. про розгляд справи у відсутності сторони відповідача. У судовому засіданні 19 січня 2023 року [PERSON] пояснив, що він на розгляд справи про стягнення аліментів не міг прибути оскільки перебував на військовій службі та виконував бойове завдання, запропонував позивачці щоб стягнення відбувалося з його заробітної плати з картки, однак позивачка не повідомила про це суд. Також повідомив суду, що він з 2017 до листопада 2020 року служив у лавах ЗСУ, потім 2 роки перебував на обліку у Центрі зайнятості і з березня 2022 року знову був мобілізований, про відкриття виконавчого провадження не був обізнаний. У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно з вимогами ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що первісний та зустрічний позови не підлягають задоволенню з огляду на таке. В ході розгляду справи судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] , актовий запис 3822), 17 червня 2010 року - [PERSON] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] , актовий запис №1167), 4 квітня 2009 року [PERSON] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] , актовий запис 727), 08 січня 2015 року [PERSON] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] , актовий запис № 216), батьками яких зазначені: батько [PERSON] , мати [PERSON] 25 серпня 2020 року Суворовським районним судом м.Одеси у справі № 523/3136/20 був виданий виконавчий лист про стягнення з відповідача на користь позивачки на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн на кожну дитину щомісячно, починаючи з 26 лютого 2020 року і до повноліття дітей. На підставі даного виконавчого листа за заявою [PERSON] постановою старшого державного виконавця Березівського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) Костенком А.П. від 12 жовтня 2020 року відкрито виконавче провадження ВП № 63238975. Копія постанови про відкриття виконавчого провадження направлялася за адресою реєстрації боржника, зазначеному у виконавчому листі, - [ADDRESS] . Як встановлено з довідок військової частини [NUMBER] від 14 червня 2018 р та від 20 листопада 2020 р, [PERSON] з 28 жовтня 2017 року до 16 лютого 2018 року, а також з 25 травня по 27 червня, і з 17 серпня по 24 жовтня 2020 року брав участь у антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України на території Донецької та Луганської областей. Згідно з записами військового квитка відповідач призваний у ЗСУ за контрактом в період з 01.06.2017 р. та звільнений в запас 09.11.2018 р. , 23.05.2019 р. призваний на військову службу у ЗСУ , а 23.11.2020 р. звільнений у зв`язку з закінченням строку дії контракту. З 29 березня 2022 року [PERSON] мобілізований, проходить службу в лавах Збройних Сил України та отримує грошове забезпечення. Як вбачається із матеріалів виконавчого провадження, державним виконавцем після відкриття виконавчого провадження були винесені постанови, спрямовані на забезпечення виконання рішення суду, зокрема: 29 грудня 2021 року про встановлення тимчасових обмежень боржника у праві користування зброєю та у праві керування транспортними засобами, 21 лютого 2022 року про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України. Підставою для накладення обмеження стала наявна заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 176857,14 грн за період з 26 лютого 2020 року по 01 січня 2022 р. Згідно з розрахунком заборгованості станом на 01 лютого 2022 року складала 184857,14 грн. (а.с.29-30) Оскільки станом на 01 грудня 2022 року за боржником [PERSON] утворилася заборгованість на суму 272000 грн, старший державний виконавець Березівського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) Середюк В.О. видала постанову про накладення на нього штрафу у розмірі 136000 грн. 16 серпня 2023 року старшим державним виконавцем Березівського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) Рудюк Є.В. у ході проведення виконавчих дій було встановлено, що [PERSON] проходить військову службу та отримує дохід, у зв`язку з чим нею видано постанову про звернення стягнення на заробітну плату [PERSON] , виконання якої направлено у [INFO] . Постанова від 15 січня 2024 року про звернення стягнення на заробітну плату [PERSON] направлена на виконання у військову частину [NUMBER] за місцем проходження служби. В письмовому роз`ясненні виконавця було повідомлено позивачку про розмір заборгованості станом на 18 січня 2024 року -368571,5 грн. Також 19 січня 2024 року старшим державним виконавцем Березівського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) Рудюк Є.В. накладено арешт на майно [PERSON] та 15 листопада 2024 року арешт на грошові кошти [PERSON] . На підтвердження сплати аліментів відповідачем надано дублікати чеків по платежам за 10.12.2022 р, 12.01.2023 р, 10.02.2023 р, 09.03.2023 р , 12.04.2023 р. по 8000 грн, на загальну суму 30000 грн. Як вбачається з розрахунку станом на 11 грудня 2024 р розмір заборгованості зі сплати аліментів складає 456571,50 грн. Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 СК України). У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій сумі, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Тобто у разі несплати аліментів у поточному місяці з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, наслідком чого є відповідальність у вигляді неустойки. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку про те, що відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Тлумачення статті 196 СК України свідчить про те, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. Перелік причин з яких утворилась заборгованість не з вини платника аліментів не є вичерпним і може встановлюватись судом у кожному випадку окремо на підставі поданих доказів. Судом за клопотанням відповідача було витребувано копію виконавчого провадження, після дослідження якого встановлено, що провадження дійсно не містить підтвердження про отримання боржником копії постанови про відкриття виконавчого провадження та надіслання боржнику розрахунку заборгованості чи ознайомлення боржника з ним. Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою статті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості. Статтею 28 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 31 липня 2019 року № 554/13475/15-ц (провадження № 61-25124св18) міститься висновок про те, що державний виконавець повинен не лише направити боржнику копію постанови про відкриття виконавчого провадження, а й встановити факт отримання боржником копії цієї постанови, якою встановлено строк для добровільного виконання рішення суду. У разі з`ясування факту неодержання боржником копії постанови про відкриття виконавчого провадження державний виконавець не вправі накладати штраф на боржника за невиконання рішення у визначений у постанові про відкриття виконавчого провадження строк. У постанові Верховного Суду від 07 травня 2018 року у справі № 916/1605/15-г міститься висновок про те, що перед тим, як застосовувати засоби і способи примусу, державний виконавець повинен пересвідчитися, чи отримав боржник копію постанови про відкриття виконавчого провадження, яка має бути направлена на зазначену у виконавчому документі адресу боржника та встановити факт отримання боржником копії цієї постанови, якою встановлено строк для добровільного виконання рішення. Отже, у разі з`ясування факту неодержання боржником копії постанови про відкриття виконавчого провадження державний виконавець не вправі вчиняти виконавчі дії. Із фабули частини першої статті 13 Закону України «Про виконавче провадження», вбачається, що проведення розрахунку заборгованості зі сплати аліментів відноситься до їх числа Враховуючи встановлені обставини, щодо необізнанності відповідача про відкриття виконавчого провадження та розмір наявної заборгованості по сплаті аліментів, суд дійшов висновку про відсутність вини відповідача у несплаті аліментів, тому позовна вимога [PERSON] про стягнення пені не підлягає задоволенню. Щодо зустрічного позову необхідно зазначити, що вимога про звільнення від сплати заборгованості, про яку йшла мова в первісному позові, грунтується на відсутності вини відповідача в її утворені, оскільки він не знав про ухвалене рішення про стягнення аліментів та не отримував повідомлення про відкриття виконавчого провадження, порушення допущено бездіяльністю виконавця. Як закріплено частиною другою статті 197 СК України, за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Згідно із роз`ясненнями, викладеними у пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд може, за передбачених статтею 197 СК України умов, повністю або частково звільнити платника аліментів від сплати заборгованості. Суд звертає увагу на те, що судом не прийнято до уваги індивідуального плану працевлаштування безробітного наданого на підтвердження доводу відповідача щодо перебування на обліку в Центрі зайнятості Центрального району та отримування виплати по безробіттю, оскільки він не містить відомостей як його підписання відповідачем так і періоду знаходження на обліку та розміру виплат. Встановлене вказує на те, що відповідач не надав інформації про свою зайнятість в період з 25 листопада 2020 року по 28 березня 2022 року. Також суд не приймає до уваги одне обгрунтування відповідача в звільненні від сплати аліментів через відсутність його вини, оскільки це не відноситься до підстави визначеної нормами ст.197 СК України. Отже, оцінивши надані докази в сукупності, враховуючи вказану норму та межі заявлених вимог, суд дійшов висновку, що відсутні підстави для звільнення відповідача від сплати заборгованості\~за аліментами.

Outcome: dismissed