Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-03 00:00:00

І. Стислий виклад позиції сторін: позивачка [PERSON] звернулась до суду із позовом (а.с. 1-2) до відповідача [PERSON] , в якому просить: - збільшити розмір аліментів, які щомісячно стягуються з відповідача на її користь, на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , з 3\~500 грн до 5\~000 грн.; - стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона з відповідачем [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . З відповідача [PERSON] , на її користь, на утримання сина, щомісячно стягуються аліменти в розмірі 3\~500 грн. Однак вказаний розмір аліментів на даний час не є достатнім для належного забезпечення сина всім необхідним. Так, з часу ухвалення рішення суду про стягнення аліментів у даному розмірі, витрати на утримання сина значно зросли. Як на підставу для збільшення розміру аліментів посилається на ту обставину, що у відповідача [PERSON] покращився матеріальний стан, оскільки він працює за кордоном та отримує високий дохід. У судовому засіданні представник позивачки [PERSON] адвокат Коцкович Р.М. позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Зазначив, що не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, хоча про місце, дату і час проведення такого повідомлявся належним чином. ІІ. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: 09 січня 2025 року ухвалою суду відкрито провадження у даній справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідач [PERSON] відзиву, будь-яких заяв та клопотань щодо процесуальних питань, жодних доказів на спростування обґрунтувань позивачки суду не надав, хоча повідомлявся про розгляд даної справи у встановленому законом порядку. Враховуючи, що відповідач [PERSON] , хоча і повідомлявся про місце, дату і час розгляду справи у встановленому законом порядку, в судове засідання повторно не з`явився, причин неявки не повідомив, відзиву на позов не подавав, представник позивачки не заперечив проти заочного розгляду справи, а тому протокольною формою ухвали від 04.03.2025 постановлено провести заочний розгляд даної справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 7). Відповідно до заочного рішення Долинського районного суду Івано Франківської області від 06.10.2022, яке набрало законної сили 08.11.2022, з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] щомісячно стягуються аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 3\~500 грн. Отже, судом встановлено, що судовим рішенням, з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] , на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , щомісячно стягуються аліменти, в розмірі 3\~500 грн. Позивачка [PERSON] посилаючись на зміну матеріального становища відповідача, просить збільшити розмір аліментів до стягнення їх в щомісячному розмірі 5\~000 грн. Таким чином, між сторонами виник спір щодо підстав для збільшення розміру стягуваних з відповідача аліментів. ІV. Оцінка суду: вислухавши пояснення сторони позивачки, дослідивши та оцінивши в судовому засіданні письмові докази в їх сукупності, встановивши таким чином фактичні обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити, виходячи з такого. Частиною 1 статті 2 Цивільно процесуального кодексу України встановлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із ч. 1 ст. 192 СК України та п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-якого з них змінити розмір встановлених аліментів або звільнити від їх сплати. Дана норма містить дві підстави для зміни розміру аліментів: а) шляхом зміни розміру аліментів у бік зменшення або збільшення; б) шляхом звільнення платника аліментів від їх сплати. Аліментні правовідносини існують тривалий час. Тому матеріальний або сімейний стан особи, яка одержує аліменти, а також того, хто їх сплачує, протягом цього часу може істотно змінитися як убік погіршення, так і у бік покращення. У постанові Верховного Суду України від 05.02.2014, справа № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. У розумінні ст. 81 ЦПК України та вищенаведених норм СК України саме позивач повинен доводити обставини змін у житті сторін, в тому числі, у матеріальному становищі, сімейному стані, здоров`ї або ж вказати на інші випадки, що виникли після винесення судового рішення або досягнення домовленостей між батьками про способи виконання своїх обов`язків щодо дітей, що можуть бути підставою для збільшення розміру аліментів. Так, як на підставу для збільшення розміру аліментів, позивачка [PERSON] послалась на те, що у відповідача [PERSON] покращився матеріальний стан, а тому він може щомісячно сплачувати аліменти в розмірі 5\~000 грн. Даючи оцінку даним обставинам, суд зазначає, що розмір аліментів на утримання малолітнього сина в щомісячному розмірі 3\~500 грн., очевидно на даний час є недостатнім через інфляційні процеси, які відбуваються в державі останнім часом. Розмір аліментів визначений рішенням суду від 06.10.2022 не дозволяє позивачці забезпечити належне матеріальне утримання малолітнього сина. Встановлені судом обставини, в сукупності із законодавчим збільшенням з 2022 року прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку в розрахунку на місяць, покращення матеріального становища платника аліментів, дають підстави для збільшення розміру аліментів, оскільки це забезпечить адаптацію розміру аліментів до економічної ситуації та сприятиме кращому захисту малолітньої дитини. Враховуючи те, що заявлені позивачкою вимоги ґрунтуються на положеннях СК України, відповідають інтересам дитини, тому суд приходить висновку про необхідність збільшення розміру аліментів. При цьому, суд зазначає, що, згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Отже, у даному випадку має місце збільшення розміру стягнення вже присуджених аліментів, новий спосіб яких сплачується з дня набрання даним рішенням законної сили, тому даний позов слід задовольнити та стягнення аліментів в новому розмірі розпочати з часу набрання даним рішенням законної сили і до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , повноліття. V. Розподіл судових витрат між сторонами: відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Беручи до уваги те, що позов про збільшення розміру аліментів підлягає задоволенню, позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1 211,20 грн., від попередньої сплати якого позивачка звільнена. Щодо понесених позивачкою витрат на професійну правничу допомогу, суд враховує, що основні положення про витрати на професійну правничу допомогу містяться у ст. 137 ЦПК України, відповідно до яких, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч. 8 ст. 141 ЦПК України). Підсумовуючи вищевикладене, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Позивачка [PERSON] на підтвердження понесених витрат на правничу професійну допомогу надала такі документи: - свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №541 від 09.12.2005 адвоката Коцковича Р.М. (а.с. 22); - ордер серії АТ №1058445 від 05.12.2024 на надання правової допомоги [PERSON] адвокатом Коцковичем Р.М. (а.с. 23); - договір про надання правової допомоги від 05.12.2024, укладений між нею та адвокатом Коцковичем Р.М. (а.с. 21); - квитанцію від 07.01.2025 про сплату позивачкою [PERSON] адвокату Коцковичу Р.М. 5\~000 грн. В даній квитанції зазначено переілк наданих адвокатом послуг (а.с. 20). Враховуючи вищевикладене, суд приходить висновку, що розмір витрат, понесених позивачкою на правничу допомогу, тобто на оплату послуг адвоката, є доведеним, обґрунтованим та співмірним, зокрема, зі складністю та категорією даної справи, її значенням для сторін, обсягом наданих послуг адвокатом, часом, витраченим адвокатом на їх надання. При цьому, відповідачем не було ні подано, ні заявлено клопотання про зменшення розміру судових витрат, про їх неспівмірність з позовними вимогами, не були наведені ним також і обставини, за яких, як на його думку, заява не підлягала б задоволенню. Таким чином, загальна сума, яку належить стягнути з відповідача в якості відшкодування витрат позивачки на професійну правничу допомогу складає 5 000 гривень і на підставі п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позов задоволено повністю, підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки у повному розмірі. На підставі викладеного, ст. 2, 13, 81 ЦПК України, ст. 181, 192, 273 СК України,

Outcome: approved