Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-10 00:00:00

19.07.2024 року до Оболонського районного суду м. Києва надійшла позовна заява [PERSON] (далі-позивач) до [PERSON] (далі-відповідач), в якій позивач просить: стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , у твердій грошовій сумі в розмірі 9000,00 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дати подання позовної заяви. В обґрунтування позову вказано, що [INFO] в цивільному шлюбу сторін народився [PERSON] . Після початку повномасштабного вторгнення рф відповідач припинив приймати участь у вихованні дитини та наданні допомоги по утриманню сина. Тільки після багаторазових нагадувань раз в два-три місяці надає мізерні суми, близько 1000 грн. На даний час позивач мешкає разом з дитиною у Франції, як особа, що потребує тимчасового захисту, не має фінансової можливості забезпечувати утримання дитини відповідача. Витрати на утримання дитини складаються, зокрема з придбання одягу та взуття 50 євро, придбання їжі, відвідування секції 152 євро на рік, вартість відвідування басейну 4 євро, літній табір на 6 днів 126 євро, відвідування стоматолога 141,97 євро. Середньомісячні витратив визначені позивачем на рівні 450 євро. З урахуванням вимог Сімейного кодексу України просить стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 9000 грн. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 23.07.2024 року цивільну справу № 756/9035/24 направлено за підсудністю до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська та справа надійшла до суду 03.12.2024 року. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.12.2024 року справу №756/9035/24 визначено головуючому судді Кошля А.О. 24.01.2025 року до суду надійшли письмові пояснення від представника відповідача, в яких заперечується проти позовних вимог в частині стягнення вказаної позивачем суми, відповідач з посиланням на прожитковий мінімум для дитини відповідного віку згоден сплачувати аліменти в розмірі 1598 грн. Свою позицію відповідач обґрунтовує тим, що на даний час він проживає в Німеччині, з жінкою, як має двох неповнолітніх дітей, не працевлаштований. 03.02.2025 року представником відповідача подано додаткові пояснення, в яких зазначено про недоведеність позиції позивача щодо отримання відповідачем доходу з оренди нерухомого майна, долучено додаткові докази по справі, такі як податкова декларація, відомості про наявність нерухомого майна. Також зазначено, що сума допомоги від уряду Німеччини складає 1095,77 євро, з яких 922,25 євро перераховується за житло, тому сума яку він отримує складає 173,52 євро. 05.02.2025 року представником позивача долучено до справи відомості щодо витрат на правову допомогу в розмірі 6200 грн. 06.02.2025 року представником відповідача долучено додаткові пояснення по справі, згідно яких вказано про часткове визнання позову та готовність сплачувати аліменти в розмір 1598 грн. 11.02.2025 року представником відповідача долучено платіжні доручення. Водночас їх зміст не відображає перераховані суми грошових коштів, крім однієї на 100 євро. 05.03.2025 року представником позивача подано клопотання про витребування доказів, яке протокольною ухвалою суду від 07.03.2025 року залишене без задоволення з мотивів необґрунтованості. 05.03.2025 року представником позивача подано додаткові пояснення по справі, в яких з посиланням на відкриті джерела в мережі Інтернет зроблено висновок про те, що дохід відповідача у вигляді фінансової допомоги становить не менше 520 євро на місяць. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх у повному обсязі, пославшись на те, що матеріальний стан відповідача дозволяє йому сплачувати аліменти на утримання сина в розмір 9000,00 грн. щомісячно Представник відповідача проти задоволення позову заперечував частково, зазначив, що відповідач згоден на сплату аліментів в розмірі 1598 грн., щомісячно. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши долучені до матеріалів справи докази, судом встановлено наступне. [INFO] народився [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження виданим 18.10.2016 року серії [NUMBER] , батько [PERSON] , мати [PERSON] . Як вказує позивач та не заперечується відповідачем, станом на час звернення з вказаною позовною заявою позивач разом із сином проживає у Франції, як особа яка потребує тимчасового захисту. В судовому засіданні позивач особисто повідомила, що відповідач надавав матеріальну допомогу на утримання сина не регулярно, в невеликому розмірі, та після чисельних нагадувань. Нею здійснюються витрати на оплату відвідувань сином спортивних секцій, придбання одягу, продуктів харчування, оплата медичних послуг. Для належного забезпечення перебування дитини у Франції та враховуючи рівень тамтешніх цін, необхідна сума близько 450 євро на місяць. На утримані позивача знаходиться також інша її малолітня дитина 2010 року народження. На підтвердження чого надано копії чеків, фотографії та свідоцтво про народження дітей. Як встановлено в ході судового розгляду справи, відповідач на даний час проживає в Німеччині, та як вказано представником разом з жінкою та її двома неповнолітніми дітьми, на підтвердження чого долучено відповідне фото. Також як вказують сторони та підтверджено матеріалами справи, у власності відповідача є нерухоме майно в м.Дніпро, транспортні засоби, які як пояснювала позивач використовуються в підприємницькій діяльності відповідача. Також акцентовано увагу на тому, що нерухоме майно може перебувати в оренді та відповідач отримує з цього дохід. На спростовання таких тверджень представником відповідача долучено до матеріалів справи податкову декларацію платника єдиного податку фізичної особи-підприємця за три квартали 2024 року, в якій відсутні відомості про отримані доходи, довідку про отримання соціальних виплат в Німечинні з липня 2023 року на загальну суму близько 1095 євро щомісячно, та відповідні відрахування. В подальшому представниками сторін надавались пояснення щодо розмірів соціальної підтримки громадян України як у Франції так і у Німеччині, відомості про які отримано з відкритих джерел і мережі Інтернет. Вирішуючи справу по суті позовних вимог, суд керується наступним. У частині третій\~статті 51 Конституції України\~визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року, яка ратифікована\~Постановою Верховної\~Ради України\~від 27\~лютого 1991\~року N\~789-XII визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції про права дитини, , держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства"\~передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до\~статті 141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою\~статті 157 цього Кодексу. Згідно із ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. За приписами зазначених правових норм на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на утримання дитини (забезпечення умов життя) також мають бути однаковими. За змістом\~статті 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до частини третьої\~статті 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у\~СК України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Частинами 1-3 ст. 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. \~За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. \~За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. \~Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно ст.\~182\~СК України\~при визначенні\~розміру аліментів\~суд враховує: 1)\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище дитини; 2)\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів; 3)\~наявність у\~платника аліментів\~інших дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина; 3-1)\~наявність на\~праві власності,\~володіння та/або\~користування у\~платника аліментів\~майна та\~майнових прав,\~у тому\~числі рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів,\~виключних прав\~на результати\~інтелектуальної діяльності,\~корпоративних прав; 3-2)\~доведені стягувачем\~аліментів витрати\~платника аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Таким чином, підстави визначення розміру аліментів у частках від заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст.182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. У ч.1 ст.192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками,\~може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. В матеріалах справи відсутні відомості про те, що батьками дитини було визначено домовленість щодо утримання дитини, позивач зазначала про мінливий характер надання матеріальної допомоги зі сторони відповідача, що також не спростовано відповідачем та підтверджено поясненнями щодо періодичного пересилання коштів. Відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7,8\~ст.7 СК України, під час вирішення будь - яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Обов`язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов`язання батьків, яке виникає з моменту народження дітей і зберігається до досягнення ними повноліття. Законодавством встановлено мінімальний гарантований розмір аліментів, а саме не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, в даному випадку на дитину у віці 6-18 років станом на 2025 рік складає 1598 грн. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, в даному випадку 3196 грн. Водночас судом враховуються обставини того, що позивач з дитиною проживає за межами України та розмір її видатків може бути вищим за той, який міг бути в Україні. Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку. Ті обставини, що з віком потреби дитини зростають, що, в свою чергу, тягне постійне зростання витрат, зокрема, з боку матері, з якою проживає дитина, на її утримання, забезпечення освіти, гармонійного розвитку, медичного догляду та відпочинку дитини є загальновідомими та не потребують доказуванню. З врахуванням зазначеного, доведеним є факт, що матеріальне становище одержувача аліментів, як одна з умов, з якою пов`язується можливість визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (за наявності домовленості між сторонами або відсутності заперечень однієї із сторін), у зв`язку із зміною місця проживання змінилося, потреба в коштах для утримання і розвитку дитини істотно зросла, тому виникли підстави для вимоги до платника аліментів про визначення їх розміру в твердій грошовій сумі. Проте обставини на які посилається позивач, зокрема в частині надання медичних стоматологічних послуг, суд вважає, що вони не мають постійний систематичний характер та їх розмір не може включатись до щомісячних витрат. У пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (частина перша статті 184 СК України). Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачем, крім доказів про отримання ним соціальної допомоги, не надано до суду відомостей щодо відсутності інших видів доходу. Та обставина, що відповідач проживає з жінкою та її двома дітьми, не впливає на обов`язок відповідача, як батька дитини, надавати матеріальне забезпечення неповнолітній дитині. Вказана обставини враховується судом при визнач Суд виходить з того, що дитина проживає на території Франції та перебуває на утриманні матері. Відповідач на даний час проживає в Німеччині, отримує соціальну допомогу, є особою працездатного віку, має у власності нерухоме та рухоме майно, досвід ведення підприємницької діяльності. Враховуючи\~обов`язок обох батьків утримувати до повноліття своїх дітей, повноцінно забезпечувати їх інтереси, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітнього сина, щомісячно в розмірі по 4 500,00 грн., що є еквівалентом близько 100 євро/міс. але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03 грудня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття. Щодо визначення дати 03.12.2024 року, з якої слід присудити стягнення аліментів то суд виходить з положень вимог ст. 191 СК України та фактичного надходження цивільної справи до належного суду, оскільки від звернення до неналежного суду, строк перебування там цивільної справи не включається судом до періоду стягнення аліментів. Оскільки відповідачем не доведено належними та допустимими доказами, що він не має можливості сплачувати аліменти на утримання дитини в меншому розмірі, аніж 4500 грн., та враховуючи, що вказана сума визначена судом як мінімально необхідна для достатнього забезпечення дитини, суд вважає позовні вимоги частково обґрунтованими. В решті позовних вимог слід відмовити. Розподіл судових витрат здійснити згідно ст.. 141 ЦПК України. Згідно ч. 8 цієї статті, розмір витрат,\~які сторона\~сплатила або\~має сплатити\~у зв`язку\~з розглядом\~справи,\~встановлюється судом\~на підставі\~поданих сторонами\~доказів (договорів,\~рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Outcome: partial