Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-05 00:00:00

Вказана позовна заява надійшла до суду 30.12.2024 року. Згідно з протоколом щодо неможливості автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.12.2024 року, призначення не відбулося, оскільки не вистачає потрібної кількості суддів для розподілу справи. Так, за штатним розписом в Красноокнянському районному суді Одеської області троє суддів, а фактично працює двоє суддів, з яких: суддя Бурдинюк О.С. була відключена, у зв`язку перебуванням у відпустці, а також суддя Чеботаренко О.Л. була відключена, у зв`язку з перебуванням у відпустці з 26.12.2024 року по 10.01.2025 року та з 14.01.2025 року по 15.01.2025 року. Тому після виходу судді Чеботаренко О.Л. з відпустки, а саме 16.01.2025 року проведено повторний автоматизований розподіл справи, згідно з яким, справу розподілено на суддю Чеботаренко О.Л. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 07 жовтня 2018 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають малолітню дитину: сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з позивачем і спору щодо місця його проживання між сторонами немає. Відповідач приймає активну участь у матеріальному утриманні дитини. Спільне життя у них з відповідачем не склалося, оскільки вони мають різні погляди на сімейне життя, що призводить до постійних суперечок. Між ними відсутні почуття любові та взаєморозуміння. З цих причин з квітня 2024 року шлюбні відносини практично припинились і вони почали проживати окремо. Спору про поділ майна, що є спільною власністю немає. Між сторонами досягнуто згоди про утримання дитини, яка в подальшому залишається жити з позивачем. На теперішній час позивач дійшла остаточного висновку та прийняла рішення про необхідність розірвання шлюбу з відповідачем. Тому позивач просила їх шлюб розірвати. Ухвалою від 21.01.2025 року позовна заява була залишена без руху. 28.01.2025 року до суду надійшли виправлення недоліків позовної заяви. Після отримання інформації про зареєстроване місце проживання відповідача, 07.02.2025 року позовна заява прийнята судом до розгляду та відкрито провадження у справі. Позивач у судове засідання не з`явилася, однак від неї до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутність. На задоволенні позову наполягає. Після розірвання шлюбу просила залишити їй шлюбне прізвище « [PERSON] »./а.с.25/. Відповідач в судове засідання не з`явився, однак від нього до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність. Позов визнає, погоджується на розірвання шлюбу /а.с.26/. Тому справа розглянута у відсутність сторін, що відповідає вимогам ст.223 ЦПК України. Судом були встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так, сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрований 07 жовтня 2018 року Малиновським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 2809/а.с.11/. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину: сина [PERSON] , [INFO] ./а.с. 10/. Відповідно до ст.112 ч.2 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 1 статті 110 СК України встановлено право одного з подружжя на пред`явлення позову про розірвання шлюбу. Таким чином забезпечується принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження та під час розірвання шлюбу. Аналогічні положення містить і Європейська конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року). Так, відповідно до ст.12 зазначеної конвенції, чоловік і жінка, що досягли шлюбного віку, мають право на шлюб і створення сім`ї згідно з національними законами, які регулюють здійснення цього права. Крім того, ст.5 Протоколу №7 зазначеної конвенції встановлено, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Судом встановлено, що сторони не намагалися відновити сімейні стосунки, з квітня 2024 року проживають окремо, шлюбні відносини між ними фактично припинені. На думку позивача, примирення та збереження сім`ї неможливе і не відповідає її бажанню. Тому суд дійшов висновку, що збереження сім`ї суперечить інтересам позивача та, згідно зі ст.112 СК України, позов підлягає задоволенню і шлюб слід розірвати. При цьому, згідно зі ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Щодо судових витрат, то відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Позивач при подачі позову сплатила судовий збір в сумі 1211,20 грн. через АТ «ОЩАДБАНК» за квитанцією\~ №19 від 28.01.2025 року /а.с.1 /. Частиною 1 ст.142 ЦПК України встановлено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення по справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то позивачу з державного бюджету слід повернути 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме 605,60 грн\~ (50% від 1211,20 грн., сплаченого позивачем при поданні позову через АТ «ОЩАДБАНК» за квитанцією\~ №19 від 28.01.2025 року), а іншу частину судового збору у сумі 605,60 грн., відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved