Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-09 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін. Позивач [PERSON] подала до суду позов до [PERSON] (відповідач), у якому просить розірвати укладений між сторонами шлюб. Після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». В обґрунтування вимог щодо предмета спору покликається на те, що вони більше трьох років спільно не проживають та не ведуть спільного господарства через різні погляди на життя та виховання дітей, а також неможливість знайти порозуміння з цього приводу. На даний час вона зрозуміла, що їхня сім`я розпалась остаточно, збереження шлюбу неможливе та суперечить її інтересам. Підстав для примирення не вбачає. Позивач у судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та підтримання позовних вимог. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоч повідомлений про дату, час і місце його проведення належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи або будь-якого іншого клопотання (заяви), що перешкоджало б проведенню судового засідання та розгляду справи не подав, правом на подання відзиву не скористався. Заяви, клопотання, подані учасниками справи. Позивачем подано заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с.20). Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 24.01.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.15-16). Ухвалою судового засідання від 10.03.2025 судом постановлено проводити розгляд справи за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (а.с.21). Позиція суду. Суд, з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу позовних вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, доходить висновку, що позов підлягає задоволенню повністю виходячи з такого. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 08.08.2008 у м. Ходорів Жидачівського району Львівської області, актовий запис №27. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на « [PERSON] ». Ці обставити підтверджуються свідоцтвом про шлюб від 08.08.2008 серії [NUMBER] (а.с.9). Відповідно до свідоцтв про народження від 26.06.2009, 06.05.2009 батьками [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , є сторони у справі (а.с.5-7). Зміст спірних правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наміром позивача припинити шлюбні відносини з відповідачем та наявністю у сторін неповнолітніх дітей, що унеможливлює розірвання шлюбу безпосередньо в органі державної реєстрації актів цивільного стану за заявою подружжя. Норми права, які застосував суд. До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Сімейного кодексу України (далі СК України). Так, приписами частин 3 та 4 статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з частиною 2 статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Також, суд застосував норми статей 24, 104, 110, 113 СК України, які визначають добровільність шлюбу, підстави припинення шлюбу, право на пред`явлення позову про розірвання шлюбу та право на вибір прізвища після розірвання шлюбу. Крім цього, суд зважає на роз`яснення Пленуму Верховного суду України, викладені в пункті 10 постанови від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя». Мотивована оцінка наведених учасниками справи аргументів щодо наявності підстав для задоволення позову. Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, однак тривалий час не проживають разом та не підтримують шлюбних стосунків. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, що вбачається з висловленої нею у заявах позиції. Суд зауважує, що примушування до збереження шлюбу є неприпустимим та порушуватиме права дружини, чоловіка на свободу і особисту недоторканність. Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, суд доходить переконання, що подальше спільне життя сторін як подружжя і збереження їхнього шлюбу є неможливим, суперечить інтересам позивача, тому позов слід задовольнити повністю. З огляду на приписи статті 113 СК України після розірвання шлюбу позивачу слід залишити прізвище « [PERSON] ». На підставі статей 24, 56, 104, 105, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved