Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-11 00:00:00

В провадженні Броварського міськрайонного суду Київської області знаходилась цивільна справа за заявою [PERSON] , заінтересовані особи Міністерство оборони України, Військова частина № [NUMBER] , Броварський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про оголошення фізичної особи померлою. В обґрунтування змісту заяви [PERSON] зазначено, що вона є дружиною [PERSON] , [INFO] , уродженця с.Дзигівки, Ямпільського району, Вінницької області, місце проживання якого зареєстровано за адресою: [ADDRESS] та встановлення даного факту їй потрібно для вирішення питань соціального захисту і для отримання сім`єю передбаченої законом соціальної допомоги та інших належних виплат. З приводу обставин зникнення [PERSON] зазначено, що відповідно до наказу командира військової частини [NUMBER] внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України № 116 від 11.06.2014 р. він був зарахований до особового складу частини командиром 1-ї роти спеціального призначення 2-го батальйону спеціального призначення. Згідно наказу № 132 дск від 02.07.2014 р. [PERSON] був направлений у службове відрядження до м. Ізюм Харківської області для виконання завдань у Східному регіоні держави в ході проведення антитерористичної операції. В останнє заявник та члени родини бачили його в кінці травня 2014 року, перед поїздкою на схід України. У десятих числах серпня 2014 року під час розмови, [PERSON] повідомив, що його батальйон направляється до м. Іловайська для участі у проведенні антитерористичної операції. 28 серпня 2014 року з [PERSON] вона в останнє розмовляла з ним по телефону. Після того, він на зв`язок не виходив, останнім повідомленням було те, що чекають наказу про відведення; у подальшому вже від співслужбовців, які були разом з [PERSON] , їй стало відомо, що під час виходу з [PERSON] «котла», він був у пожежній машині з розвідкою, і в дану машину попав снаряд, машина була розірвана, після того його живим ніхто не бачив, і його місце перебування до даного часу не відоме, у списках загиблих не значиться, але значиться у списках зниклих безвісти. По факту зникнення [PERSON] , Броварським районним управлінням поліції ГУНП в Київській області було відкрито кримінальне провадження №12015110130003054 від 14.08.2015 року. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 09.10.2017р. № 361/3302/17 [PERSON] було визнано безвісно відсутнім з 29 серпня 2014 року. Враховуючи наведене, просить суд оголосити померлим громадянина України [PERSON] , [INFO] , уродженця с.Дзигівки, Ямпільського району, Вінницької області, місце проживання якого зареєстровано за адресою: [ADDRESS] . Присутня у судовому засіданні [PERSON] підтримала вищевказану заяву, наполягала на її задоволенні, не вважала за належне уточнювати та визначати інше коло сторін у справі. Заінтересована особа Міністерство оборони України, будучи сповіщеним про час та дату розгляду справи, до зали суду не направило свого представника, звернулось із клопотанням про заміну заінтересованої особи, а саме Міністерство оборони України на Головне управління Національної гвардії України та Міністерство внутрішніх справ України. Заінтересована особа Військова частина № [NUMBER] , будучи сповіщеною про час та дату розгляду справи, до зали суду не направило свого представника. Заінтересована особа Броварський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), будучи сповіщеним про час та дату розгляду справи, до зали суду не направив свого представника, за змістом заяви, що надійшла на адресу суду, зазначав про відсутність заперечень щодо задоволення вимог [PERSON] , проси проводити судове засідання за їх відсутності. Заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Заявник [PERSON] ( [ADDRESS] ) та [PERSON] зареєстрували шлюб 27.04.1986 року. Згідно довідки т.в.о. начальника відділення кадрів військової частини [NUMBER] , [PERSON] був зарахований до списків 11.06.2014 р. Після чого, 02.07.2014р. вибув у службове відрядження до м.Ізюм Харківської області для виконання завдань у Східному регіоні держави в ході проведення антитерористичної операції. З 29.08.2014 р. командування військової частини [NUMBER] не має відомостей про стан та місцезнаходження капітана резерву [PERSON] . Останнє відоме місцезнаходження м.Іловайськ Донецької області у складі підрозділу. По факту зникнення [PERSON] , Броварським районним управлінням поліції ГУНП в Київській області було відкрито кримінальне провадження №12015110130003054 від 14.08.2015 року. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області № 361/3302/17 від 09.10.2017р. [PERSON] було визнано безвісно відсутнім з 29 серпня 2014 року. Витягом із наказу командира військової частини [NUMBER] №145 від 14.05.2024р. [PERSON] виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення. Відповідно до ч. 1 ст. 46 ЦК України, фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Частиною 2 ст. 46 ЦК України передбачено, що фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Статтею 47 ЦК України визначено, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Оголошення громадянина померлим має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася у правовідносинах за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме. Рішення про оголошення фізичної особи померлою може бути прийняте судом за наявності таких підстав: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання; 2) відсутність відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона зникла безвісті за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців; 3) неможливість одержання відомостей про місце перебування особи, незважаючи на вжиті заходи. Особливості цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи. Частиною 1 ст. 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою. Відповідно до приписів ст. 305 ЦПК України, заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна. Згідно з ч. 1 ст. 306 ЦПК України, у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Частиною 2 ст. 308 ЦПК України встановлено, що після набрання законної сили рішенням про оголошення фізичної особи померлою суд надсилає рішення відповідному органу державної реєстрації актів цивільного стану для реєстрації смерті фізичної особи, а також до нотаріуса за місцем відкриття спадщини, а в населеному пункті, де немає нотаріуса, - відповідного органу місцевого самоврядування для вжиття заходів щодо охорони спадкового майна. За наявності в населеному пункті кількох нотаріусів, а також у випадках, коли місце відкриття спадщини невідоме, рішення надсилається до державного нотаріального архіву з метою передачі його за належністю уповноваженому нотаріусу для вжиття заходів з охорони спадкового майна. За змістом ст. 47 ЦК України правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не мають права відчужувати протягом п`яти років нерухоме майно, що перейшло до них у зв`язку з відкриттям спадщини. Нотаріус, який видав спадкоємцеві свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, накладає на нього заборону відчуження. Згідно з ст. 309 ЦПК України у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або відомостей про місцеперебування цієї особи суд за місцеперебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою або оголосив її померлою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або іншою заінтересованою особою. Системний аналіз вказаних норм дозволяє дійти висновку, що сама по собі відсутність відомостей про місце перебування фізичної особи протягом трьох років (а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців) у місці її постійного проживання не може бути підставою для оголошення цієї фізичної особи померлою. Суд повинен мати достатні належні та допустимі докази для встановлення обставин, на підставі яких можливо зробити вірогідне припущення про смерть громадянина. Тобто особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення фізичної особи померлою ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи (правова презумпція). Суд оголошує фізичну особу померлою у судовому порядку у разі встановлення обставин, зазначених у ч. 2 ст. 46 ЦК України, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. Отже, громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина (див. постанову Верховного Суду від 26.02.2024 у справі №686/9938/23, провадження № 61-15733св23). Аналізуючи зазначене, суд дійшов висновку, що підставою для оголошення особи померлою є не факти, які напевне свідчать про її загибель, а обставини, що дають підставу припускати смерть такої особи. Пункт 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» звертає увагу суду на необхідність відрізняти оголошення фізичної особи померлою від встановлення факту смерті особи. Оголошення фізичної особи померлою це ствердження судовим рішення припущення про смерть даної особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті. Встановлення факту смерті особи можливо, якщо суд на підставі незаперечних доказів ствердить, тобто доведе обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час, обставини, за яких настала смерть і факт неможливості реєстрації органом державної РАЦС факту смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав безвісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим. Оголошення померлим [PERSON] заявниці необхідно для вирішення питань соціального захисту і для отримання сім`єю передбаченої законом соціальної допомоги та інших належних виплат Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Правові наслідки появи фізичної особи, яка була оголошена померлою визначені у ст. 48 ЦК України. Так, якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з`явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою. Незалежно від часу своєї появи фізична особа, яка була оголошена померлою, має право вимагати від особи, яка володіє її майном, повернення цього майна, якщо воно збереглися та безоплатно перейшло до неї після оголошення фізичної особи померлою, за винятком майна, придбаного за набувальною давністю, а також грошей та цінних паперів на пред`явника. Особа, до якої майно перейшло за відплатним договором, зобов`язана повернути його, якщо буде встановлено, що на момент набуття цього майна вона знала, що фізична особа, яка була оголошена померлою, жива. У разі неможливості повернути майно в натурі особі, яка була оголошена померлою, відшкодовується вартість цього майна. Якщо майно фізичної особи, яка була оголошена померлою і з`явилася, перейшло у власність держави, Автономної Республіки Крим або територіальної громади і було реалізоване ними, цій особі повертається сума, одержана від реалізації цього майна. З урахуванням наведеного та оцінюючи наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає доведеним факт смерті [PERSON] , тому подана заява про оголошення особи померлим підлягає задоволенню. При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити заявнику, що у випадку, якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з`явилася або якщо буде одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою. На підставі викладеного,

Outcome: approved