Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-11 00:00:00

В провадженні Центрально-міського райсуду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру аліментів. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовує наступним: заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу у справі №210/2538/17 позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, позов було задоволено, шлюб, зареєстрований Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №31 від 28.01.2015 року, було розірвано. Рішення набрало законної сили 31.10.2017 року. Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 23.02.2017 року у справі №210/105/17 позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задоволено. Стягнуто з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] . [INFO] , аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 12.01.2017 року до досягнення дитиною повноліття. Рішення суду було оскаржено, набрало законної сили 07.03.2017 року. На підставі цього рішення суду був виданий виконавчий лист. На сьогоднішній час, порівняно з періодом, коли було винесено рішення суду про стягнення аліментів у вигляді 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу), змінилися деякі обставини та позивач [PERSON] потребує більше коштів на утримання дитини, тому просить суд збільшити розмір аліментів з 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу) до 1/4 з огляду на наступне: в період, коли було винесено рішення суду від 23.02.2017 року про стягнення аліментів у вигляді 1/6 частки доходу відповідача, позивач [PERSON] працювала на посаді директора Комунальної установи «Територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг) у Центрально-Міському районі. Її було призначено на посаду 24.05.2012 року. Звільнено з посади 01.12.2017 року за власним бажанням по догляду за дитиною до досягнення нею 14-річного віку, тобто звільнено після рішення суду про стягнення аліментів у вигляді 1/6 доходу. Тобто на період винесення даного судового рішення позивач працювала та отримувала постійний дохід, що підтверджується копією трудової книжки. Після звільнення з роботи, позивачка почала займатися підприємництвом, що підтверджується виписками з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 16.03.2018 року та від 29.04.2021 року (додаються). За даними документами вбачається, що [PERSON] мала запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з 14.03.2018 року, встала на облік як платник податків, ЄСВ. Втім станом на 29.04.2021 року її підприємницька діяльність була припинена, що підтверджує виписка від 29.04.2021 року. Після цього позивач працювала на посаді бухгалтера 1-ої категорії розрахункової групи фінансово - економічної служби військової частини [NUMBER] , звання молодший сержант, однак, наказом командира військової частини [NUMBER] від 12.08.2024 року №145-РС її було звільнено із займаної посади у запас через сімейні обставини або з інших поважних причин, а саме через те, що вона є військовослужбовцем жінкою, яка має дитину до 18 років. Вислуга років у Збройних Силах України станом на 17.08.2024 року становить 2 роки 5 місяців 5 днів, що підтверджується копією витягу з наказу командира військової частини [NUMBER] №237 від 17.08.2024 року. На сьогоднішній час, позивачка [PERSON] є безробітною особою, а тому потребує коштів на існування та утримання дитини. Дана обставина є суттєвою, оскільки у позивача змінилося матеріальне становище порівняно з початком 2017 року, коли було винесено рішення від 23.02.2017 року про стягнення аліментів у розмірі 1/6 доходу, в зв`язку із тим, що позивачка наразі не працює, на відміну від періоду часу, коли було винесено рішення суду від 23.02.2017 року. Позивач звільнилася зі ЗСУ не тільки через необхідність догляду за дитиною, а і за станом здоров`я через важкі умови праці, коли необхідно було працювати з одним вихідним по 12-15 годин на добу. В зв`язку із цим позивач потребує збільшення розміру аліментів до 1 / 4 частики доходу заробітку" відповідача. Окрім того, відповідно до виписки із медичної картки стаціонарного хворого №4930 щодо [PERSON] від 27.07.2024 року, вона перебувала на стаціонарному лікуванні з 17.07.2024 - 27.07.2024 року. їй було поставлено діагноз: цукровий діабет середньої важкості. Супутні захворювання: ожиріння II ступеня; гепатоз; гіпертонічна хвороба II ступеня; енцефалопатія та інше. Скарги: болі в області поперека, підвищення артеріальною тиску, слабкість, сухість у роті, болі в кінцівках, судоми, оніміння пальців кінцівок. Також у висновку зазначено, що цукровим діабетом хворіє з березня 2024 року, коли з`явилася сухість у роті, спрага. Постійно приймає цукрознижувальні препарати, приймає діабетон 120 мг. Наростає загальна слабкість, підвищується артеріальний тиск. Була госпіталізована ургентно з погіршенням стану. Призначено лікування: метафора SR. престілол, вазопро, тіоліпон, пірацетам, магнікор, глутаргін. Надано рекомендації у вигляді нагляду ендокринолога, сімейного лікаря; постійний прийом гіпотензивних препаратів під контролем артеріального тиску; прийом кардіомагнілу, пірацетаму. Згідно з виписки, позивач хворіє на цукровий діабет з березня 2024 року. Також страждає від гіпертонічної хвороби, підвищення артеріального тиску. Призначено багато ліків, є необхідність в проходженні постійного догляду у лікаря та діагностиці. В тому числі дані захворювання стали причиною звільнення із ЗСУ через неможливість працювати в напруженому графіку. Позивачу необхідні кошти на дорого вартісне і постійне лікування від цукрового діабету, гіпертонії, постійний прийом цукрознижувальних препаратів. Лікування (купівля виписаних препаратів) і підтримка стану обходиться позивачу не менше 5000 грн. на місяць, не враховуючи обстеження, діагностику. Кошти, витрачені на лікування могли б витрачатися на утримання дитини, але позивач вимушена витрачати їх на лікування. Під час винесення рішення від 23.02.2017 року про стягнення аліментів у вигляді 1/6 частки доходу, позивач не хворіла на дані хвороби, тобто порівняно з тим періодом часу у позивача змінився не тільки матеріальний стан, а і значно погіршилося здоров`я. На лікування і підтримання стану щомісячно необхідні кошти, а через хворобу (в тому числі) позивач не могла далі працювати на своїй роботі через важкий графік роботи. Це є ще однією підставою збільшити розмір аліментів з 1/6 частки доходу відповідача до 1 / 4 частини. \~ \~ \~ \~ Донька сторін [PERSON] [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, навчається в 8-А класі у Криворізькій гімназії №8 Криворізької міської ради м. Кривого Рогу. На час винесення судом рішення від 23.02.2017 року, вона ще навчалася у дитячому садку. Наразі дитина є старшою, ніж раніше, потребує більше коштів на навчання, розвиток, гуртки, одяг, годування та інше. Так, для навчання [PERSON] було придбано ігровий ноутбук за 37998 грн. Також [PERSON] відвіє курси по програмуванню, за що [PERSON] сплачує кошти, що підтверджується копіями платіжних інструкцій за 2023-2024 рік щодо оплати за навчання по програмуванню. Також [PERSON] відвідує карате, є членом клубу з карате, має міжнародну картку клубу з карате, паспорт карате. Тобто позивачу потрібні кошти на утримання більш дорослої дитини. Позивачка іншої сім`ї немає, проживає тільки разом із донькою, що підтверджується копією довідки про склад сім`ї. Іншої особи, яка б забезпечувала її та доньку не має. У відповідача на час ухвалення рішення про стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON] , перебувала на утриманні інша донька, [PERSON] 1999 року народження, на утримання якої він тоді вже сплачував аліменти. Оскільки, відповідно до законодавства, батьки зобов`язані утримувати дитину до повноліття, а також у разі її навчання до 23 років, але не довше, на сьогоднішній час старшій доньці відповідача вже більше ніж 23 роки, законодавчо батько не зобов`язаний утримувати цю дитину. Позивачка просить суд ухвалити рішення, яким збільшити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] [INFO] за рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 23.02.2017 року у справі №210/105/17, та за виконавчим листом Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 23.02.2017 року у справі №210/105/17 на користь [PERSON] , [INFO] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , з 1/6 до 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) [PERSON] , [INFO] , щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. Представник позивача адвокат Сліпенький Р.С. в судове засідання 12.03.2025 року не з`явився, телефоном повідомив, що не проти розгляду справи за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання 12.03.2025 року не з`явився, раніше, особисто в суді, подав заяву про визнання позову та розгляду справи за його відсутності та без застосування технічного запису. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу у справі №210/2538/17 позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, позов задоволено, шлюб, зареєстрований Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №31 від 28.01.2015 року, розірвано. Рішення набрало законної сили 31.10.2017 року, що підтверджується копією рішення суду. Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 23.02.2017 року у справі №210/105/17 позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задоволено. Стягнуто з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] . [INFO] , аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 12.01.2017 року до досягнення дитиною повноліття. Рішення суду було оскаржено, набрало законної сили 07.03.2017 року, що підтверджується копією рішення суду. На підставі цього рішення суду був виданий виконавчий лист, що підтверджується копією виконавчого листа. На сьогоднішній час, порівняно з періодом, коли було винесено рішення суду про стягнення аліментів у вигляді 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу), змінилося багато особистих, сімейних та матеріальних обставини, тому позивачка [PERSON] потребує більше коштів на утримання дитини, і тому просить суд збільшити розмір аліментів з 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу) до 1/4 частини. Донька сторін [PERSON] [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, на сьогоднішній час, як більш доросла дитина потребує більше матеріальних витрат на її утримання, які позивачка особисто на сьогоднішній час надати не має можливості. Позивачка іншої сім`ї немає, проживає тільки разом із донькою, що підтверджується копією довідки про склад сім`ї. Іншої особи, яка б забезпечувала її та доньку не має. У відповідача на час ухвалення рішення про стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON] , перебувала на утриманні інша донька, [PERSON] 1999 року народження, на утримання якої він тоді вже сплачував аліменти. Оскільки, відповідно до законодавства, батьки зобов`язані утримувати дитину до повноліття, а також у разі її навчання до 23 років, але не довше, на сьогоднішній час старшій доньці відповідача вже більше ніж 23 роки, законодавчо батько не зобов`язаний утримувати цю дитину. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства", ст. 141 СК України, батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. При цьому, підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Згідно ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Як вбачається з аналізу вищенаведених норм сімейного законодавства, Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Разом із тим, право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, визначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі, та навпаки). Із врахуванням матеріального становища позивача, відповідача, інших обставин справи, що мають суттєве значення, визнання відповідачем позову, суд вважає, що можливо збільшити розмір аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] та стягувати з [PERSON] аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1 / 4 частини від заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. За приписами частини першої\~статті 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно частини першої\~статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до пункту третього частини першої статті 5 ЗУ «Про судовий збір»\~позивачка звільнена від сплати судового збору. Таким чином, судові витрати підлягають стягненню з відповідача в дохід держави і складаються із судового збору, розмір якого відповідно до\~статті 4 ЗУ «Про судовий збір»\~складає 1211,20 грн. Відповідно до п.1 ч.1\~ст. 430 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved