Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-10 00:00:00

Орган опіки та піклування Горінчівської сільської ради звернувся в суд з позовом до відповідачки про позбавлення батьківських прав. Посилається на те, що відповідачка проживала за адресою: [ADDRESS] разом з співмешканцем [PERSON] , [INFO] . Під час проживання разом з цим чоловіком відповідачка народила трьох дітей: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Разом з тим у свідоцтвах про народження двох дітей батька записано згідно до ч.1 ст.135 СК України. Щодо дитини [PERSON] , то свідоцтво про народження у неї було відсутнє. Після вступу в законну силу 24 червня 2024 року рішення Хустського районного суду від 24 травня 2024 року про встановлення факту народження дитини, дитині [PERSON] за сприяння Служби у справах дітей виготовлено свідоцтво про народження. Матір`ю за сім років не вжито жодних дій для виготовлення свідоцтва дитині. У відповідачки відсутні документи для посвідчення особи окрім свідоцтва про народження республіки калмикія російської федерації. Посвідка на проживання в Україні відсутня. Відповідачка не зареєстрована на території Горінчівської громади. Місце проживання постійно змінює. Останні відомості про місце перебування - [ADDRESS] . На телефонні дзвінки відповідає рідко. Діти відповідачки перебувають на обліку Служби у справах дітей Горінчівської сільської ради з листопада 2021 року як такі, що перебувають у складних життєвих обставинах у зв`язку з невиконанням матір`ю обов`язку щодо утримання, виховання та навчання дітей. Відповідач неодноразово зверталась до позивача щодо надання їй дозволу на тимчасове влаштування дітей до Центру соціальної підтримки дітей та сімей «Домашнє тепло» Горінчівської сільської ради, так як у будинку, де вони проживають, не створено відповідних умов для їх проживання, в її сім`ї склались важкі матеріально - побутові умови. Позивач, діючи в інтересах дітей, намагався задовольнити клопотання матері, надаючи їй можливість та термін створити умови для проживання. На даний час діти перебувають у Центрі вже четвертий термін. За весь час перебування дітей у закладі відповідачка дуже рідко відвідувала дітей, не брала участі у вихованні, не піклувалася про їх стан здоров`я та розвиток, не проявляла материнської турботи, в тому числі не забезпечувала матеріально, не цікавилася станом їх здоров`я, потребами та умовами проживання, не забезпечувала необхідним для гармонійного та фізичного розвитку. Відповідачці надавалась можливість працевлаштуватися, створити належні умови для проживання дітей, що дасть можливість забрати їх додому. Позивачем проводилися неодноразові обстеження умов проживання сім`ї та оцінки потреб сім`ї. Мати та співмешканець вели аморальний спосіб життя, зловживали спиртними напоями, ухилялися від виконання батьківських обов`язків. Від соціального супроводу відповідачка відмовилася. Служба здійснювала неодноразові виїзди за місцем проживання відповідачки з метою перевірки умов проживання сім`ї, проведення бесід та надання консультацій для вжиття відповідачкою певних дій та можливості повернення дітей на виховання в сім`ю, однак будинок, де проживала сім`я, й надалі знаходився у жахливому стані, мати поводилася безвідповідально, зловживала спиртними напоями. Ніяких позитивних змін під час обстежень не спостерігалося. Відповідачка нічого не робила для покращення умов проживання дітей та забезпечення їх здорового росту, виховання та навчання. В періоди перебування дітей у рідній сім`ї відповідачка неодноразово залишала їх на тривалий час з старим дідусем. За дітьми доглядали сусіди, годували їх та забезпечували одягом. Щоразу діти поступали до Центру у занедбаному стані з явними ознаками педикульозу. Сусідами та мешканцями села відповідачка характеризується негативно, веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, ніде не працює, легковажна. Після смерті співмешканця відповідачка намагалася влаштувати сімейне життя у с. Хижа, Берегівського району, туди і забрала дітей. Однак вже через два тижні повернулася до попереднього місця проживання. Згодом почала жити у с. Березово з новим співмешканцем, забуваючи про обов`язок дбати, про дітей, які в той час перебували з дідусем самі. У вересні 2024 року у зв`язку з порушенням відповідачкою ст.150 СК України та ст.180 СК України, на підставі письмової заяви відповідачки дітей влаштовано до Центру та порушено питання про позбавлення її батьківських прав так як повернення дітей у дану сім`ю несе загрозу їх життю та здоров`ю. Після чергового влаштування малечі до Центру з вересня 2024 року відповідачка жодного разу їх не відвідала. Не телефонувала та не цікавилася їх життям. Під час засідання Комісії з питань захисту прав дітей виконавчого комітету Горінчівської сільської ради 29 жовтня 2024 року затверджено висновок «Про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її трьох малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] ». Відповідач на засідання не з`явилася. Питання про позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно малолітніх дітей розглядалося на засіданні Комісії питань захисту прав дитини виконавчого комітету Горінчівської сільської ради 29.10.2024 року, де було прийнято рішення про позбавлення батьківських прав [PERSON] відношенню до її трьох малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Враховуючи викладене, позивач просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її трьох малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Представник позивача Курятник М.Ф. в судове засідання не з`явилася, подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримує, просила суд їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] , будучи належним чином повідомлена, в судове засідання не з`явилася. Відзиву на позов не надала. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд, констатує наступне. Судом встановлено, що матір`ю малолітніх [PERSON] , [INFO] [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] є відповідачка [PERSON] . Вказане стверджується відповідним свідоцтвами про народження серії [NUMBER] від 27.05.2021 року, серії [NUMBER] від 24.10.2024 р., серії [NUMBER] від 10.12.2019 р.. У свідоцтва про народження [PERSON] та [PERSON] батька записано згідно ч.1 ст.135 СК України - « [PERSON] ». На підставі рішення Хустського районного суду від 24.05.2024 року видано свідоцтво про народження дитини [PERSON] , серії [NUMBER] , де у графу «відомості про батька дитини» до актового запису про народження дитини зазначено: [PERSON] , [INFO] , у графі «відомості про матір» - [PERSON] , [INFO] . [INFO] [PERSON] , [INFO] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Відповідно до наказу №26 від 24.11.2021 року малолітні діти відповідачки перебувають на обліку Служби у справах дітей Горінчівської сільської ради як такі, що перебувають у складних життєвих обставинах у зв`язку з невиконанням матір`ю обов`язку щодо утримання, виховання та навчання дітей. Як вбачається з характеристики, виданої Горінчівською сільською радою гр. [PERSON] , [INFO] не одружена, офіційно ніде не працює. Легковажна, охоча до спілкування, привітна до людей. Характеризується з негативної сторони. Зловживає спиртними напоями. Згідно інформаційного листа за №73 від 19.09.2023 року малолітні [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] зараховані до Центру соціальної підтримки дітей та сімей «Домашнє тепло» Горінчівської сільської ради 02.09.2024 року терміном на три місяці. З висновку № 780/54 від 29.10.2024 року органу опіки та піклування Горінчівської сільської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , відносно трьох малолітніх дітей: [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] , вбачається, що враховуючи всі факти тривалого невиконання [PERSON] батьківських обов`язків по догляду та забезпеченню життєдіяльності своїх малолітніх дітей, тривалим зловживанням алкоголю, невжиттям жодних заходів для покращення матеріально-побутових умов, ведення аморального способу життя, що негативно впливає на психологічний стан дітей, небажанням змінитися на краще та дбати про здоров`я та розвиток дітей самостійно, орган опіки та піклування Горінчівської сільської ради вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] , відносно трьох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] та як повернення дітей у дану сім`ю несе загрозу їх життю та здоров`я. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ст. 164 СК України підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. В п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначається, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Жорстоке поводження полягає у фізичному або психічному насильстві, застосуванні недопустимих методів виховання, приниженні людської гідності дитини тощо. Хронічний алкоголізм батьків і захворювання їх на наркоманію мають бути підтверджені відповідними медичними висновками. Відповідно до вимог ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. При постановлені законного та справедливого рішення, суд враховує положення Конвенції «Про права дитини» від 20.11.1989 року, (набула чинності для України 27.09.1991 року) в ч. 2 ст. 6 якої говориться, що держави учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Крім цього, в ч.1 ст.19 Конвенції зазначено, що держава вживає всіх необхідних заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань по відношенню до дитини. Відповідно до п.15 Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав, що надані батькам для досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. При прийнятті рішення по справі судом також береться до уваги, що Європейський суд з прав людини (Справа «Савіни проти України») у своєму рішенні від 18.12.2008 року наголошував, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав і основних свобод людини у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Закон України «Про охорону дитинства» у ст. 11 передбачає, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Крім того, діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили (ст. 14 Закону). З врахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності та враховуючи те, що [PERSON] тривалий час ухиляється від своїх батьківських обов`язків, наміру в подальшому виконувати їх належним чином під час розгляду справи не встановлено, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову у зв`язку з чим слід позбавити [PERSON] батьківських прав щодо [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] .. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, відповідно ст. 141 ЦПК України з відповідачів в дохід держави підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved