Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-06 00:00:00

У листопаді 2022 року [PERSON] звернулася до Оболонського районного суду м. Києва в порядку цивільного судочинства з вимогами до [PERSON] , яка є матір`ю померлого [INFO] [PERSON] та до його неповнолітнього сина від першого шлюбу [PERSON] , [INFO] у інтересах якого діє [PERSON] , про встановлення факту проживання однією сім`єю з [PERSON] без реєстрації шлюбу з вересня 2013 року до 05.03.2022 року. З врахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просила визнати право спільної сумісної власності на: 1/5 частину чотирикімнатної квартири, загальною площею 82,8 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; земельну ділянку [NUMBER], загальною площею 0,06 га, яка розташована за адресою: Київська обл., Баришівський р-н., с. Лук`янівка, «Березовий гай» садове товариство; земельну ділянку, загальною площею 0,10 га, яка розташована за адресою: Київська обл., Богуславський р-н., Мисайлівська сільська рада. При цьому, просила визнати за [PERSON] право приватної власності на 1/10 частину чотирикімнатної квартири, загальною площею 82,8 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , право приватної власності [PERSON] на частину земельної ділянки [NUMBER] , загальною площею 0,06 га, яка розташована за адресою: Київська обл., Баришівський р-н., с. Лук`янівка, «Березовий гай» садове товариство, а також право приватної власності [PERSON] на частину земельної ділянки, загальною площею 0,10 га, яка розташована за адресою: Київська обл., Богуславський р-н., Мисайлівська сільська рада. В обґрунтування позову вказувала, що з вересня 2013 року проживали як дружина та чоловік однією сім`єю без реєстрації шлюбу, мали спільний побут, спільне господарство та спільний сімейний бюджет, яким розпоряджалися за взаємною згодою. За твердженням позивача вона познайомилась із [PERSON] влітку 2004 року, коли їх місця роботи знаходились у одному приміщенні. Протягом тривалого часу у них були добрі робочі та приятельські відносини. Лише після офіційного розлучення [PERSON] восени 2013 року вони вирішили проживати разом однією сім`єю. Позивач вказувала, що після невдалого шлюбу [PERSON] змінив власні погляди і не наполягав на реєстрації шлюбу з [PERSON] , однак постійно наголошував, що вона його дружина. Їх стосункам були притаманні усі ознаки сім`ї і такий порядок речей був ними погоджений та влаштовував кожного з них. За твердженням заявниці з осені 2013 року [PERSON] та [PERSON] проживали у належній [PERSON] квартирі [ADDRESS] , а з березня 2018 року разом мешкали у належному [PERSON] домоволодінні за адресою: [ADDRESS] . Підтвердженням чого, на думку позивача, є оплата [PERSON] аліментів на свого сина, ремонт автомобіля, проходження медичного обстеження у закладах, адреси яких територіально наближені до його фактичного місця проживання по [ADDRESS] . Також, [PERSON] вказує, що вони разом із [PERSON] їздили на відпочинок, багато подорожували Україною, а також відпочивали у Єгипті, що може бути підтверджене квитками, ваучерами туристичного оператора, сторінками паспортів, свідками. Свідченням близьких стосунків [PERSON] та [PERSON] є безліч фотографій з фіксацією проведення спільного та в колі друзів дозвілля і свят. Підтвердженням спільного проживання однією сім`єю, крім іншого, є їх спільна нотаріально посвідчена заява, яка була необхідна для можливості укладення договору з ТОВ «Клініка генетики репродукції «Вікторія» щодо надання послуг у сфері застосування допоміжних репродуктивних технологій, а також договори про надання медичних послуг, що входять до програми лікування безпліддя із застосуванням ДРТ запліднення, що також підтверджує бажання [PERSON] та [PERSON] планувати і мати спільних дітей. Крім іншого, [PERSON] під час служби [PERSON] у лавах ЗСУ намагалася максимально бути разом та підтримувати останнього, і хоча за час служби він лише двічі був удома, постійно спілкувалася із ним по телефону, їздила до нього коли той мав відрядження у м. Миколаїв. Також, [PERSON] була присутня під час поховання праху [PERSON] - батька [PERSON] на церемонії із самими близькими для померлого людьми. За твердженням [PERSON] під час спільного проживання з [PERSON] за період з 2013 року до 05.03.2022 року у спільну сумісну власність ними було набуто: 1/5 частину чотирикімнатної квартири, загальною площею 82,8 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва від 13.03.2021 року про право власності на спадщину за законом; земельна ділянка [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу від 19.01.2017 року; земельна ділянка, загальною площею 0,10 га, яка розташована за адресою: Київська обл., Богуславський р-н., Мисайлівська сільська рада на підставі наказу ГУ Держкадастру у Київській області від 21.07.2017 року. 24.02.2022 року [PERSON] добровільно був зарахований з оперативного резерву першої черги до лав ЗСУ. Весь час до 05.03.2022 року був постійно на зв`язку з [PERSON] , 02.03.2022 року відправив за допомогою мессенджера Viber останнє повідомлення, а [INFO] загинув під час виконання військових завдань. [PERSON] є матір`ю померлого [INFO] [PERSON] , а [PERSON] , [INFO] його неповнолітнім сином від першого шлюбу. Позивачу достеменно не відомо чи зверталися вказані особи до органів нотаріату щодо прийняття спадщини після смерті [PERSON] , при цьому [PERSON] вважає, що її звернення до суду з даним позовом буде ефективним механізмом захисту її порушеного права, що не визнається відповідачами. У судовому засіданні [PERSON] та її представник категорично наполягали на своїх вимогах вказуючи, що вона має право на особисту частку у спільному майні, а отже до вирішення цього питання неможливо вчинення нотаріальних дій щодо його спадкування. Представник відповідача [PERSON] проти позову заперечував, вказував, що позивач перекручує факти та здійснює голослівні заяви, а фотографії долучені [PERSON] підтверджують лише знаходження з [PERSON] під час спільного корпоративного відпочинку в одній компанії людей які працюють в одному закладі. Також, представник відповідача вказував, що 1/5 частина чотирикімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] успадкована [PERSON] після смерті його батька, а земельна ділянка, загальною площею 0,10 га, яка розташована за адресою: Київська обл., Богуславський р-н., Мисайлівська сільська рада, набута останнім внаслідок безоплатної передачі із земель державної власності та використання свого права на безоплатне отримання частини земельного фонду, а тому [PERSON] не має права посягати на вказане особисте майно померлого. За твердженням представника відповідача земельна ділянка [NUMBER], загальною площею 0,06 га, яка розташована за адресою: Київська обл., Баришівський р-н., с. Лук`янівка, «Березовий гай» садове товариство, набута [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 19.01.2017 року, а тому навіть якщо припустити доведення факту проживання [PERSON] з [PERSON] на підставі їх спільної нотаріально посвідченої заяви від 17.12.2018 року то спірна земельна ділянка була придбана до 2018 року, а тому не є спільним майном подружжя. [PERSON] в судове засідання не з`явилась, причин неявки не повідомила. За таких обставин, суд вважає можливим розгляд справи за відсутності осіб, які в черговий раз не з`явились в судове засідання. Вислухавши пояснення позивача та її представника, представника відповідача, дослідивши матеріали справи та надані докази, судом встановлено наступне. Позивач, обґрунтовуючи свої вимоги про встановлення факту проживання однією сім`єю із [PERSON] , як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з вересня 2013 року до 05.03.2022 року, посилається на ст. 3 СК України, яка визначає ознаки сім`ї. Таким чином, встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу можливе за умови, що ні один з них на час такого проживання не перебував у зареєстрованому шлюбі. В судовому засіданні встановлено що [PERSON] з вересня 2013 року до 05.03.2022 року у зареєстрованому шлюбі не перебувала. Також, судом встановлено, що [PERSON] у червні 2013 року розірвав шлюб з [PERSON] . У відповідності до ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ст. 25 СК України, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі і мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу. Згідно ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Більше того, на майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Зі змісту ч. 2 ст. 3 СК України вбачається, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, або ж із поважних причин не проживають разом, однак пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Судом встановлено та підтверджено свідками [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , що [PERSON] та [PERSON] з 2013 року мали близькі та довірливі стосунки, були парою з ознаками сім`ї та особистого визнання цього серед знайомих, що також підтверджується численними зображенням фотографій останніх. Положеннями ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами у цивільній справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За загальним принципом доказування та подання доказів, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Крім того, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В судовому засіданні встановлено та підтверджено наданими доказами, що [PERSON] та [PERSON] у двох та разом із друзями проводили час, подорожували та відпочивали, проводили свята і дозвілля, при цьому зміст наявних доказів та зображень свідчить про усталені відносини між ними, що притаманні подружжю. Також, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] проживали з осені 2013 року у належній [PERSON] квартирі [ADDRESS] , а з березня 2018 року разом мешкали у належному [PERSON] домоволодінні за адресою: [ADDRESS] , здійснювали спільні витрати на його утримання і облаштування. Крім того, [PERSON] надано суду їх спільну з [PERSON] нотаріально посвідчену заяву від 17.12.2018 року (Т.1 а.с. 80), за місцем вимоги, про доведення до відома того, що вони проживають спільно однією сім`єю та перебувають у фактичних шлюбних відносинах, який органами реєстрації шлюбу не зареєстрований. Вказана заява була оформлена для можливості укладення договору з ТОВ «Клініка генетики репродукції «Вікторія» щодо надання послуг у сфері застосування допоміжних репродуктивних технологій, а також договору про надання медичних послуг, що входять до програми лікування безпліддя із застосуванням ДРТ запліднення. Зі змісту вказаних договорів та медичної документації вбачається, що [PERSON] та [PERSON] в 2017 році ідентифікують себе як сторони, чоловік та жінка, пацієнти, із одним місцем проживання, які виявляють бажання мати спільних дітей і користаються відповідною медичною допомогою, що є беззаперечним доказом проживання спільно однією сім`єю та перебування у фактичних шлюбних відносинах. Хоча [PERSON] , яка є рідною сестрою загиблого [PERSON] , не погоджувалася із термінами та проміжком часу проживання її брата з [PERSON] , в судовому засіданні підтвердила те, що останні вже в 2017 році були в стосунках і планували спільну дитину. З огляду на зазначене, наявність тривалих, усталених відносин, що склались між [PERSON] та [PERSON] , відносин які притаманні лише подружжю, суд вважає доведеним факт спільного проживання останніх, як чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу з вересня 2013 року до дня смерті [PERSON] [INFO] . Згідно свідоцтва Київського відділу державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції [PERSON] помер [INFO] . Приймаючи рішення в частині строку проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу суд керується наявними доказами, які підтверджують позицію [PERSON] , при цьому не бере до уваги заперечення представника відповідача з огляду на те, що проходження військової служби і тривале знаходження по місцю дислокації військової частини не можуть свідчити про те, що сторони припинили або ж не підтримували фактичних сімейних відносин, а вказують лише на те, що мобілізований [PERSON] виконував свій військовий обов`язок. Згідно ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Більше того, на майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Таким чином, за правилами ст. 60 СК України, майно набуте жінкою та чоловіком, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою належить їм на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу) і вважається, що кожна річ набута за спільного проживання, крім речей індивідуального користування є об`єктом права їх спільної сумісної власності. В судовому засіданні встановлено та підтверджено наданим документами, що під час спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] останній набув у власність наступне майно: -13.03.2021 року 1/5 частину чотирикімнатної квартири, загальною площею 82,8 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; -19.01.2017 року земельну ділянку [NUMBER], загальною площею 0,06 га, яка розташована за адресою: Київська обл., Баришівський р-н., с. Лук`янівка, «Березовий гай» садове товариство; -21.07.2021 року земельну ділянку, загальною площею 0,10 га, яка розташована за адресою: Київська обл., Богуславський р-н., Мисайлівська сільська рада. У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно набуте нею, ним за час шлюбу, але в порядку спадкування. При цьому, судом встановлено, що 1/5 частину чотирикімнатної квартири, загальною площею 82,8 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] [PERSON] отримав у спадщину 13.03.2021 року після смерті свого батька [PERSON] . Відповідно до статті 61 СК в редакції, чинній станом на 02.10.2007 року, приватизовані одним із подружжя земельні ділянки не належать до об`єктів права спільної сумісної власності. Згідно Закону «Про внесення зміни до статті 61 СК України щодо об`єктів права спільної сумісної власності подружжя» від 11.01.2011 року статтю 61 СК України доповнено частиною 5 такого змісту: «об`єктом права спільної сумісної власності подружжя є житло, набуте одним із подружжя під час шлюбу внаслідок приватизації державного житлового фонду, та земельна ділянка, набута внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із земель державної або комунальної власності, у тому числі приватизації». Вказана норма набула чинності з 08.02.2011 року, однак була виключена на підставі Закону «Про внесення змін до СК України щодо майна, що є особистою приватною власністю дружини, чоловіка» від 17.05.2012 року, який набрав чинності 13 .06.2012 року. Натомість статтю 57 СК доповнено пунктом 5 частини першої, згідно з яким особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації. Із урахуванням вказаних змін до СК правовий режим приватизованої земельної ділянки змінювався. При цьому тільки в період часу з 08.02.2011 року до 12.06.2012 року включно земельна ділянка, набута внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із земель державної або комунальної власності, в тому числі приватизації, визнавалась спільної сумісною власністю подружжя; до 08.02.2011 року та після 12.06.2012 року така земельна ділянка належала до особистої приватної власності чоловіка або дружини, яка використала своє право на безоплатне отримання частини земельного фонду. При цьому, судом встановлено, що земельна ділянка, загальною площею 0,10 га, яка розташована за адресою: Київська обл., Богуславський р-н., Мисайлівська сільська рада набута [PERSON] 21.07.2017 року на підставі наказу ГУ Держгеокадастру у Київській області внаслідок безоплатної передачі із земель державної власності. Таким чином, 1/5 частка квартири [ADDRESS] та земельна ділянка, загальною площею 0,10 га, яка розташована за адресою: Київська обл., Богуславський р-н., Мисайлівська сільська рада - є об`єктами особистої приватної власності [PERSON] і не можуть бути поділені за вимогами [PERSON] в порядку ст. 74 СК України. В свою чергу, земельну ділянка [NUMBER], загальною площею 0,06 га, яка розташована за адресою: Київська обл., Баришівський р-н., с. Лук`янівка, «Березовий гай» садове товариство була набута [PERSON] за договором купівлі-продажу від 19.01.2017 року. Здійснюючи поділ майна подружжя суд звертає увагу на те, що у відповідності до положень ст. 60 СК України, реєстрація прав на майно придбаного під час шлюбу лише на ім`я одного з подружжя не спростовує презумпції належності його до спільної сумісної власності подружжя. З огляду на зазначене, час та спосіб набуття, земельна ділянка [NUMBER] за адресою: Київська обл., Баришівський р-н., с. Лук`янівка, садове товариство «Березовий гай» підпадає під ознаки об`єкта спільної сумісної власності [PERSON] і [PERSON] . Відповідно до ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними, або шлюбним договором. Таким чином, суд вважає можливим при поділі спільного сумісного майна [PERSON] і [PERSON] визнати за останньою право власності на частину земельної ділянки, № [NUMBER] , загальною площею 0,006 га, кадастровий номер: 3220283801:10:070:0660, за адресою: Київська область, Баришівський район, с. Лук`янівка, «Березовий гай» садове товариство, як частки у спільній сумісній власності набутої під час проживання з [PERSON] однією сім`єю як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з [PERSON] та [PERSON] , яка діє в інтересах [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути по 500 грн., в рахунок часткової компенсації сплаченого судового збору. Враховуючи наведене та

Outcome: partial